ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 145, 2011-01-18 13:00

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: על סדר היום תיקון תקנון הכנסת.

יריב לוין: יש לנו שלושה נושאים שצריך לטפל בהם – למעשה, יש לנו ארבעה דברים שצריך לטפל בהם.

יריב לוין: בעקבות בקשה של חבר הכנסת דוד רותם, שנוגעת לפרק שאישרנו בנושא הליכי בחירה של נציגי הכנסת לוועדות ולגופים חיצוניים, הוא ביקש שההוראה שנוגעת למועד כינוסה של ועדת החוקה, חוק ומשפט לדון בבקשה לקביעת מספר שופטי בית המשפט העליון – ההוראה הזאת, אנחנו קבענו שוועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בה תוך 120 יום; הוא ביקש שהדבר יחול החל מהכנסת הבאה.

יריב לוין: מאחר שאנחנו מקפידים לעשות את הדברים בהסכמה, וכבר עשינו תקדים אחד כזה בסוגיית חובת הנוכחות של יושבת ראש האופוזיציה בדיון 40 חתימות, אני לא רואה בעניין הזה שום בעיה ואני מציע לאשר את זה.

ארבל אסטרחן: יהיה לנו סעיף בתקנון, שכותרתו תהיה: קביעת מספר שופטי בית המשפט העליון שדיברנו עליו, שמדבר על כך שתוגש הצעה לוועדת החוקה, חוק ומשפט על ידי 10 חברי כנסת או הממשלה, ושם ייאמר: "ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון ותחליט בהצעה...

ארבל אסטרחן: תוך 120 ימים מיום שהוגשה וימי הפגרה לא יבואו במניין".

ארבל אסטרחן: הסעיף הקטן הזה שהקראתי כעת, ייכנס לתוקף ביום תחילת כהונתה של הכנסת התשע-עשרה.

ארבל אסטרחן: כל יתר התיקון, כרגיל, ייכנס לתוקף מייד.

יריב לוין: מי בעד?

יריב לוין: הצבעה     בעד – 1 נגד – אין נמנעים – אין בקשתו של חבר הכנסת דוד רותם נתקבלה.

יריב לוין: פה אחד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יריב לוין: אושר.

ארבל אסטרחן: אז זה יונח כבר היום.

יריב לוין: מכאן אנחנו עוברים לשלושה נושאים אחרים – שניים מהם נוגעים לפרק שכבר דנו בו ואישרנו אותו, אבל התעוררו בכל אופן שתי סוגיות שכדאי להתייחס אליהן; ואחד - לסעיפים שנוגעים למצב חירום שאנחנו צריכים לאשר גם אותם.

יריב לוין: אנחנו נתחיל אולי מהנושא של הדיון המהיר וההצעה הרגילה והדחופה.

ארבל אסטרחן: מדובר פה בשני תיקונים לפרק ההצעות-לסדר והדיונים המהירים, שאושר ממש לאחרונה כבר במליאה.

ארבל אסטרחן: אחרי שהוא עבר, התעוררו שני עניינים, שחשבנו שכדאי להסדיר אותם.

ארבל אסטרחן: אחד מהם, תיקון סעיף 54 כפי שמופיע בפניכם, נוגע לדיון מהיר, והוא עולה כאן בעקבות הצעה שהעלה יושב-ראש הכנסת בישיבת הכנסת.

ארבל אסטרחן: לא הייתי בה, אבל המזכירה היתה, אז היא תוכל לתקן אותי.

ארבל אסטרחן: היום אומר סעיף 54 שנשיאות הכנסת תאשר דיון בהצעה דחופה, אם הנושא הוא בעל חשיבות או דחיפות מיוחדים, אבל לא יאושר דיון אם מובאים בפני הכנסת באותו שבוע הצעה לסדר-יום או שאילתה דחופה או הצעה להביע אי-אמון בממשלה בנושא דומה.

ארבל אסטרחן: אגב, זה סעיף שדומה להוראות שהיו קיימות כבר בעבר, שלא יאפשרו הצעה דחופה ורגילה באותו שבוע, ואז הבנתי שבישיבת הנשיאות, יושב-ראש הכנסת או אחרים גם חשבו שיש כאן בעיה, אם חבר כנסת אחד מגיש הצעה רגילה באיזשהו נושא, והוא מונע אולי מחברי כנסת רבים שרצו להגיש הצעה דחופה באותו עניין.

ארבל אסטרחן: לכן מוצע להוריד את ההגבלה הזאת, כך שהעובדה שהוגשה הצעה רגילה שתידון באותו שבוע במכסה, לא תמנע מהנשיאות לאשר נושא דומה לחברי כנסת אחרים לדון כדחופה.

ירדנה מלר-הורוביץ: בעבר מאוד הקפידו על זה, כשהיתה הצעה רגילה, לא אושרו דחופה, אלא מאי - למציאות גם דינאמיקה משלה, ונוצרו מצבים שידעה הנשיאות שיש נושא מסוים כהצעה רגילה, ואמרה: אוקיי, אין מניעה; אם זה נושא שכל כך מעניין את הכנסת ורוצים כל כך הרבה לדון בו, נאשר גם את הדחופות, ומי שהציע רגילה, לא תישלל ממנו - ויהיו לו גם 10 דקות שלו.

ירדנה מלר-הורוביץ: בעבר כל כך הקפידו, כי אמרו: אם זה האני מאמין שלי ואני מקדיש לזה 10 דקות ובמכסה, אז אני צריך שיהיו סביבי עוד אנשים שנוגסים מהבכורה שלי?

ירדנה מלר-הורוביץ: אז זה באמת בא לדיון כאן.

רונית חייקין: - - -

ארבל אסטרחן: - - - וזה עבר.

תמר כנפו: ומה שעבר, סיכמנו פה, כי זה היה.

ארבל אסטרחן: נכון, וזה כבר עבר, ואני אומרת שיושב-ראש הכנסת העיר בישיבת הנשיאות האחרונה, שאולי יש כאן בעיה בסעיף הזה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני אגיד לך מה ההבדל.

ירדנה מלר-הורוביץ: בתקופות שאנחנו זוכרות, המליאה עבדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום הרצון גם של הנשיאות ושיושב ראש הכנסת מוביל זה לתת לכמה שיותר אנשים – מי שרוצה לדבר, לא לחסום אותו, שהכנסת תהיה בפעילות.

רונית חייקין: למה שההוא יידפק במכסה?

ירדנה מלר-הורוביץ: אני הצגתי את זה, כי אני מבינה את הרעיון.

רונית חייקין-יעקבי: יש גם עניין של בלעדיות.

תמר כנפו: אם הוא מקדיש מכסה מיוחדת וזה חשוב לו?

תמר כנפו: הרי דנו בזה.

יריב לוין: אם אתן מתנגדות לזה, לא נשנה את זה, זה יישאר כפי שהוא.

ארבל אסטרחן: אני חושבת שיש אחד שתופס את הנושא הזה ומונע אולי מ-10 חברי כנסת אחרים לדבר על אותו נושא.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה בדיוק היה העניין.

ארבל אסטרחן: או חמישה או שישה, לא משנה, חברי כנסת מסיעות רבות שרצו לדבר על אותו נושא.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה כבר קרה גם בעניינים מדיניים, שהיתה איזו כותרת בנושא מדיני, ואחר כך קרתה איזו התרחשות והמון הגישו.

ירדנה מלר-הורוביץ: היושב ראש וחברי הנשיאות אמרו: למה שלא ידברו?

ירדנה מלר-הורוביץ: שידברו והוא גם יצטרף.

ארבל אסטרחן: אגב, זה יכול להיות שיקול לנשיאות.

ארבל אסטרחן: היום הנשיאות לא תאשר.

רונית חייקין: היא מאשרת.

תמר כנפו: היום ממשיכה לאשר.

ארבל אסטרחן: היא אמורה לא לאשר דחופה, אפשר למחוק את המגבלה עליה, אבל כשהיא מאשרת דחופות, מזכירת הכנסת אומרת להם: יש גם רגילה בנושא הזה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני תמיד אומרת, אני גם רושמת את זה.

רונית חייקין: מי ידבר ראשון?

יריב לוין: בעל ההצעה הרגילה.

רונית חייקין: למה?

יריב לוין: אני חושב שזה ההיגיון.

תמר כנפו: לדחופות יש - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: בדיוק, יש מספור.

רונית חייקין: הרי יש מספור להצעה רגילה ויש מספור גם לדחופות.

תמר כנפו: אבל בדרך כלל הדחופות הן בקדימות לפני הרגילות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לנו יש תאריך הגשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אין לי בעיה אם מאשרים את זה, לבוא למזכירות ולראות מי הגיש כדי שהוא יהיה ראשון או לתאם, רק צריכה להיות החלטה עקרונית איך קובעים את הקדימות.

תמר כנפו: הצעה רגילה אני יכולה להגיש לך ממש בדקה האחרונה.

תמר כנפו: אני שומרת את הזכות שלי עד לדקה האחרונה ואני אגיש אותה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אז הדחופות תהיינה ראשונות במקרה כזה.

רונית חייקין: או שכדאי לא להתחשב לו במכסה.

ארבל אסטרחן: לא, הוא לא הופך לדחופה.

רונית חייקין: אבל את פוגעת בו.

רונית חייקין: יש לו 10 דקות, אבל שתביני - הוא רצה להיות בלעדי, ולי יש מכסה שבועית אחת, שנתתי אותה רק לניצן הורוביץ.

רונית חייקין: מה עשית?

רונית חייקין: הוא לא בלעדי, נתת לעוד חמישה לדבר, הוא גם השתמש במכסה שלו, הוא גם אולי אחרון, אז מה?

ארבל אסטרחן: אפשר להחזיר את זה שתדברי עם היושב ראש ותחשבו.

יריב לוין: בסדר, זה בכל מקרה פרק שכבר אושר, כך שאם יהיה רצון בכל זאת לעשות איזשהו שינוי, נשוב ונדון בזה.

יריב לוין: בשלב הזה, אם כך, אנחנו מחליטים להשאיר את המצב כפי שהוא ולא משנים בנושא הזה שום דבר.

יריב לוין: הנושא השני הוא חזרה מהצעה לדיון מהיר.

ארבל אסטרחן: באופן מפתיע, מייד אחרי שעבר התיקון, קרה באחת הוועדות מקרה שבו חבר כנסת רצה לחזור מדיון מהיר אחרי שכבר התחיל הדיון, והתברר שאין על זה הוראות, וזה עורר קצת בלבול.

ארבל אסטרחן: לכן חשבנו שיש מקום להסדיר את זה.

ארבל אסטרחן: בפרק החדש כן הוסדר הנושא של חזרה מהצעה לסדר רגילה, עד מתי אפשר, מה קורה אם זה בוועדה, מה קורה אם זה במליאה.

ארבל אסטרחן: כאן מופיע בפניכם תיקון לסעיף 60, שהוא הסעיף שמסדיר את כל הנושא של הדיונים המהירים.

ארבל אסטרחן: מוצע להוסיף בו סעיף קטן שיאמר: "הודיע חבר הכנסת ליושב ראש ועדה שנושא לדיון מהיר הועבר אליה כי הוא חוזר בו מהצעתו, יחולו הוראות אלה".

ארבל אסטרחן: הוא מודיע את זה לוועדה, כי אם הוא חוזר בו לפני הנשיאות, ברור שלא מעלים את זה.

ארבל אסטרחן: אנחנו בשלב שהנשיאות כבר אישרה את זה לאחת מהוועדות.

ארבל אסטרחן: "הודיע עד 24 שעות לפני פתיחת ישיבת הוועדה שנועדה לדיון בנושא – יוסר הנושא מסדר יומה של הוועדה, ויושב ראש הוועדה יודיע על כך לנשיאות".

ארבל אסטרחן: כזכור, הנשיאות היא זו שהעבירה את זה לוועדה.

ארבל אסטרחן: "הודיע לאחר המועד האמור בפסקה (1) – תחליט הוועדה אם להסיר את הנושא מסדר יומה".

ארבל אסטרחן: הרעיון הוא שזה נקבע כבר על סדר-היום, כבר הזמינו אנשים, חברי הכנסת כבר ידעו שהם באים, ולכן זה לא מוסר אוטומטית, אלא יושב-ראש הוועדה יביא לוועדה את השאלה האם להסיר או לא.

ארבל אסטרחן: "החליטה הוועדה להסיר את הנושא כאמור, יודיע על כך יושב ראש הוועדה לנשיאות הכנסת".

תמר כנפו: והוא לא מתחיל דיון?

ארבל אסטרחן: הוא לא מתחיל דיון.

תמר כנפו: כאילו היושב-ראש בא ואומר: אני רוצה להסיר את זה, בלי דיון בכלל?

ארבל אסטרחן: בלי דיון בנושא, מצביעים על ההצעה להסיר.

רונית חייקין: אז למה להזמין את האנשים?

רונית חייקין: לפעמים אומרים שהוא הזמין את האנשים כבר, וזה לא נעים.

רונית חייקין: אנשים בכל מקרה באו.

ארבל אסטרחן: זה יכול לקרות, למשל, אחרי שכבר התחילה הישיבה.

ארבל אסטרחן: נגיד התחילה הישיבה, וחבר הכנסת רואה שהיא הולכת לכיוון שלא מוצא חן בעיניו, אז הוא אומר: אתם יודעים מה?

ארבל אסטרחן: אני חוזר בי, ואז אומרים לו: צריך הצבעה על זה, אתה לא יכול עכשיו לחזור בך.

יריב לוין: זה גם הגיוני, שאפשר יהיה לבקש להסיר הצעה מסדר-היום.

יריב לוין: הם באו, והוועדה החליטה שהיא מסירה את זה מסדר היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: מה קורה אם מעבירים כמה הצעות דיונים באותו נושא - - -

ארבל אסטרחן: זה נושא שלוש, עוד לא הגענו לזה.

ארבל אסטרחן: אם הוא מודיע יום לפני, 23 שעות לפני, יושב-ראש הוועדה מבטל את הישיבה ואת המוזמנים?

רונית חייקין: לא, לפי מה שאת אומרת לא.

רונית חייקין: הוא קובע ומביא, ואז הוא מחליט.

רונית חייקין: למה להזמין את האנשים מבחוץ?

ארבל אסטרחן: אל"ף, אנחנו בסיטואציה שכבר הזמינו אותם, האם לבטל את זה?

ארבל אסטרחן: אולי צריך להגיד: הודיע לאחר שהתחילה הישיבה?

רונית חייקין: למה את נותנת limit של 24 שעות?

ארבל אסטרחן: כי הרעיון הוא שפה כבר הוועדה התכוננה לזה והזמינה.

רונית חייקין: כי ב-24 שעות היא לא יכולה לבטל את הזמנת האנשים?

תמר כנפו: היא כן יכולה לבטל.

יריב לוין: בעיניי, השאלה היא לא המוזמנים, אלא מה היא הנקודה שבה יצאה ההצעה מחזקתו של חבר הכנסת, זאת השאלה.

יריב לוין: הרי בא חבר הכנסת ואומר: שמע, הגשתי, ומסיבות שונות נמלכתי בדעתי ואני לא רוצה את העניין הזה.

יריב לוין: אני אומר לו: עד 24 שעות לפני הישיבה, שזה עוד זמן שאפשר להודיע לכולם ולבטל את הכול ולא קרה דבר - אם תחליט שאתה בכל זאת לא רוצה לדון בעניין, אני מאפשר לך את זה.

יריב לוין: מעבר לזה, זה כבר לא בשליטתך.

יריב לוין: הרי ליושב ראש ישיבה יש גם סמכות להודיע 12 שעות לפני קיום הישיבה, שהוא דוחה את הדיון בלי שום קשר, למרות שהוזמנו אנשים וכן הלאה.

יריב לוין: ואז אני בא ואומר ליושב-ראש הישיבה: במידה שחבר הכנסת הודיע לך שהוא מבקש להסיר את ההצעה שלו, אתה תקיים על זה הצבעה, האם להסיר אותה או לא להסיר אותה.

יריב לוין: תחליט הוועדה שהיא רוצה לדון בה בכל זאת – 100%, תחליט שהיא לא רוצה לדון בה, אני משאיר את האופציה לסגת מהעניין.

ירדנה מלר-הורוביץ: כאילו הוא מודיע לנשיאות: דעו לכם שכך היה, ולא דנו בזה.

רונית חייקין: למה שניקח 24 שעות?

רונית חייקין: למה שלא ניקח נניח ערב קודם?

יריב לוין: המספר לא משנה הרבה, הוא לא חשוב, אבל הרעיון הוא שזה לא יהפוך למשחק של הדקה ה-90.

רונית חייקין: את אומרת להם: אנחנו לא דנים בנושא, אנחנו דנים בנושא האם לדון בו או לא לדון בו.

יריב לוין: נכון.

ירדנה מלר-הורוביץ: הרי מה קורה בדיון מהיר?

ירדנה מלר-הורוביץ: מזמינים אנשי מקצוע, מזמינים מומחים, מזמינים אנשים רלוונטיים מהמשרד הנוגע בדבר.

ירדנה מלר-הורוביץ: את חייבת גם לכבד את הנשיאות שהעבירה את זה לוועדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אומר היושב ראש: רבותי, אני הזמנתי אתכם.

רונית חייקין: אז אני אומרת: בואו נקיים דיון בכל מקרה, גם אם הוא לא מסכים.

רונית חייקין: למה סתם להזמין אותם ולהצביע אם כן או לא?

תמר כנפו: אבל אם הוא לא רוצה?

תמר כנפו: אל תכריחי אותו.

ירדנה מלר-הורוביץ: לא צריך לכפות עליו, אבל לא צריך גם לזלזל.

רונית חייקין: אם מזמינים מקריית שמונה, ואתם דנים האם לדון או לא לדון, זה זלזול באנשים.

יריב לוין: אני לא בטוח.

יריב לוין: לוועדה יש סמכות - בעיניי לפחות - להחליט, שהיא לא רוצה לדון, שהיא דוחה את העניין, בטח ובטח כאשר המציע עצמו בא ואומר: אני נמלכתי בדעתי ואני לא רוצה.

יריב לוין: לא נראה לי הגיוני לכבול את כולם לדיון, שאיש אינו רוצה בו.

יריב לוין: אומר המציע: אני לא רוצה את הדיון, אומרים חברי הוועדה: מיותר.

אורית נוקד: אגב, זה זלזול של חבר הכנסת, לא של הכנסת.

יריב לוין: אז מוציאה הוועדה הודעה, שהתקבלה בקשת חבר הכנסת לחזור בו, לפיכך מודיעים למוזמנים שבפתח הישיבה עצמה יוחלט האם לכלול זאת בסדר-היום, וידחו את העניין הזה.

יריב לוין: בפעם ב- שזה יקרה, יקרה.

יריב לוין: זה לא נראה לי בלתי סביר.

ירדנה מלר-הורוביץ: וההנחיה היא כשידונו בזה, שיש הגבלה בזמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: תוך 10 ימים יתחילו לדון ויונחו מסקנות שיועברו לשר.

ירדנה מלר-הורוביץ: הכנסת חייבת לכבד את מה שהיא מחליטה על עצמה.

ירדנה מלר-הורוביץ: פה יש תשובה - לא דנו בנושא, כי הוא ביקש.

יריב לוין: אגב, אני אגיד עוד דבר - הרעיון גם היה לנסות להתאים את זה, עד כמה שאפשר, למה שעשינו בהצעות הדחופות לסדר-היום.

יריב לוין: דרך אגב, אני מודה שאני טעיתי פה גם טעות שלי, כי כל הזמן בתודעה חשבתי שזה קיים, כי עשינו הסדר כזה בנושא של ההצעות לסדר, ולכן נראה לי שזה נכון שניישר קו ושזה יהיה אחיד ושנקבע פה – שום מספר לא קדוש, זה יכול להיות 20 שעות או 30 שעות.

יריב לוין: נראה שזה איזשהו הסדר שעשינו אותו שם והוא טוב, אין סיבה לא ללכת אתו גם פה.

ארבל אסטרחן: פה אני תוהה אם צריך להבהיר, הוא יכול להודיע את זה גם אחרי שיתחיל כבר הדיון.

יריב לוין: בוודאי, בכל נקודה הוא יכול לבקש.

ארבל אסטרחן: ואז גם אם הוועדה מחליטה מודיעים לנשיאות.

ארבל אסטרחן: פסקה (3) זה מה שהעלתה פה ירדנה: "אם החליטה הנשיאות להעביר לדיון מהיר בוועדה כמה הצעות בנושא דומה כאחת - הרי היתה לנו אפשרות כזאת באותו סעיף -  ולא מסרו כל המציעים הודעה לפי פסקאות (1) או (2), לא יוסר הנושא מסדר היום ולא תצביע הוועדה על הסרת הנושא מסדר יומה, לפי העניין, אך יושב ראש הוועדה יודיע לוועדה על המציע שחזר בו".

יריב לוין: אני חושב שזה סוגר את זה יפה.

יריב לוין: מי בעד התיקונים בנושא חזרה מהצעה לדיון מהיר, כפי שהקריאה ארבל?

יריב לוין: הצבעה     בעד – 1 נגד – אין נמנעים – אין התיקונים בנושא חזרה מהצעה לדיון מהיר, כפי שהקריאה ארבל, נתקבלו.

יריב לוין: פה אחד אושר.

יריב לוין: אם כך, אנחנו עוברים לחלק שעניינו מצב חירום, ושבו עד כמה שאני מבין, בעצם אין שינויים של ממש, אלא עיקרו פשוט - - -

ארבל אסטרחן: הוא גם מבוסס מאוד על מה שקיים היום, עם ניסוחים קצת יותר טובים.

ארבל אסטרחן: היום הנושא של מצב חירום תקוע באמצע פרק החקיקה, פשוט תקוע באמצע.

ארבל אסטרחן: זה ייצא, זה גם הישג חשוב.

ארבל אסטרחן: אני אתן איזשהו רקע על הנושא שאנחנו מדברים עליו.

ארבל אסטרחן: מאז קום המדינה, יש בישראל מצב חירום, בתחילה זה היה לפי פקודת סדרי השלטון והמשפט, אחר כך זה נהיה לפי חוק-יסוד: הממשלה.

ארבל אסטרחן: בנוסח שבפניכם מצוטט סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה, שאומר שאם הכנסת ראתה שקיים במדינה מצב של חירום, היא רשאית ביוזמתה או על פי הצעת הממשלה, להכריז על מצב חירום.

ארבל אסטרחן: ההכרזה היא על ידי הכנסת.

ארבל אסטרחן: תקופת תוקפה של ההכרזה לא תעלה על שנה, ואפשר לחזור ולהכריז.

ארבל אסטרחן: אגב, זה מה שקורה, כל שנה מכריזים.

ארבל אסטרחן: סעיף (ג) אומר שאם "ראתה הממשלה שקיים מצב של חירום ושעקב דחיפות העניין יש להכריז על מצב חירום עוד לפני שניתן לכנס את הכנסת, רשאית היא להכריז על מצב חירום", זאת אומרת הממשלה, אבל תוקף של הכרזת ממשלה יפקע כעבור שבעה ימים, אם לא אושרה או בוטלה קודם על ידי הכנסת ברוב חבריה, ברוב של 61.

ארבל אסטרחן: אחר כך סעיף (ד) אומר לנו שההכרזות יפורסמו ברשומות, ושהכנסת רשאית בכל עת לבטל הכרזה.

ארבל אסטרחן: זו הוראה שקיימת בחוק היסוד.

ארבל אסטרחן: בשנת 1998 תוקן תקנון הכנסת בהוראות האלה, שנמצאות באמצע פרק החקיקה.

ארבל אסטרחן: נקבעו בו סעיפים, והחידוש העיקרי בתקנון הקיים, שמועבר גם לנוסח שמייד נראה, זה שוועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת החוץ והביטחון תביא בפני הכנסת הצעה להעריך את מצב החירום, או להכריז מלכתחילה או לבטל, זאת אומרת: זה לא יהיה סתם מישהו שבא בפני הכנסת, אלא תהיה קודם עבודת הכנה בוועדה המשותפת.

ארבל אסטרחן: היא תבחן את הצורך להכריז ואת כל הנושאים הרלוונטיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מי פונה לוועדה המשותפת?

ירדנה מלר-הורוביץ: הממשלה?

ארבל אסטרחן: או הממשלה או 30 חברי כנסת, יש לזה הסכמה שקיימת גם היום ונשארה גם במה שמוצע.

ארבל אסטרחן: היום חוק היסוד רק אומר שהכנסת יכולה להכריז מצב חירום, הוא לא אומר מה זה מצב חירום, באיזה הקשר זה ניתן.

ארבל אסטרחן: זה באמת לא כתוב בשום מקום.

ארבל אסטרחן: אפשר אולי ללמוד מהצעת חוק יסוד: החקיקה, שהממשלה הגישה בשנת 93' ושם היא ניסתה להגדיר מה הוא מצב חירום כמצב או אירוע שיש בו חשש לפגיעה חמורה בביטחון המדינה, בסדר הציבורי או בשלום הציבור מחמת אחד או יותר מאלה: מלחמה או פעולות איבה צבאיות, אסון טבע, מגיפה או מפגע סביבתי בהיקף נרחב, התקוממות מזוינת, מלחמת אזרחים, מרי, מהומות, משבר חמור בכלכלת המדינה או שיבוש חמור באספקה ובמתן שירותים חיוניים לציבור.

ארבל אסטרחן: כך רצו להגדיר את זה.

ארבל אסטרחן: זאת הצעת חוק יסוד: החקיקה מ-93', אבל אנחנו יכולים ללמוד מההוראות האלה מה הוא מצב החירום שעליו חשבו.

ארבל אסטרחן: אמרנו שאפשר להכריז, הכנסת יכולה להכריז.

ארבל אסטרחן: להכרזה יש כמה השלכות.

ארבל אסטרחן: קודם כל, סעיף 39 לחוק היסוד, חלק ממנו מופיע בנוסח שלפניכם.

ארבל אסטרחן: הוא מדבר על תקנות שעת חירום, שגם את זה אנחנו צריכים להזכיר באותה דרך בתקנון.

ארבל אסטרחן: הוא אומר שבמצב חירום הממשלה יכולה להתקין תקנות שעת חירום, כדי להגן על המדינה, ביטחון הציבור, קיום האספקה והשירותים החיוניים.

ארבל אסטרחן: הממשלה, בכובע שלה כרשות המבצעת, מתקינה תקנות שעת חירום, שמונחות על שולחן ועדת החוץ והביטחון, והן יכולות לשנות כל חוק, להפקיע זמנית את תוקפו או לקבוע בו תנאים, וכן להטיל או להגדיל מסים או תשלומי חובה, והכול זולת אם אין הוראה אחרת בחוק.

ארבל אסטרחן: תקנות כאלה, התוקף שלהן פוקע כעבור שלושה חודשים, אלא אם הן הוארכו בחוק או בוטלו על ידי הכנסת בחוק או בהחלטה של הכנסת.

אורית נוקד: הן מונחות ולא צריכות להיות מאושרות.

ארבל אסטרחן: נכון, אבל אז הן פוקעות אחרי שלושה חודשים.

ארבל אסטרחן: הכרזה על מצב חירום, יש לה שתי השלכות עיקריות.

רונית חייקין: המליאה לא מצביעה על זה?

רונית חייקין: הממשלה החליטה על שלושה חודשים - - -

ארבל אסטרחן: התקינה תקנות.

רונית חייקין: ואין שום הצבעה?

ארבל אסטרחן: לא.

רונית חייקין: גם על איחוד משפחות אתמול הצבענו.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה צו מכוח חוק הכניסה לישראל.

ארבל אסטרחן: זה גם עניין בעייתי, אבל זה עניין בעייתי אחר.

ארבל אסטרחן: הן מונחות על שולחן ועדת החוץ והביטחון.

ארבל אסטרחן: אגב, יש סמכות לראש הממשלה במקרה מאוד דחוף להתקין בעצמו בלי הממשלה.

רונית חייקין: אין אישור לא של ועדת חוץ וביטחון ולא של מליאה?

ארבל אסטרחן: נכון.

רונית חייקין: זה לא הגיוני, לא?

ארבל אסטרחן: זה באמת משהו מאוד מאוד קיצוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: אני אגיד לך מה הרעיון.

ירדנה מלר-הורוביץ: אם המצב הוא כזה מצב חירום, יכול להיות שהמליאה אולי לא יכולה להתכנס.

ארבל אסטרחן: לא, זה לא אומר שהמליאה לא יכולה להתכנס.

רונית חייקין: זאת דיקטטורה, לא?

תמר כנפו: אבל את מצביעה כבר על מצב חירום.

ארבל אסטרחן: להכרזה על מצב חירום יש כמה נפקויות.

ארבל אסטרחן: קודם כל, היא מאפשרת לממשלה להתקין את התקנות האלה.

ארבל אסטרחן: בנוסף, יש חוקים היום במדינה, שהתוקף שלהם מותנה בקיום מצב חירום, וחוקים שיש בהם סמכויות שניתנות להפעלה רק במצב חירום, למשל פקודה להארכת תוקף של תקנות שעת חירום (יציאה לחוץ לארץ).

ארבל אסטרחן: יש פה רשימה של חוקים – חוקים למניעת הסתננות, רישום ציוד וגיוסו לצה"ל, חוקים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב חירום; ויש חוקים שהסמכויות שבהם קיימות במצב חירום.

רונית חייקין: הרי כל שנה אנחנו מצביעים על הארכה של שנה, אז איפה השלושה חודשים האלה נכנסים?

ארבל אסטרחן: ברגע שמתקיים מצב חירום במדינה, שקיים כאמור מתחילתה - -

יריב לוין: שזה מה שאנחנו מצביעים עליו.

ארבל אסטרחן: - - הממשלה רשאית להתקין תקנות שעת חירום כדי להגן על המדינה, ביטחון הציבור וקיום האספקה והשירותים.

ארבל אסטרחן: פה אני יכולה כבר לומר, שבשנים האחרונות עיקר השימוש של הממשלה בתקנות שעת חירום זה לגייס עובדים לעבודה, למשל תקנות שעת חירום האחרונות שהותקנו בפברואר 2010 לפני פחות משנה היו שירותי עבודה חיוניים בוועדה לאנרגיה אטומית, למנוע שביתות.

ארבל אסטרחן: אלה השימושים שבעיקר עושים בשנים האחרונות בדברים האלה.

יריב לוין: אנחנו מצביעים על הקביעה שיש מצב חירום.

יריב לוין: זה השנה, זה הריטואל הזה של השנה.

יריב לוין: ברגע שנקבע שיש מצב חירום, הסמכות להתקין תקנות שתוקפן לשלושה חודשים, היא של הממשלה רק בהודעה לוועדת החוץ והביטחון.

רונית חייקין: אז זה לא ה-12 חודשים.

יריב לוין: זה החוק.

ארבל אסטרחן: הכרזה על מצב חירום נותנת לרשויות את הסמכויות, שבמצב רגיל נתונות לרשות המחוקקת.

ארבל אסטרחן: כמו שאמרתי, התקנות יכולות לשנות חקיקה של הכנסת, שזה דבר מאוד קיצוני.

ארבל אסטרחן: זה גם נידון בבית המשפט העליון, שאמר ששלטון החוק המהותי נפגע עקב מתן סמכויות גורפות לרשות מנהלית, שתוכנן שקול למעשה חקיקה ויש בזה ויתור על זכויות פרט, ואין להסכים עם זה בעיתות שאינן עיתות חירום.

ארבל אסטרחן: לא עושים בזה שימוש נרחב.

רונית חייקין: היתה אמורה להיות שביתה בכור האטומי?

ארבל אסטרחן: כנראה, אני לא זוכרת מה היה, אבל זאת הדוגמה האחרונה.

ארבל אסטרחן: בית המשפט אמר שהסמכות להתקין תקנות שעת חירום פוגעת קשות בערכים דמוקרטיים, בעיקרון שלטון החוק, בהפרדת רשויות.

ארבל אסטרחן: היום זה בעיקר למתן צווי ריתוק לעובדים בסכסוכי עבודה.

ארבל אסטרחן: בערך לפני שנה הקימה ועדת החוץ והביטחון צוות שממפה, שבראשו עומד חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

ארבל אסטרחן: הם צופים מצב שבו לא יוכרז יותר מצב חירום.

ארבל אסטרחן: מה שהם עושים זה למפות את החקיקה, כדי לראות מה אפשר להפוך להוראות של קבע, שלא יהיו תלויות יותר במצב חירום.

ארבל אסטרחן: הם עוברים לפי משרדי הממשלה משרד, משרד, עורכים ישיבות.

ארבל אסטרחן: הם אמרו לי, למשל, שהיום יש חוק פיקוח על שירותים ומוצרים, שמכוחו הוצאו עד היום בערך 150 צווים שרלוונטיים למצב חירום.

ארבל אסטרחן: המספר ירד, בעקבות העבודה של הוועדה, ל-71.

ארבל אסטרחן: הם עושים איזושהי עבודה.

אורית נוקד: את יודעת כמה חוקים כאלה יש, שתלויים ממש בשעת חירום?

ארבל אסטרחן: כ-10 חוקים.

ארבל אסטרחן: זה היה הרקע לנוסח שעכשיו נראה, שכאמור הוא מבוסס על מה שקיים היום.

ארבל אסטרחן: יהיה לנו חלק שכותרתו מצב חירום, שיהיו בו שני פרקים – הכרזת מצב חירום ותקנות שעת חירום.

ארבל אסטרחן: יוגדר "מצב חירום" – "כמשמעותו בסעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה".

ארבל אסטרחן: "הוועדה המשותפת" – "ועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט", וכמו שאמרתי קיימת גם היום.

ארבל אסטרחן: ההגדרה של תקנות שעת חירום - דיברנו עליה.

ארבל אסטרחן: הסעיף הראשון ידבר על הכרזת מצב חירום על ידי הכנסת:      	"החלטת הכנסת להכריז על מצב חירום, לא תתקבל אלא לפי המלצה של הוועדה המשותפת".

ארבל אסטרחן: זאת ממש הגבלה לעומת מה שקיים בחוק היסוד, שלא אומר דבר, הוא אומר שהכנסת יכולה להכריז.

ארבל אסטרחן: איך מגיעים לוועדה המשותפת?

ארבל אסטרחן: מה הפרוצדורה?

ארבל אסטרחן: "הציעו הממשלה או שלושים חברי הכנסת שהכנסת תכריז על מצב חירום, לפי סעיף 38(א) לחוק-יסוד: הממשלה, או שהכנסת תחזור ותכריז...

ארבל אסטרחן: לפי סעיף 38(ב)"– זאת אומרת, אם קיים מצב חירום ורוצים להאריך או הכרזה ראשונה.

ארבל אסטרחן: אגב, 30 חברי-כנסת גם קיים כבר היום.

תמר כנפו: למה 30?

תמר כנפו: זה אפילו לא שליש של הכנסת.

ארבל אסטרחן: פשוט כי זה מספר קיים.

ארבל אסטרחן: זה משהו מאוד משמעותי, ראיתם שיש לזה נפקויות משמעותיות, רצו שזה יהיה מספר גדול.

רונית חייקין: 30 זה שתי ועדות בערך.

ארבל אסטרחן: רבע מחברי הכנסת.

תמר כנפו: אם כבר עדיף שיהיה שליש, יותר.

ארבל אסטרחן: אם הם יציעו, "יעבירו את הצעתם אל יושב-ראש הכנסת ואל הוועדה המשותפת; הצעה בעניין הכרזה חוזרת על מצב חירום תועבר לא יאוחר משישים ימים לפני תום מצב החירום".

ארבל אסטרחן: זה בא להגיד לממשלה: אל תחכי לרגע האחרון, את יודעת שצריך להאריך, תפני בזמן.

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום.

תמר כנפו: הם מחכים עד הרגע האחרון.

ארבל אסטרחן: אז עכשיו הרגע האחרון הוא 60 ימים.

רונית חייקין: 60 זאת תוספת?

ארבל אסטרחן: לא, זה קיים גם היום.

ארבל אסטרחן: דיברתי עם החבר'ה מוועדת החוץ והביטחון שמטפלים בזה, האם כדאי לקצר את זה אולי ל-45 ימים.

ארבל אסטרחן: הם אמרו שבמצב רגיל זה לא שהוועדה מתחילה לשבת מהיום ה-60.

ארבל אסטרחן: חשבנו אולי לקצר ל-45 יום, אבל אז אמרו שאם זה יוצא בפגרה ולא יושבים - - -.

יריב לוין: אם זה 60, בואו נשאיר את זה - - -

רונית חייקין: למרות שאם זה פעם בשנה, זה תמיד נופל אותו דבר, נדמה לי במרץ, מתי זה?

ארבל אסטרחן: אלא אם יש בחירות.

ארבל אסטרחן: זה ביוני, ההכרזה האחרונה היתה עד יוני 2011.

ארבל אסטרחן: הם פנו לוועדה המשותפת, מה היא עושה?

ארבל אסטרחן: "הוועדה המשותפת תבחן את הצורך להכריז על מצב חירום, ואם הוצע לחזור ולהכריז על מצב חירום, תבחן גם את התקנות לשעת חירום שהותקנו מכוח ההכרזה האחרונה על מצב חירום ואת החקיקה שתוקפה מותנה בקיומו של מצב החירום".

ארבל אסטרחן: "הוועדה המשותפת תביא את המלצתה לאישור הכנסת, ואם ההמלצה היא בעניין הכרזה חוזרת, תביאה לאישור הכנסת לא יאוחר מ-14 ימים לפני תום מצב החירום".

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום, לא לחכות ליום האחרון.

ארבל אסטרחן: "היתה ההצעה להכרזה על מצב חירום יוזמה של שלושים חברי הכנסת, תאפשר הוועדה המשותפת לנציג המציעים לנמק את ההצעה בפניה".

ארבל אסטרחן: זה קיים גם היום.

ארבל אסטרחן: "היתה הישיבה חסויה, יקבע יושב ראש הוועדה המשותפת את מידת השתתפותו של נציג המציעים בדיון שייערך לאחר שנימק את ההצעה".

ארבל אסטרחן: בדרך כלל ישיבה כזאת לא אמורה להיות ישיבה חסויה.

ארבל אסטרחן: להפך, דיון אם יש מצב חירום, אם צריך להעריך מצב חירום, מה קורה בחקיקה.

ארבל אסטרחן: משום מה ועדת החוץ והביטחון או ועדות שהיא שותפה איתן, נוהגות כל נושא לקבוע כחסוי.

רונית חייקין: זה מאדיר ומשדרג את הוועדה...

ארבל אסטרחן: זה לא נושא שממהותו צריך להיות חסוי, אבל אם בכל זאת דנים במצב חירום, אולי צריך לדבר על המצב במדינה ועל המצב הביטחוני, זה קיים ואז לא בהכרח יאפשרו לנציג המציעים להיות בכל הישיבה.

רונית חייקין: נניח שחבר הכנסת זחאלקה הוא בראש ה-30.

רונית חייקין: אז יושב-ראש הוועדה יכול להגיד - -

ארבל אסטרחן: - - תנמק ותצא.

ארבל אסטרחן: הוא יקבע את מידת השתתפותו, היא תאפשר לו לנמק, ואם הישיבה חסויה הוא יקבע את מידת השתתפותו לאחר שינמק.

רונית חייקין: ואז נניח יבוא יריב לוין, אז הוא יגיד: אתה יכול לאשר.

ארבל אסטרחן: אני לא חושבת שיושב-ראש הוועדה יפעל בצורה כזאת.

ארבל אסטרחן: הוא יגיד: זאת ישיבה חסויה, ורק חברי הוועדה נמצאים, הוא לא עושה בדיקת חברי הכנסת.

רונית חייקין: אני חושבת, תחשבו גם.

ארבל אסטרחן: המשמעות של ישיבות חסויות היא שבכלל אנשים לא נכנסים.

יריב לוין: מה קורה היום בעניין הזה?

ירדנה מלר-הורוביץ: מינימום אנשי סוד.

ארבל אסטרחן: הבנתי שבפועל קבעו זאת כישיבות חסויות, למרות שלעמדת הייעוץ המשפטי אין שום סיבה שהישיבות האלה יהיו חסויות, אבל היות ומצב חירום, בין היתר אחת הסיבות שלו יכולה להיות מצב ביטחוני או חשש מהחמרה ביטחונית, יכול להיות שיהיו שם דברים שירצו להיות בדלתיים סגורות.

רונית חייקין: אז למה שלא נגיד שרוב הישיבות תהיינה פתוחות, אלא אם.

ארבל אסטרחן: אנחנו לא אומרים את זה באף מקום.

יריב לוין: אני מוכן ללכת עם הקו שלך, בוא נמחק את כל הסיפא.

יריב לוין: הרי אנחנו באים ואומרים: אני מאפשר לו לנמק את ההצעה.

יריב לוין: מעבר לזה, היושב-ראש יכול להחליט מה שהוא רוצה, יאפשר לו להשתתף בדיון או לא.

יריב לוין: אני מסכים.

ארבל אסטרחן: בסדר, אז תישאר רק הרישא.

יריב לוין: נוריד את הסיפא וזהו.

ארבל אסטרחן: "תאפשר הוועדה המשותפת לנציג המציעים לנמק את ההצעה".

יריב לוין: יש לו זכות לנמק.

יריב לוין: מעבר לכך, היושב-ראש יקבע את סדרי הדיון, כפי שקיימים בכל דיון.

תמר כנפו: אם היא לא חסויה, הוא יישאר.

ארבל אסטרחן: אני מנסה להיזכר האם לא היה לנו משהו דומה בהצעות לסדר.

ארבל אסטרחן: בסדר, אפשר להוריד.

יריב לוין: זה לא מוסיף וזה לא נראה טוב, אני מסכים.

ארבל אסטרחן: "תקופת תוקפה של הכרזה על מצב חירום לפי סעיף זה, לא תעלה על שנה מיום ההכרזה".

ארבל אסטרחן: הרי למה אנחנו אומרים את זה?

ארבל אסטרחן: הרי חוק היסוד אומר שהתקופה לא תעלה על שנה.

ארבל אסטרחן: פה רצינו להדגיש "מיום ההכרזה".

ארבל אסטרחן: יכול להיות שמצב החירום יסתיים באחד ביוני, אז מכריזים כבר ב-15 במאי.

ארבל אסטרחן: זה יהיה שנה מיום ההכרזה.

ארבל אסטרחן: לא אומרים: מצב החירום יתחיל עוד שבועיים; אגב, ככה גם עושים בפועל.

יריב לוין: זה יהיה כמו לוח השנה המוסלמי...

ארבל אסטרחן: זה היה האופן בו הכנסת מכריזה לפי הצעת הוועדה המשותפת.

ארבל אסטרחן: הכרזת הממשלה – ראינו שסעיף 38(ג) לחוק היסוד אומר, שאם הממשלה ראתה שיש מצב חירום ושעקב דחיפות, יש להכריז עליו לפני שניתן לכנס את הכנסת, היא רשאית להכריז על מצב חירום, וזה יפקע אחרי שבוע, אם לא אושר או בוטל על ידי הכנסת.

ארבל אסטרחן: הכריזה הממשלה על מצב חירום כזה, "תודיע על כך מיד ליושב ראש הכנסת וליושב ראש הוועדה המשותפת, ואם לא ניתן לעשות כן מיד – במועד המוקדם ביותר האפשרי".

ארבל אסטרחן: פה זה מצב שלא ניתן לכנס את הכנסת.

ארבל אסטרחן: "הוועדה המשותפת תדון בהכרזה ותביא את המלצתה לאישור הכנסת בהקדם האפשרי", כשהמלצתה זה מה שאומר סעיף 38(ג), שזה לאשר או לבטל.

רונית חייקין: הוועדה המשותפת קיימת כל הכנסת?

ירדנה מלר-הורוביץ: כן, בוודאי.

ארבל אסטרחן: אגב, יש עשרות חוקים שמופנים לוועדות משותפות.

רונית חייקין: לא, אני שואלת האם הוועדה המשותפת לשעת חירום קיימת.

יריב לוין: היא קיימת.

יריב לוין: אגב, לפי דעתי צריך למנות לה יושב-ראש, כי צחי היה היושב-ראש שלה.

יריב לוין: זה דבר שצריך לבדוק אותו, כי זה לא טוב שלא יהיה יושב-ראש.

יריב לוין: אולי כדאי להוציא להם תזכורת.

יריב לוין: זה לא מצב תקין.

תמר כנפו: זה לא אוטומטי?

ארבל אסטרחן: זה לא אוטומטי.

ארבל אסטרחן: כשוועדת הכנסת מקימה, היא בוחרת מי מבין חבריה.

ארבל אסטרחן: לא כתוב אם זה יהיה מוועדת החוקה, חוק ומשפט או מוועדת החוץ והביטחון, זה לא מתחייב.

רונית חייקין: אולי יותר טוב שלא יהיה...

יריב לוין: מבחינת התהליך הטכני, אנחנו צריכים לאשר את היושב-ראש כאן, לפי דעתי.

יריב לוין: אולי אני אקבע את זה על סדר-היום.

רונית חייקין: אולי זה לא צחי הנגבי?

רונית חייקין: זה היה צחי הנגבי?

יריב לוין: זה היה צחי הנגבי.

יריב לוין: צריך להודיע לשאול מופז, שאני רוצה להביא את האישור שלו לתפקיד.

ארבל אסטרחן: צריך לעשות את זה לפני הפגרה.

יריב לוין: לא, נודיע לו היום שאם אין לו התנגדות או הערות, אני אאשר את שאול מופז בשבוע הבא.

ארבל אסטרחן: אבל אז אולי גם צריך לעדכן את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יריב לוין: צריך להודיע לשניהם.

רונית חייקין: אולי הוא ירצה גם את זה.

יריב לוין: היושב-ראש היה צחי הנגבי.

יריב לוין: לטעמי, זה צריך להישאר כך.

יריב לוין: תודיעי גם לוועדת החוקה, חוק ומשפט שאני מבקש למנות את שאול מופז, ואם אין התנגדות או הערות, נעשה את זה בשבוע הבא, זה לא בסדר שזה עומד כך.

ארבל אסטרחן: ביטול מצב חירום.

ארבל אסטרחן: חוק היסוד אומר לנו שהכנסת רשאית בכל עת לבטל הכרזה על מצב חירום.

ארבל אסטרחן: מה הפרוצדורה?

ארבל אסטרחן: מוצעת כאן פרוצדורה דומה.

ארבל אסטרחן: "סברו הממשלה או שלושים חברי הכנסת כי מן הראוי שהכנסת תבטל הכרזה על מצב חירום...

ארבל אסטרחן: יעבירו את הצעתם אל יושב ראש הכנסת ואל הוועדה המשותפת" ויחולו ההוראות שדיברנו עליהן, שהיא תבחן את הצורך והיא תביא המלצה לאישור הכנסת, והיא תאפשר לנציג המציעים לדבר.

ארבל אסטרחן: זה היה בוועדה.

ארבל אסטרחן: פנו לוועדה, הוועדה דנה, מה קורה במליאה?

ארבל אסטרחן: "סדרי הדיון 	5. הביאה הוועדה המשותפת את המלצתה לאישור הכנסת לפי סעיפים 2 עד 4", זאת  אומרת זה להכריז על מצב חירום, להאריך מצב חירום, לאשר מצב חירום שהכריזה  הממשלה או לבטל אותו, לבטל מצב חירום באמצע השנה, "תדון הכנסת בהמלצה  בהקדם, ואלה סדרי הדיון:     הודעה על קיום הדיון תימסר לחברי הכנסת לא יאוחר מיום לפני הדיון, אלא אם כן נסיבות החירום אינן מאפשרות זאת".

ארבל אסטרחן: היום כתוב לפחות 24 שעות לפני.

ארבל אסטרחן: אמרנו שלא צריך לספור שעות, יום לפני;     "יושב ראש הוועדה המשותפת יציג בפני הכנסת את המלצת הוועדה והוא רשאי לסכם את הדיון".

ארבל אסטרחן: סעיף 29 בתקנון החדש מדבר על פתיחת הדיון והסיכום שלו, דברי הפתיחה יהיו 10 דקות ודברי הסיכום חמש דקות.

ארבל אסטרחן: זה כמובן דיון אישי, זה דיון;     "היתה ההמלצה בעקבות הצעת הממשלה, תהיה הממשלה רשאית להציג את טיעוניה על ידי אחד השרים".

ארבל אסטרחן: אגב, שרים ולא סגן שר.

ארבל אסטרחן: אם רוצים להוסיף פה, אולי צריך להגיד את זה.

ארבל אסטרחן: האם צריך פה גם סגן שר?

יריב לוין: לא, תשאירי את זה, שיהיה שר.

ארבל אסטרחן: אולי שהשר יסביר את זה.

ארבל אסטרחן: "(4) בסיום הדיון תצביע הכנסת על ההמלצה".

אורית נוקד: מה מונע מקבוצה של חברי כנסת להשתמש בכלי הזה כדי להטריד את הוועדה המשותפת ואת המליאה כל חודש?

ארבל אסטרחן: יש מצב חירום, כל חודש הם יציעו לבטל?

אורית נוקד: לא, להסיר, קבוצה של ערבים ממרצ ירצו להסיר כל חודש – סליחה - - -

רונית חייקין: הלוואי שהיינו 30.

ארבל אסטרחן: אז הם יפנו, ויושב-ראש הוועדה יחליט מתי הוא שם את זה על סדר-היום.

אורית נוקד: זה יכול להפוך להיות האי-אמון החדש.

ארבל אסטרחן: זו ישיבה של ועדה.

תמר כנפו: זה לא בא למליאה.

יריב לוין: אני אגיד לך את האמת, ביום שיימצאו 30 לעניין הזה, הם יהיו עסוקים איך הם לוקחים את השלטון, לא בלתרגל אותנו בהצבעה על מצב החירום הזה.

ארבל אסטרחן: אגב, כולם סבורים שמצב חירום זה לא מצב אידיאלי, שהמדינה תמיד במצב חירום, שיש מקום לבטל אותו, אבל כמו שאמרתי, יש לזה הרבה נפקויות ומשמעויות.

יריב לוין: אין ספק שצריך להאיץ את התהליך של ההעברה של מקסימום החקיקה האפשרית בתהליך רגיל, ולהשאיר את העניין הזה לצרכים האמיתיים.

ארבל אסטרחן: הסעיף האחרון, הסעיף שהיום הוא בכוכבית, קרה לנו בכנסת הנוכחית, לאלה שזוכרים.

ארבל אסטרחן: מצב החירום הסתיים לפני שבחרו את חברי ועדות הכנסת, ולא היתה ועדה משותפת שיכולה היתה להכריז.

ארבל אסטרחן: קבעה כאן הוועדה המסדרת איזושהי הוראה, שמוצע עכשיו לעגן אותה בתקנון: "כל עוד לא נבחרו חברי ועדות הכנסת לאחר הבחירות", זאת אומרת אנחנו בתקופה מאוד מצומצמת שהתחילה כנסת חדשה, ועוד אין לנו חברי ועדת חוץ וביטחון וועדת חוקה, חוק ומשפט, "יהיו סמכויות הוועדה המשותפת לפי חלק זה נתונות לוועדה הזמנית לענייני חוץ וביטחון שהקימה הוועדה המסדרת".

תמר כנפו: היא כבר קיימת.

ארבל אסטרחן: נכון, "ואולם...

ארבל אסטרחן: תקופת תוקפה של ההכרזה על מצב חירום לפי הצעת הוועדה הזמנית לא תעלה על ארבעה חודשים מיום ההכרזה", לא שנה.

יריב לוין: זה מה שקרה בפועל, נדמה לי, בתחילת הקדנציה הזאת.

ארבל אסטרחן: נכון, גם העירו לי שאולי יש פה קצת בעיה.

ארבל אסטרחן: חוק היסוד מאפשר שנה, ופה אנחנו מגבילים - - -

רונית חייקין: השאלה כמה פעמים עד שמרכיבים - - -

ארבל אסטרחן: שאין ועדות.

יריב לוין: ארבעה חודשים זה סביר.

תמר כנפו: לא יותר משלושה חודשים.

ארבל אסטרחן: - - - וגם היה להם לחזור ולהכריז.

ארבל אסטרחן: זה היה פרק של מצב חירום.

ארבל אסטרחן: יש לנו עוד פרק אחד, שיש בו סעיף אחד, שהן תקנות שעת חירום.

ארבל אסטרחן: אמרנו מה זה אומר ומה העיקרון.

ארבל אסטרחן: כמו שאמרנו, הממשלה היא זו שמתקינה תקנות והתוקף שלהן פוקע אחרי שלושה חודשים, כפי שמופיע לכם למטה בסעיף 39 לחוק היסוד, "זולת אם הוארך תוקפת בחוק, או שבוטלו על ידי הכנסת בחוק או בהחלטה של רוב חברי הכנסת".

ארבל אסטרחן: מה שמוצע וגם מבוסס על הקיים היום זה ש"הממשלה תעביר תקנות שעת חירום שהתקינה לוועדת החוץ והביטחון".

ארבל אסטרחן: פה יש לנו קצת בעיה, חוק היסוד אומר שזה יועבר לוועדת החוץ והביטחון, אחרת היינו אומרים שזה יועבר לוועדה המשותפת.

ארבל אסטרחן: ועדת החוץ והביטחון קצת תקועה פה.

רונית חייקין: צריך לתקן.

ארבל אסטרחן: אבל זו הוראה בחוק היסוד.

ארבל אסטרחן: לתקן את זה, זה שלוש קריאות ברוב של 61, אז כרגע נתאים את עצמנו לחוק היסוד.

ארבל אסטרחן: יכול להיות שאם יתקנו את הסעיף הזה - אז מה עושים עם ועדת החוץ והביטחון?

ארבל אסטרחן: מוצע ש"הממשלה תעביר תקנות...

ארבל אסטרחן: לוועדת החוץ והביטחון...

ארבל אסטרחן: וליושב ראש הכנסת אשר יניחן על שולחן הכנסת, ואם הועברו בפגרה – יעבירן לידיעת חברי הכנסת".

ארבל אסטרחן: למה כל חברי הכנסת צריכים לדעת את זה?

ארבל אסטרחן: כי הם אולי רוצים להציע לבטל, ואז מה שמוצע זה ש"וועדת החוץ והביטחון, לפי הצעת כל אחד מחבריה, וכן שלושים חברי הכנסת, רשאים להביא בפני הוועדה המשותפת הצעה לביטול תקנות שעת חירום", זאת אומרת: הדיון יהיה שוב בוועדה המשותפת, לא בוועדת החוץ והביטחון.

ארבל אסטרחן: נותנים לה סמכות להציע את זה לוועדה המשותפת.

ארבל אסטרחן: העירה לי היועצת המשפטית של ועדת החוץ והביטחון הערה – האם רק כשרוצים לבטל תקנות שעת חירום צריך שהוועדה תדון, או שמא בכל מקרה שהוועדה תדון?

יריב לוין: אני חושב שאי-אפשר להכניס סעיף כזה, כי לפי דעתי המצב הוא שהחוק קובע במפורש שהסמכות של הממשלה להתקין את התקנות לא מותנית באישור.

יריב לוין: אם נכניס פה סעיף שפתאום יקיים בהן דיון, אנחנו פועלים בניגוד לחוק.

יריב לוין: החוק אומר: אתם לא תדונו בנושא הזה, הממשלה מחליטה.

יריב לוין: יכול להיות שהיה נכון לשנות את החוק, אני חושב שזה גם הגיוני, אבל לבוא דרך התקנון, לשנות את חוק היסוד ולייצר פה פרוצדורה לתהליך של אישור ודיון שלא קיים?

ארבל אסטרחן: ידונו האם להציע להסיר, אבל זה מקובל.

ארבל אסטרחן: ההערה יורדת.

יריב לוין: אני לא חושב שאפשר.

ארבל אסטרחן: יש לנו בקשה של ועדת החוץ והביטחון או 30 חברי כנסת לבטל.

ארבל אסטרחן: "הוועדה המשותפת תבחן את הצורך לבטל תקנות שעת חירום, ותביא את המלצתה לאישור  הכנסת".

ארבל אסטרחן: "על הדיון יחולו הוראות סעיפים 2(ה)" – שנציג המציעים יוכל לנמק – "ו-5" שזה הדיון במליאה, שידונו בזה כמובן בהקדם וההודעה תימסר לחברי הכנסת מראש, ויושב-ראש הוועדה המשותפת יציג.

ארבל אסטרחן: פה זו לא הצעת ממשלה, אז 5(3) לא רלוונטי, ובסוף הכנסת תצביע.

ארבל אסטרחן: אנחנו מבטלים שני פרקים, פרק שביעי 1 ופרק שביעי 2.

יריב לוין: הערות נוספות?

יריב לוין: אין.

יריב לוין: מי בעד?

יריב לוין: הצבעה     בעד – 1 נגד – אין נמנעים – אין תיקון תקנון הכנסת בנושא מצב חירום נתקבל.

יריב לוין: פה אחד, אושר גם החלק הזה.

יריב לוין: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.