ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 406, 2011-01-05 09:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום רביעי בשבוע, כ"ט בטבת, 5 בינואר 2011, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות והנושא – סכסוך עבודה עליו הכריזו העובדים במשרד החוץ.

חיים כץ: גילוי נאות, כמו שאני אומר בדיונים על סכסוכים כאלה.

שלי יחימוביץ': עבדת במשרד החוץ.

חיים כץ: אני יו"ר ועד עובדי התעשייה האווירית.

חיים כץ: וכששאלתי הבוקר מה דין השביתה הזאת, אמרה לי העוזרת – הסכסוכים נמצאים כבר שנה.

חיים כץ: למה?

אברהם מיכאלי: היתה שביתה לפני חודשיים-שלושה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: בוא, תלמד אותנו קצת.

חיים כץ: תראה, אנחנו, זה דיון ראשון בסדרה, אני מקווה שלא נצטרך הרבה דיונים, אבל אם לא היה משחקי אגו אצל הפרקליטים, אז היה נפתר פה והיה נפתר פה מהר.

חיים כץ: שר המשפטים היה לו קצת אגו, רצה לכופף את האנשים, אז לשופטת הוא הסכים.

חיים כץ: אני מקווה שאצלכם לא צריך הרבה דיונים ושהנושא ייפתר.

חיים כץ: אבל בכל אופן, תן סקירה על המצב, מה המחלוקות, איפה זה עומד, מה המרחקים, איך ניתן לגשר ומתי אתם מתחילים את השביתה.

חנן גודר: חברים, חברות, אנחנו בעיצומים.

חנן גודר: סכסוך עבודה.

חנן גודר: אני יושב-ראש הוועד המדיני בשירות החוץ.

חנן גודר: נמצא אתי גם רוני הראל, יושב-ראש הוועד החוץ מינהלי בשירות החוץ.

חנן גודר: עובדי שירות החוץ נמצאים בסולם שכר, מייד אתם תקבלו אותו, שהוקם, הכתיבו אותו בשנת 93 על-ידי הנשיא שמעון פרס שהיה בזמנו שר חוץ.

חנן גודר: אנחנו לפני שנה, בינואר לפני שנה התחלנו.

חיים כץ: אני לא מבין מה אתה אומר, נמצאים בסולם שכר?

חנן גודר: בסולם שכר ייחודי של שירות החוץ.

חיים כץ: מה הוא אומר?

חנן גודר: סולם השכר שלנו קובע מסלול ייחודי לשירות החוץ.

שלי יחימוביץ': הם לא עם עובדי המדינה.

חיים כץ: אל תחלק, שיתרכזו.

חיים כץ: אם תחלק את הטבלאות עכשיו, לא ישמעו מה הוא אומר.

חיים כץ: כולם יסתכלו בטבלאות, לא יקשיבו לך.

חיים כץ: אתה תגיד את מה שכתבת שם, תגיד בנקודות.

אילן גילאון: חיים, תהיה דיפלומט היום.

חנן גודר: תן לי, אנחנו נציג את הטענות שלנו, אנחנו ניתן את הרקע וגם ידבר רוני ואנחנו נציג איפה אנחנו עומדים ולמה אנחנו הגענו שנה שלמה אחרי "רונדלים" מסביב לבניין משרד האוצר ולא הגענו לשום מקום.

חנן גודר: ואתם יודעים מה?

חנן גודר: באמת, בישראליות של כולנו, זה אחד הדברים הכי כואבים, שכשאתה מדבר ומדבר ולא מגיע לשום מקום, אז בסופו של דבר מתעלמים ממך וחבל, חבל מאוד, שאתה צריך להפוך שולחנות על-מנת להגיע.

חנן גודר: אבל שוב, ברשותכם, תנו לי כמה דקות, אני אתן את הרקע בשביל שאנשים יבינו מהו שירות החוץ הישראלי.

חנן גודר: אני אתחיל במי אנחנו.

חנן גודר: בשירות החוץ הישראלי יש היום 830 עובדים.

חנן גודר: מתוך 830 העובדים, 280 איש נמצאים בחו"ל, 550 איש נמצאים בארץ.

חנן גודר: אנחנו מדברים כרגע על סולם השכר של העובדים, של אותם 550 איש שנמצאים בארץ, אבל זה כמו דגים באקוואריום, אנחנו נכנסים ויוצאים וקשה להצביע מי פה ומי שם, מי שפה, הוא נמצא שם מחר.

חנן גודר: מתוך אותם 830 איש, יש 450 עובדים בחטיבה המדינית, ועוד 380 איש בחטיבה החוץ מנהלית.

חנן גודר: כולנו אנשי שירות החוץ, כולנו על אותה טבלה, על אותו סולם שכר עלוב שמופץ וחולק לכם.

חנן גודר: מתוך אותם 800 איש, 80 איש בכלל בחוזה זמני, הם מה שנקרא צוערים, בחמש השנים הראשונות.

שלי יחימוביץ': זה היה תמיד או שזה חדש?

חנן גודר: האריכו את התקופה הזאת של הצוערות, אבל בסדר, אותם אנשים במהלך השנים, אכן צפויים להתקבל לתוך שירות החוץ.

חנן גודר: אני מציין פה בפני הוועדה, אחד ממאה פונים, מתקבל.

חנן גודר: המיונים הם המיונים הקפדניים ביותר שבשירות המדינה.

חנן גודר: זה מיונים אנונימיים, בן-אדם מגיש עם תעודת הזהות שלו, עובר את הנציבות, את הבחינה בנציבות שירות המדינה, לא במשרד החוץ, ורק בסופו של תהליך מתיש, שנה שלמה, אחוז מהפונים מתקבלים.

חנן גודר: 15 איש מהעובדים שלנו נמצאים בחל"ת, מטעמים כלכליים, כי הם פשוט יצאו, הלכו לעבוד בשביל לפרנס את ביתם.

חיים כץ: 15%?

חנן גודר: 15 איש.

חנן גודר: 35 איש מתוך העשרה קורסים האחרונים, פשוט קמו והלכו, כי הם אמרו – בסוף הקורס, או במשך עשר, 15 שנים אחרונות, קמו אחרי שעברו את המסלול מכשלות הזאת, התקבלו ופרשו, בגלל טעמים כלכליים.

חנן גודר: אני רוצה להדגיש מהי עבודת הדיפלומטיה.

חנן גודר: אנחנו נמצאים בחזית של ההסברה הישראלית, של חלון הראווה הישראלי, של המאבקים הקיומיים הישראליים הראשונים במעלה.

חנן גודר: אם זה באו"ם, אם זה מול פרלמנטרים עוינים, אם זה מול קהילות יהודיות אוהדות, אם זה מול תקשורת שאני לא צריך להגיד לכם איך התקשורת העולמית מתייחסת אלינו.

חנן גודר: כולנו נמצאים בכל מקום בעולם מדבררים, מסבירים, כותבים ניירות עמדה.

חנן גודר: אם אתמול שר החוץ הצ'כי אמר שאיראן היא סכנה גדולה או שהיא הבטחה גדולה, פה שומעים את זה באמצעות האנשים שלנו.

חנן גודר: זה מגיע לכנסת, זה מגיע לסגן שר החוץ, זה מגיע לשר החוץ, זה מגיע לראש הממשלה, לכל מעצבי, אנחנו העיניים והאוזניים של מדינת ישראל, הכל קורה דרכנו ובאמצעותנו.

חנן גודר: אנחנו מקצועיים, אנחנו יודעים את המסרים, זה המקצוע שלנו ואנחנו שליחי מדינת ישראל.

חנן גודר: אני מסתכל על הטבלה שלנו, אתם מסתכלים על הטבלה.

חנן גודר: 12% מהעובדים, נכון, אני מדבר על העובדים שנמצאים בארץ.

חיים כץ: לא חילקת את הטבלה, אנחנו לא מסתכלים.

חנן גודר: אז תחלקו.

חיים כץ: לא, תסלח לי.

חיים כץ: פה אתה בכנסת, אתה לא יכול לעשות.

חיים כץ: תן נתונים, דבר מספרים.

חיים כץ: לא מסתכלים כלום, מקשיבים לך.

חנן גודר: 12% מהציבור שלנו, מאותם 550 איש שנמצאים בארץ, נמצאים מתחת לקו העוני של מדינת ישראל.

חנן גודר: מספרים: קו העוני למשפחה ישראלית ממוצעת או לא ממוצעת, מדגמית, שבה יש אבא אימא ושני ילדים, קו העוני שם הוא 5,800 שקל.

חנן גודר: 12% מהעובדים שלנו, שלי, מרוויחים פחות מ- 5,800 שקל.

חנן גודר: כי כשאתה יוצא לחו"ל ואתה חוזר, אתה חי על משכורת אחת.

אילן גילאון: מי זה החבר'ה האלה?

חנן גודר: מי זה?

חנן גודר: בחור, בוגר אוניברסיטה, תואר ראשון תואר שני, למד שפות, יצא, דברר אותנו בחו"ל, עשה את כל העבודה הזאת, חוזר לארץ, וזאת המשכורת שלו.

חנן גודר: והתלושים האלה פורסמו אתמול בכל אמצעי התקשורת.

חנן גודר: 23% מהעובדים שלנו מקבלים השלמת הכנסה.

חנן גודר: 23%.

חנן גודר: שתבינו על מה אני מדבר.

שלי יחימוביץ': אחרי קורס צוערים?

שלי יחימוביץ': פשוט לא ייאמן.

חנן גודר: בוגרי קורס צוערים, עברו את כל המסלולים האלה, שלי, אנחנו אהבלים, מה שאנחנו עשינו כי התלוש שלנו הוא אהבל ואין שם תוספות, אין החרגות, אין דברים ייחודיים, כלום.

חיים כץ: מה זה השלמת הכנסה?

חיים כץ: בוא תגיד לי, מה זה הוא מקבל השלמת הכנסה.

חנן גודר: יש מנהל ותקציב אצלנו במשרד.

חיים כץ: הוא מקבל פחות משכר מינימום?

חנן גודר: יש עובדים שמקבלים גם פחות משכר מינימום, מעט.

חיים כץ: רק הם מקבלים השלמת הכנסה?

חנן גודר: יש אצלנו גם כאלה.

חנן גודר: הנתונים הם נתונים של המשרד שלנו.

חנן גודר: 23% מהעובדים, 136 איש מתוך 550 איש, אלו נתונים של המשרד שלנו.

חיים כץ: חנן, תן לי רגע.

חיים כץ: ישנו יושב-ראש ועד עובדים, תתחיל להתנהג כוועד עובדים.

חיים כץ: תדבר במספרים, עזוב אותך באחוזים.

חיים כץ: אתה נותן המון אינפורמציה, בזמני, כשלמדתי בתיכון, למדנו לשון, היה נושא נשוא מושא ישיר, בוא, תיגע בנושא, תיגע איפה כואב לך, תיגע איפה אתה צריך לשפר, אתה מדבר הרבה מסביב, את הסכסוך צריך לגמור בחודש לא בשנה.

שלי יחימוביץ': חיים, זה ש- 23% בשכר מינימום, זה נתון.

חיים כץ: אבל זה לא יכול להיות.

שלי יחימוביץ': זה כן יכול להיות.

חיים כץ: 23% מרוויחים פחות מ- 3,850 שקל?

שלי יחימוביץ': יכול להיות.

חיים כץ: לא יכול להיות.

חנן גודר: אני אתן לכם דוגמה של צוער, בחור שהתראיין אתמול ב- Ynet, בחור בשם נתי ברוקס, עובד שש שנים בשירות החוץ, היה קצין מנהלה בווייטנאם, עבר קורס צוערים, יצא, וייטנאם זה אולי מקום אקזוטי למי שנוסע לשם לשבוע, זה מקום קשה שירות, עם זיהום, עם בעיות לילדים, חזר משם מרוויח 4,300 שקל.

חיים כץ: הוא לא מקבל השלמת הכנסה.

חנן גודר: לא, הוא לא מקבל השלמת הכנסה.

חיים כץ: לא שזה גבוה, בוא, אני רוצה שתבין.

חיים כץ: השכר הוא עלוב.

חנן גודר: חיים, אתה תשאל אחר-כך, נמצאים פה גם הנהלת המשרד, הנתונים, אני לא יושב על התלושים של האנשים, הם יגידו לך את המספרים האלה.

חיים כץ: הוא אומר שזה פשוט לא נכון.

חנן גודר: פערי השכר שלנו, הלכנו והבאנו יועצים מקצועיים, הראו לנו שהפערי שכר שלנו הם לגופים מקבילים שלנו בסדר גודל של 50%.

חנן גודר: אמרו לי – אדוני, אל תסתכל בצלחת של מישהו אחר, זה משרד הביטחון, זה מוסד שב"כ, בוא, נעזוב אותם בצד.

חיים כץ: אני רוצה שתבין, אנחנו רוצים לעזור לך.

חנן גודר: אני יודע.

חיים כץ: אנחנו רוצים לעזור לך.

חיים כץ: תכניס לך לראש, הזימון פה, זה על-מנת לעזור לך.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לפגוע בך, אנחנו חושבים ש- 4,300 שקל זה עלוב, באמת זה עלוב.

חיים כץ: עלוב.

חנן גודר: גם אנשים שהם ותיקים יותר.

חנן גודר: אני היום אחרי 20 שנה, בשירות החוץ, לא מגיע ל- 9,000 שקל.

חיים כץ: ברוטו?

חנן גודר: נטו.

חנן גודר: 8,000 ומשהו.

חנן גודר: סליחה, מה זה ברוטו, אתה סופר לי את הוצאות רכב ודמי נסיעות?

חיים כץ: ברוטו, אף אחד במדינת ישראל לא מדבר בשכר, כשמדברים שכר לא מדברים נטו, מדברים ברוטו.

חנן גודר: אני מגיע ל- 9,800 ברוטו.

חיים כץ: אתה מגיע ל- 15,000 שקל.

חנן גודר: אני מגיע ל- 9,800 ברוטו.

חנן גודר: התלוש שלי פה.

שלי יחימוביץ': מורידים לו מעט מס כי הוא מרוויח מעט.

חיים כץ: אם הוא מקבל 9,800 נטו, הוא מרוויח 15,000.

חנן גודר: בין 8,000 ל- 9,000, תלוי כמה שעות נוספות עשיתי באותו חודש.

חיים כץ: זה נטו, ביד.

חנן גודר: אני מבקש להעביר את רשות הדיבור לחבר שלי, רוני, שימשיך וייתן עוד מספרים.

רוני הראל: בוקר טוב לכולם, אני יושב-ראש החטיבה החוץ מנהלית, ביחד אנחנו חטיבת שירות החוץ במשרד החוץ הנתונים, חנן נתן אותם, אני לא אחזור על מה שחנן אמר.

רוני הראל: אבל רבותיי, צריך להבין דבר אחד.

משה (מוץ) מטלון: חנן לא נתן נתונים.

רוני הראל: הוא נתן נתונים של מספרים, כמה אנחנו עובדים, לזאת הכוונה.

רוני הראל: אני רוצה להעביר לכם מסר ברור, אנחנו בסכסוך עבודה שנה, אנחנו פנינו לאוצר, התחלנו אתם בדיונים, חודש, חודשיים, שלושה, הם ישבו ושתו כוס תה ולא הציעו שום דבר.

רוני הראל: פתחנו בסבב עיצומים ראשון, חזרנו לאולם הדיונים, ועוד הפעם כשהם היו אצלנו, קיבלו תה ועוגייה, כשהיינו שם קיבלנו מים ויותר מזה לא יצא שום דבר.

שלי יחימוביץ': מתי היה משא ומתן בפעם האחרונה?

רוני הראל: בינואר, התחלנו, בפברואר התחלנו את העיצומים הראשונים.

שלי יחימוביץ': לא, מתי ישבתם עם האוצר בפעם האחרונה?

רוני הראל: הפעם האחרונה שאנחנו ישבנו, הנה אני מגיע, הפעם השלישית זה היה באוגוסט שפתחנו בעיצומים ואז אמרו לנו – OK, עכשיו אנחנו נהיה רציניים, בתנאי שתפסיקו את העיצומים, ואז אנחנו נקבע לכם סדרת פגישות רצופה, נשב ואנחנו מוכנים לסגור עניין.

רוני הראל: אנחנו יודעים, אמר הממונה על השכר אילן לוין, אנחנו יודעים שאתם צודקים, אנחנו יודעים שמגיע לכם כסף, באמת השכר שלכם הוא נמוך, אנחנו טענו והגשנו גם מצגת וגם נייר, אנחנו לא חילקנו את זה פה, אנחנו ברמת העיקרון, אורח החיים שלנו הוא אורח שונה מעובדי מדינה אחרים.

רוני הראל: במה זה מתבטא?

רוני הראל: אורח החיים שלנו זה להיות בארץ, ללכת, לחזור, ללכת, לחזור, וכתוצאה מהדבר הזה, יש לנו פגיעה בהכנסה המשפחתית.

רוני הראל: הבן או בת הזוג, לא מצליחים לפתח קריירה בארץ, הם באים, חוזרים משליחות, עד שהם מוצאים עבודה עוברת שנה, מקבלים עבודה זמנית לעוד שנה ואז הם צריכים להיאלץ ולצאת החוצה עוד פעם.

רוני הראל: וככה זה נמשך, עד שאתה מגיע לגיל פנסיה.

רוני הראל: מה קורה בגיל פנסיה?

רוני הראל: אנחנו לא משפחה נורמאלית במדינת ישראל, ואז המפרנס היחיד או המפרנסת במשרד החוץ, יוצאים עם פנסיה אחת.

רוני הראל: אין לנו שתי פנסיות.

רוני הראל: ההכנסה המשפחתית, וזה פגיעה.

רוני הראל: ואמר הממונה על השכר והצוות שלו שזה נכון, אתם צודקים, מגיע לכם.

רוני הראל: זאת אומרת, הם לא מכחישים שמגיע לנו.

שלי יחימוביץ': אז למה זה תקוע?

קריאה: זה משהו חדש?

רוני הראל: לא, זה תמיד היה.

רוני הראל: אבל נמאס לנו.

רוני הראל: תמיד זה היה.

שלי יחימוביץ': שחיקה מתמשכת.

שלי יחימוביץ': שחקו 40% בשכר.

רוני הראל: זה תמיד היה, מאז קום משרד החוץ, אבל נמאס לנו לשבת על סולם השכר, כשאנחנו משתפים פעולה עם כל משרדי הממשלה, עם כל גורמי הביטחון, אני לא רוצה פה להציג נייר מה כתב ראש המוסד.

חיים כץ: אתה יודע להסביר לנו את הבעיה?

חיים כץ: בוא, ברצינות.

רוני הראל: כן, אני יודע להסביר את הבעיה.

חיים כץ: למה אתם צמודים?

חיים כץ: בשכר, למי אתם צמודים?

חיים כץ: איך טבלאות השכר שלכם?

חיים כץ: אתם צמודים למגזר הציבורי?

שלי יחימוביץ': לא. לא.

שלי יחימוביץ': זה העניין.

חיים אסרף: לא, לשום מקום.

חיים כץ: יש לכם טבלאות שכר ייחודיות?

חיים אסרף: טבלה ייחודית.

חיים כץ: מול מי אתם עושים את ההסכם, מול אילן לוין?

חיים אסרף: כן.

חיים כץ: מתי עשיתם הסכם פעם אחרונה?

חיים אסרף: 93.

חיים כץ: מה הדרישות שלכם עכשיו?

אריה ביבי: אולי מילה להבהרה.

אריה ביבי: אני חושב ככה, הם צריכים לתת לנו פרופיל של עובד ואנחנו לפי הפרופיל הזה, אנחנו יכולים לנתח אחר-כך בדיוק איפה אנחנו עומדים.

אריה ביבי: דבר שני, הייתי רוצה לשאול שאלה פשוטה.

אריה ביבי: הוא אומר אחד למאה מתקבל, הייתי רוצה לדעת למה אחד למאה, כזאת דרישה יש?

חיים כץ: חלום להיות בחוץ לארץ, הנה אני מצטיין, אני התקבלתי, יש הלה.

חיים כץ: אנשים לפעמים אומרים כבוד.

אריה ביבי: הלה לחיות מתחת לקו העוני?

חיים כץ: הם לא מבינים שזה ככה.

שלי יחימוביץ': יש באמת תחושת שליחות.

שלי יחימוביץ': ציונות, תחושת שליחות.

חיים כץ: אריה, הוא עומד פה ודיבר ולא ירד לשורש הבעיה.

חיים כץ: לא נכנס למספרים.

אריה ביבי: אני חושב, הם לא יודעים להסביר את עצמם.

חיים כץ: זה בטוח.

חיים כץ: זה בטוח.

אריה ביבי: כי אני יודע שאתה, אני מכיר אותך, אני חושב שהם צריכים לנגוע בשורש הבעיה בשלוש-ארבע שורות הם יכולים לנגוע בשורש הבעיה.

אריה ביבי: הם הולכים אתנו מסביב.

אריה ביבי: אל תלכו מסביב.

חיים כץ: אני רוצה שתבין, אנחנו יודעים שאתם עובדים קשה, אנחנו יודעים שקשה מאוד להיות צוער, אנחנו יודעים שהאנשים מעולים, אנחנו יודעים.

חיים כץ: בוא, אתה לא צריך לשכנע אותנו שהאישה לא יכולה לפתח קריירה שנייה בחו"ל, גם אם היא עובדת ומרוויחה, היא לא צוברת לחיסכון פנסיוני, כל זה אנחנו יודעים.

חיים כץ: באת לפה למקום שננסה לעזור לך.

חיים כץ: אתה תבוא, תגיד לי, איך הוא אמר?

חיים כץ: יש 15%, לא מגיעים לסף המס.

חיים כץ: או תגיד – יש 100 אנשים שמרוויחים, כמה?

חיים כץ: ברוטו, כמה הם מרוויחים, איך מבנה השכר שלהם, איזה רכיבים הם פנסיוניים, איזה רכיבים הם החזר הוצאות, מה ביקשנו בשבילם, מה האוצר אמר לנו.

חיים אסרף: אני מבקש להציג קצת נתונים.

חיים אסרף: טבלת השכר.

חיים אסרף: אני חבר מהמניין בוועד העובדים ופרט לזה, אני גם מנהל מחלקת פלסטינים באגף מזרח תיכון במשרד החוץ.

חיים אסרף: מהות הבעיה היא כזו – שכר היסוד שלנו הוא נמוך בעיקרו.

חיים אסרף: הוא מבוסס על טבלה שהוקמה בשנת 1993, באותה שנה קיבלנו ייחודיות, שאנחנו כעובדים, אני אז לא הייתי במשרד.

חיים כץ: עזוב, כמה אתה מרוויח בדרגה הנמוכה ביותר?

חיים אסרף: הדרגה הנמוכה ביותר מתחילה ב- 2,815 שקל.

חיים כץ: זה הבסיס?

חיים אסרף: זה הבסיס.

חיים כץ: מה יש לזה תוספות קבועות?

חיים אסרף: אני כבר אגיד.

חיים אסרף: הבן-אדם בדרגה הבכירה ביותר, שגריר ב', רגע לפני.

חיים כץ: לא לא לא, אנחנו לא.

חיים כץ: אנחנו בדרגה הנמוכה ביותר.

חיים אסרף: זאת מהות הבעיה.

חיים כץ: מה יש לו על 2,850?

חיים כץ: מה יש על זה?

חיים אסרף: אני אסביר.

חיים כץ: אל תסביר, תגיד לי.

חיים אסרף: אין לנו, למעט, למעט גמול השתלמות, שחלק מהאנשים שצברו אותו מקבלים, אין לנו שום תוספות שהן תוספות ייחודיות.

חיים אסרף: עם השנים, מאז 93, מגזרים רבים בשירות הציבורי הצליחו להשיג לעצמם תוספות ייחודיות.

חיים אסרף: תב"י במשרד האוצר, במשרד הביטחון, תוספות אחרות במקומות אחרים.

חיים אסרף: אצלנו, What you see is what you get.

חיים כץ: באתי לעבוד במשרד החוץ, נבחרתי אחד מ- 100, גמרתי קורס צוערים, אפס ותק.

חיים אסרף: 5,000 שקל.

חיים כץ: יש לי 2,850?

קריאה: תן לו את כל הפרופיל.

קריאה: איך מרכיבים את השכר הבסיסי.

חיים אסרף: אנחנו עשינו עבודה.

חנן גודר: 3.9% תוספת יוקר של לפני זה, 4.7% השיג לפני ארבע שנים, תוספות של עמיר פרץ, זהו, אין, אין תוספות.

חיים כץ: חנן, הוא מדבר על שכר בסיס, 2,850.

חיים כץ: בוא נגיד, הוא לא מקבל גמול השכלה, הוא לא מקבל אחרי שבוע אחד.

חיים כץ: למה הוא צריך לעשות 400 שעות.

חנן גודר: נכון.

חיים כץ: אז הוא לא מקבל אחרי שבוע אחד.

חיים כץ: הוא מתחיל, 2,850, זה 3/4 משכר המינימום.

חיים כץ: איפה יש לו עוד כסף?

חיים כץ: לא יכול להיות, אין כזה דבר במדינה, מה יש לו תוספת ייחודית כזאת, מה יש לו מעבר ל- 2,850?

קריאה: תלוש, תלוש.

חיים כץ: לא, הוא מדבר באפס ותק.

חיים כץ: אני מדבר, גמר.

חנן גודר: אין הבדל בין אפס ותק, אני מקריא לפרוטוקול, יסוד משולב, גמול השתלמות, גמול השתלמות ב', כאשר הוא צובר את זה, תוספת 2009 שזה 4.7%, תוספת שכר 3.6%, זה השכר הפנסיוני.

חיים כץ: כמה?

חנן גודר: כל זה, הוא מגיע אותו עובד, ל- 4,300 שקל.

חיים כץ: זה 4,300 שקל, זה הפתיחה?

חנן גודר: אני אסביר למה, כי השאלה שלך היא נכונה.

חיים כץ: יש לו שני גמולים.

חנן גודר: פה עובד נכנס עם חמש שנות ותק, כי בחמש השנים הראשונות, כשהוא צוער שהוא זמני, הוא על חוזה שכר כולל, חוזה שכר מיוחד, שהוא חוזה שכר ייחודי ולכן כשהוא נכנס, הוא נכנס עם חמש שנות ותק ובדרך-כלל הוא נכנס עם שמונה שנות ותק.

חיים כץ: הקורס צוערות, מקנה לו גמולים?

חנן גודר: כן.

חנן גודר: הוא נותן לו את שני הגמולים האלה.

חנן גודר: הוא נכנס עם הגמולים.

חיים כץ: אז הוא נכנס ישר עם שני גמולים לשכר, השכר הבסיסי שלו, 4,300 שקל.

חנן גודר: יפה.

חנן גודר: ועל זה אתה תוסיף עוד החזר הוצאות שזה משתנה רכב ורכב שירות.

חיים כץ: לא, הוא אומר 4,300.

חיים כץ: אז למה יש אנשים שמקבלים השלמת הכנסה?

חנן גודר: לא כולם צוערים, לא כולם יש להם את הגמול השתלמות, לא לכולם יש את החזר הרכב, לא לכולם יש את כל הדברים האלה.

חנן גודר: אני דיברתי על הצוער, לא כולם נכנסים צוערים.

חיים כץ: אבל הוא מתחיל ב- 3,850, בסדר?

חיים כץ: זה אולי לא דיון לוועדה, אבל אולי זה יקדם.

חיים כץ: הוא מתחיל ב- 3,850, בגלל שהוא צוער יש לו 450 זה שני הגמולים שלו.

חיים כץ: הגמול השני זה נגזרת של אחוזים מהשכר, והגמול הראשון הוא קבוע איזה 300 שקל.

חיים כץ: בסדר?

חיים כץ: עכשיו, יש לו, הוא הגיע         ל- 4,300.

חיים כץ: אין לו גמולים 3,850.

חיים כץ: מי מקבל השלמת הכנסה?

חנן גודר: מי הם אותם 136 שמקבלים השלמת הכנסה?

חיים כץ: הם מרוויחים פחות מ- 3,850, הם מרוויחים פחות משכר מינימום, מה שאתה אומר.

חיים כץ: יש כאלה?

ניר רייס: אנחנו, אחרי שקראנו את הידיעה בדקנו ומצאנו תשעה אנשים עם השלמה לשכר מינימום, עוד לא הספקתי לחקור איך זה קורה, כי לדעתי הטבלאות מתחילות מעל שכר המינימום, אז זה לא יכול להיות.

שלי יחימוביץ': מי אתה?

ניר רייס: סגן הממונה על השכר.

שלי יחימוביץ': לא הכרנו עוד, מעניין.

ניר רייס: אני מצטער.

ניר רייס: בשבועות האחרונים אני פה כל שבוע.

קריאה: כמה סגנים יש?

ניר רייס: יש חמישה סגנים.

ניר רייס: אנחנו מצאנו תשעה, אני מודה שעוד לא חקרנו איך זה יכול להיות, כי לדעתי כולם מתחילים מעל שכר מינימום.

חיים כץ: אז התשעה האלה, אתה הולך לתקן את זה, אני מבין.

ניר רייס: נבדוק למה זה.

ניר רייס: אני מוכן להחזיר תשובה.

חיים כץ: מה עוד ראית במבנה השכר שלהם?

חיים כץ: איפה ראיתם את הבעיות במבנה השכר שלהם, ולמה הם צמודים?

חיים כץ: איך בנוי השכר שלהם?

ניר רייס: קודם כל, בניגוד למה שאמרו, הם צמודים להסכמים בשכר בסקטור הציבורי.

חיים כץ: הם צמודים למגזר הציבורי.

ניר רייס: כל פעם שיש הסכם בסקטור הציבורי, השכר שלהם מתעדכן.

שלי יחימוביץ': מההסכם האחרון, השכר שלהם התעדכן?

חיים כץ: לא, אף אחד לא התעדכן.

ניר רייס: בהסכם האחרון הוסכם על-ידי ההסתדרות והמדינה, שלאור זה שהסכסוך נמשך ומנהלים משא ומתן לקבל יותר ממה שקיבלו בסקטור הציבורי, אז הוא לא יחול עליהם.

חיים כץ: ועל מי הוא חל בינתיים?

חיים כץ: בוא, תן לי, אם אתה כבר נכנס, מי מקבל את ההסכם?

חיים כץ: אני לא יודע שאף אחד מקבל את ההסכם.

ניר רייס: כל עובדי המדינה מקבלים.

חיים כץ: קיבלו שני אחוז בינואר?

ניר רייס: יקבלו בפברואר.

ניר רייס: אמורים לקבל בפברואר.

חיים כץ: אם האיגודים לא יגמרו את החלוקה?

חיים כץ: ההסכם נחתם?

ניר רייס: ההסכם אמור להיחתם אני מקווה בימים הקרובים, אבל בכל מקרה, הוא אומר, היושב-ראש, ההסכם אומר, בניגוד לפעם הקודמת, שהפעימה הראשונה בכל מקרה משתלמת רוחבית, כך שלא צריך לחכות לאיגודים.

שלי יחימוביץ': אבל בכל מקרה, זה לא יחול עליהם, נכון?

ניר רייס: אנחנו מקווים שניתן יהיה לסיים את הסכסוך ואז זה יחול עליהם.

שלי יחימוביץ': אבל הם מ- 93 לא חתמו אתכם הסכמי שכר.

שלי יחימוביץ': איך אתה יכול להשוות אותם לכל העובדים?

חיים כץ: אתה הבנת מה היא אומרת?

ניר רייס: כן, כן.

חיים כץ: היא אומרת שלפני ההסכם של ה- 6%, היה הסכם של 4.7.

ניר רייס: שהוא חל עליהם.

חיים כץ: הוא חל עליהם?

ניר רייס: חל עליהם, ודאי.

חנן גודר: השכר שלנו משנת 93 עד היום, בואו ניתן את המספרים ואני יודע, זה קצת מבלבל.

חנן גודר: עודכן ב- 67%, משנת 93.

חנן גודר: טבלת השכר שלנו עודכן ב- 67%.

חנן גודר: עלה ב- 67% נומינלי, משנת 93.

שלי יחימוביץ': נומינלי, נומינלי.

חיים כץ: חנן, תסביר, אני לא מבין מה שאתה מדבר.

חיים כץ: אני לא מבין.

חנן גודר: בסדר, אני אסביר.

חנן גודר: תנו לי.

חיים כץ: מה זה עלה ב- 63%?

חנן גודר: אותה טבלה, כל מספר, כל דרג, עלה, עודכן ב- 67%.

חנן גודר: אם כתוב פה משנת 93, על שכר היסוד, עודכן ב- 67%.

שלי יחימוביץ': זה עודכן נומינלי אבל לא ריאלי ופשוט נשחק, זה הכל.

חנן גודר: אבל האינפלציה, האינפלציה באותן שנים, משנת 93 עד היום, עומדת, עמדה על 112%.

שלי יחימוביץ': כמה שחיקה זה נותן?

חנן גודר: כלומר, נשחקנו ב- 45%.

חנן גודר: ותנו לי לציין עוד נתון – משנת 93 ועד היום, תסתכלו על הנתונים של הלמ"ס, השכר במשק לא צמוד לאינפלציה, כל מגזר דאג לשניים-שלושה אחוזים קצת יותר, השכר משנת 93, אחרת, שלי, רמת החיים לא היתה עולה משנת 93.

חנן גודר: אנחנו זזנו צעד וחצי קדימה.

חנן גודר: השכר במשק עלה, עודכן ב- 138%.

חנן גודר: אנחנו עודכנו ב- 67%, האינפלציה היתה 112%, והשכר הממוצע לשכיר במשק, עלה ב- 138%.

חנן גודר: אנחנו הלכנו אחורה ואחורה ותתנו לי להוסיף, פורסם בשבוע שעבר מכרז לקורס צוערים ושאלתם אותי מי הולך לשם, מי שהולך לקורס צוערים אחת מן השתיים, או שהוא מטומטם לגמרי או שהוא אידיאליסט מושלם.

שלי יחימוביץ': או שהוא בא מבית מאוד עשיר ולא צריך לפרנס.

רוני הראל: אני נחתכתי, אני רוצה לומר, שנייה, אני חושב שאנחנו קצת מפספסים, אנחנו מפספסים את הנקודה ואנחנו מתרכזים על 20 או 30 או תשעה, כמו שאמר ניר, שאנשים מתחת לקו העוני.

רוני הראל: זה לא הנקודה, גם שאנשים מקבלים שכר מעבר לזה, פה הבעיה המרכזית שלנו, זה לא שכר ראוי ומתאים לעובדי שירות החוץ, זה לא מדובר רק על אלה שמקבלים, זה ביזיון בפני עצמו, מי שמקבל השלמת הכנסה, זה ביזיון למדינת ישראל בכלל ולאוצר בפרט.

רוני הראל: אני חוזר ואומר, העבודה שאנחנו עושים, השכר שאנחנו מקבלים, אנשים, שגרירים, אנשים בדרגות הגבוהות ביותר, זה לא מתאים, לא שם אנחנו רוצים לראות את משרד החוץ ועל זה ניהלנו משא ומתן שנה.

רוני הראל: אנחנו קיבלנו איזה שהיא הצעה, ההצעה לא מספקת, לא טובה ואת ההצעה הזאת צריך לשפר ולא נתרכז כרגע בכמות אנשים קטנה, שלא מקבלת השלמת הכנסה אם היא 20 או 30 או 50 איש.

רוני הראל: לא זו הבעיה העיקרית.

רוני הראל: הבעיה שהשכר, גם של שגרירים, שזה בטופ במשרד החוץ, במשכורת הכי גבוהה.

חיים כץ: כמה זה הטופ?

חיים כץ: תתחיל לדבר מספרים.

רוני הראל: אנשים מקבלים בטופ, בטופ, מקבלים 11,500 שקל.

חיים כץ: נטו?

רוני הראל: אחרי 35, 40 שנות עבודה.

רוני הראל: איפה כל הקריירה שלו, איפה האורך שלו?

רוני הראל: אז אומרים לנו – אז בחוץ לארץ אתם מרוויחים כסף.

רוני הראל: רבותיי, זה לא נכון.

רוני הראל: מרוויחים כסף, אנחנו משלמים שם בחיי אדם, אנחנו משלמים בפסיכולוגים, הילדים שלנו יוצאים מתוסכלים.

חיים כץ: אתה עוד פעם חוזר להסביר.

רוני הראל: נכון, לכן מגיע לנו יותר ולא להתרכז באלה שיש להם השלמת הכנסה.

רוני הראל: השכר שלנו צריך להיות במקום אחר לגמרי.

חיים כץ: איפה הוא צריך להיות?

רוני הראל: הוא צריך להיות בעוד 25%.

חיים כץ: לא מבין באחוזים.

חיים כץ: בוא.

חיים כץ: אני מנסה להסביר לכם את זה.

חיים כץ: אני לא צריך שביתות ואני לא צריך סכסוך ואני לא דיפלומט, שים לב מה אני אומר לך.

רוני הראל: חיים, השכר שלנו צריך להיות איפה שהיינו מההתחלה, אנחנו דרשנו השוואת תנאים למערכת הביטחון.

רוני הראל: 50% תוספת.

חיים כץ: כמה עולה מכנסיים ליתום?

חיים כץ: זה בדיוק כמו שאתה מסביר.

חיים כץ: 50% תוספת ממה?

רוני הראל: מכל אחד והשכר שהוא נמצא בו היום.

חיים כץ: אין כזה, יש טבלאות.

רוני הראל: לפי הטבלה.

רוני הראל: לפי טבלת שירות החוץ.

רוני הראל: אחד יקבל 1,000 שקל תוספת, אחד יקבל 500, אחד יקבל 1,200.

חיים כץ: עשיתי שגיאה גדולה בישיבה הזאת, הייתי צריך לשבת אתכם לפני.

חיים כץ: להסביר לכם, איך דנים, איך מבקשים, איך מדברים.

חיים כץ: אתם טובים אולי לדבר בחוץ ולייצג את מדינת ישראל, בשביל לדאוג לשכר שלכם, אתם מאוד חלשים ואתם לא מציגים את העובדה, את העמדה.

חיים אסרף: בגלל זה הגענו לאן שהגענו, בגלל זה אנחנו פה.

חיים כץ: נכון, אחרת השכר שלכם היה ראוי ולא הייתם צריכים לדאוג לפרנסה אלא הייתם דואגים לייצוג מדינת ישראל ואתם צריכים לשים את הדברים על השולחן כמו ששמים את הדברים על השולחן, בדיוני שכר.

חיים אסרף: אפשר לתת הדגמה מאוד פשוטה.

חיים אסרף: מילה אחת.

חיים אסרף: יושבים פה שני סוגים של פקידים, פקידים של משרד החוץ, פקידים של האוצר.

חיים אסרף: אני היום חותם על 90% מהמשכורת של ניר רייס, אני יכול להבטיח לך.

חיים כץ: אתה חותם על 20% מהמשכורת של ניר גלעד.

חיים אסרף: אני יכול להבטיח שגמרתי תואר שני במינהל עסקים באוניברסיטה יוקרתית, לפחות כמו ניר רייס, יש לי ותק כמוהו, השכלה כמוהו, שפות אני מדבר לפחות כמוהו אם לא יותר, המשכורת שלו גדולה ב- 40%, 50%, 60% מהמשכורת שלי, והיא רק תלך, והפער רק ילך ויגדל.

חיים אסרף: זאת תמצית הבעיה.

חיים כץ: הוא משנה לממונה.

חיים כץ: יותר מוכשר ממך.

חיים אסרף: יכול להיות שהוא יותר מוכשר ממני.

חיים כץ: בשביל זה הוא מקבל יותר.

חיים אסרף: אבל יש אנשים מוכשרים.

חיים כץ: לא יודע, הוא משנה לממונה.

חיים כץ: סגן לממונה.

חיים כץ: הוא מוכשר, המדינה החליטה שהוא מוכשר, אז הוא מקבל בזכות.

חיים אסרף: אני לא אומר שהוא לא מקבל בזכות, אבל שלחת שגריר לייצג אותך במדינה, אתה מניח שהוא לא מוכשר?

חיים כץ: מוכשר.

חיים אסרף: יפה.

חיים אסרף: תשלם לו.

חיים אסרף: תשלם לו.

חיים אסרף: ואנחנו מקבלים שכר שהוא שכר עלוב, שאי-אפשר לגמור אתו את החודש.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חברת הכנסת שלי יחימוביץ'.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שלהתחיל לדבר על אלה שמקבלים השלמת הכנסה, זה לא מענייננו כאן, למרות שאני קשובה למצוקתם מאוד מאוד בדיון אחר נדבר על מי שמקבל השלמת הכנסה, אני מניחה שמדובר בפקידים, באנשים שהם לא סגל דיפלומטי.

שלי יחימוביץ': אני בכלל לא רוצה לדבר עליכם במונחים של שכר מינימום והשלמת הכנסה, ואני גם לא רוצה לרחם עליכם.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שתרוויחו ממש ממש משכורות גבוהות, שמהוות שיקוף של התפקיד המאוד חשוב שאתם ממלאים בשביל מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אני רוצה, אדוני היושב-ראש, תראה, יצא עכשיו מכרז לקורס צוערים, ממש עכשיו.

שלי יחימוביץ': תראה מה התנאים.

שלי יחימוביץ': הקורס מיועד לאזרחים ישראלים בעלי לפחות תואר אקדמי ראשון, מצופה מהמועמדים לקורס שיהיו חדורי מוטיבציה, בעלי מוסר עבודה גבוה, יצירתיים וסקרניים, בעלי יחסי אנוש מעולים, יודעי שפות, פתוחים לחוויות חדשות, בעלי יכולות ניהול ועבודה בצוות ובעלי נכונות לעבודה יוצאת דופן בשירות מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': שירות החוץ הישראלי מחפש לצרף לשורותיו עובדים מצטיינים המייצגים את המיטב שיש לישראל מכל רובדי החברה, ללא הבדל דת, גזע ומין, וממגוון המקצועות והכישורים הרחב ביותר.

שלי יחימוביץ': אז בסופו של יום אחרי שמיינת את השמנת שבשמנת, את הסיירת מטכ"ל של השירות הציבורי שאתה משגר אותה למשימות בכל העולם, משימות קריטיות של הסברה בינלאומית, אחד הדברים החשובים ביותר, בסוף אתה דן אותם לחיי עוני.

שלי יחימוביץ': זה נכון שהם לא יודעים להסביר את עצמם, חיים, אתה צודק, בגלל זה הם הגיעו עד הלום, בגלל זה הם נמצאים היום מ- 93 בלי חידוש הסכמי שכר, עם שחיקה ריאלית של 40% בשכר ומקבלים משכורת של מעמד, שהיא פחות מהשכר הממוצע במשק, זה דבר מטורף.

שלי יחימוביץ': זה משקף גם את מה שאנשים מסוימים חושבים שצריך לקרות לשירות המדינה באופן כללי.

שלי יחימוביץ': תרעיב את הסוס, תרעיב אותו, תרעיבו אותו, הוא יתפקד, הוא יתפקד, בסוף הוא ימות, אז מה, הוא ימות, כולה שירות החוץ של מדינת ישראל.

חיים כץ: כולה מדבדב לא הגיע, מה קרה?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': ודווקא העובדה שהם לא הצליחו להסביר לך, חיים, שאתה איש ארגון עובדים ותיק ומיומן, מה בדיוק הבעיה, איפה הם רוצים העלאה, זה דווקא מחזק את הצורך שלנו לקחת אותם ביד ולעזור להם ולהוביל אותם לקראת עלייה משמעותית בשכר שלהם, זה דבר שהוא בלתי נתפש.

שלי יחימוביץ': תהפוך אותו מכאן, תהפוך אותו מכאן, תבקש את הסולמות, השכר שלהם הוא עלוב ודל והשחיקה של 40% מדברת בעד עצמה והם צודקים, הם מרוויחים הרבה פחות מהפקידים באוצר.

שלי יחימוביץ': ואתה יודע מה ההבדל?

שלי יחימוביץ': שירות החוץ זה בדרך-כלל לכל החיים.

שלי יחימוביץ': הם מתמסרים לזה, הם הולכים עם זה, הם משוגעים, מה לעשות?

שלי יחימוביץ': זה בשבילם גם תחושת שליחות.

שלי יחימוביץ': הם נשארים עם זה עד סוף ימי חייהם, יוצאים לפנסיה, האוצר, אני לא רוצה לדבר כאן על אף אחד באופן ספציפי, יכול להיות שהאנשים שיושבים פה לא.

ניר רייס: זה דרך אגב, לא נכון שהם מרוויחים פחות מהאוצר.

שלי יחימוביץ': סליחה, אל תפריע לי.

חיים כץ: אתה תקבל את רשות הדיבור, אני מבטיח לך.

חיים כץ: אתה תקבל ולא יפריעו לך.

שלי יחימוביץ': להבדיל מזה שזה שירות באמת לכל החיים, סטטיסטית הם נשארים עד הפנסיה העלובה שלהם, בשירות, באוצר לעתים מאוד קרובות זאת מקפצה, אתה אמרת ניר גלעד בדרך אגב, הנה, דוגמה, בן-אדם שהיה כמה שנים פקיד באוצר, היום הוא בכיר בחברה לישראל, נעשה מיליונר גדול מאוד עם אופציות וכן הלאה, ואני הכרתי כאן הרבה פקידי אוצר שחלפו לנגד עיני והיום הם בסקטור הפרטי ואני לא הרבה שנים חברת כנסת.

שלי יחימוביץ': זה לא קורה שם.

שלי יחימוביץ': ולכן, דווקא לכן אנחנו צריכים לעגן את הזכויות שלהם ואת השכר שלהם ואין בן-אדם שמתאים לעשות את זה, חיים, יותר ממך, אז אני מבקשת שאת הפגישה שרצית לעשות קודם, תעשה אתם אחר-כך.

משה (מוץ) מטלון: אני אגיד לך ממה אני מודאג וממה אני גאה.

משה (מוץ) מטלון: אני קודם כל גאה בזה שאתם לא יודעים להסביר את העמדה שלכם.

משה (מוץ) מטלון: זה בסדר, אנחנו נפגשים פה באנשים שכל עיסוקם הוא כל הזמן איך משפרים את תנאיהם, אני דווקא, אני מכה אתכם על זה שלא הכנתם את עצמכם או לא הכינו אתכם, אבל אני דווקא מרוצה מזה שאתם עוסקים באמת בעניין עצמו שנועדתם אליו, הסברת מדיניות החוץ של מדינת ישראל.

משה (מוץ) מטלון: כך שאני על זה לא מכה אתכם, לא אכה אתכם על כלום, אגב.

משה (מוץ) מטלון: אני מודאג, אדוני היושב-ראש, עוד פעם, מלקיחת עובדים כבני ערובה.

משה (מוץ) מטלון: עד שלא תסיימו את הסכסוך, אנחנו לא יושבים אתכם, עד שלא תעשו א-ב לא תקבלו את הפיצוי, לא תקבלו את ההסכם הקיבוצי.

שלי יחימוביץ': והם אפילו לא שובתים.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו שומעים את זה פה חדשות לבקרים, זה מדיניות שאנחנו חייבים, אנחנו כנבחרי ציבור, חייבים לשים לה סוף בעניין הזה.

משה (מוץ) מטלון: זו לא יכולה להיות מדיניות של משרד האוצר כלפי כל גוף, שמחליט להתאגד, להתאחד, ולומר אני מקופח פה ואני רוצה להגיע להבנות ומתחילים לכפות עליו דברים שהם לא מעניינם ולא מענייננו ואסור לנו בכלל להסכים לעניין הזה ואנחנו שמענו את זה עם הפרקליטים, שמענו את זה לאורך כל הדרך, עם כל הסכסוכים האחרונים ואני חושב שאנחנו צריכים לקחת את זה לתשומת לבנו.

משה (מוץ) מטלון: אני גם לא מדבר על שכר המינימום, זה בושה בפני עצמה.

משה (מוץ) מטלון: אבל כשאנחנו שומעים פה על משכורות של 5,000 ו- 6,000 שקל, אז בואו לפחות אנחנו נהיה אמיתיים עם עצמנו, מי יכול לחיות עם משכורות כאלה אחרי כל-כך הרבה שנות עבודה?

משה (מוץ) מטלון: לפרנס משפחה, שהצד השני, בן או בת הזוג לא יכולים באמת ליצור לעצמם איזו שהיא קריירה ארוכת טווח.

משה (מוץ) מטלון: חייבים לקבל פה באמת איזה שהיא תפישה אחרת לגבי המשרד.

משה (מוץ) מטלון: אני משער שלהנהלת המשרד גם יש איזה שהיא עמדה בנושא הזה.

משה (מוץ) מטלון: השאלה אם אפשר לגשר, אני עוד לא נכנס לאוצר, כי אני מאמין בדרך של דיאלוג קודם כל עם הנהלה ולהגיע אז יחד, שלובי זרוע, למשרד האוצר ולשים את המכה על השולחן.

משה (מוץ) מטלון: אני מציע לכם לנסות להידבר ולהגיע להבנות קודם כל עם הנהלת המשרד, אחר-כך ללכת יחד למשרד האוצר ואני משער שגם שם יודעים, יש מי שידע לתת את המכה על השולחן.

משה (מוץ) מטלון: תודה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אריה ביבי.

אריה ביבי: אדוני היושב-ראש, סגן שר החוץ, אני רוצה לומר שאני גם מודאג, גם מוטרד וגם כועס.

אריה ביבי: אני הייתי באיזה חממה, ששם באמת לא חשבנו לדאוג, הייתי בחממה של אידיאליסטים, שבאמת לא עניין אותי השכר, כן שכר, לא שכר.

אריה ביבי: אני באמת הייתי בחממה כזו שהשכר לא הדאיג אותי, הלכתי בבוקר, ישבתי שבוע שם, חזרתי, לא חזרתי, ומה אני רואה?

אריה ביבי: אני כבר כאן יחד אתך ואנחנו רואים ככה – הגיעו אנשי המוסד, אותו סיפור, הגיעו אנשי השב"כ, אותו סיפור.

חיים כץ: לא אותו סיפור.

אריה ביבי: דקה, אני מתכוון לגמלאים, סלח לי, אני יודע מה אני אומר.

אריה ביבי: היינו פה באותה ישיבה.

אריה ביבי: ומה קורה?

אריה ביבי: שדווקא את החומר הזה, שאנחנו מאוד מעריכים, שאנחנו משבחים, שזה מה שנקרא סיירת המטכ"ל של מדינת ישראל, אנחנו מדכאים אותם כי הם לא רוצים לצעוק, כי הם לא רוצים לעשות בושות, הם לא רוצים לדבר בקול רם שהשכנים לא ישמעו.

אריה ביבי: ואנחנו באים לפה ומדברים אתי על משכורת של, עזוב 5,000, גם 10,000 נטו, אני רוצה להגיד לך, קראוס היה שגריר בהונגריה ואני הייתי נציב.

אריה ביבי: באתי לקראוס, והוא אירח אנשים ואני אמרתי לו – קראוס, מה?

אריה ביבי: הוא אומר לי – ביבי, תשמע, אני נשבע לך, שחלק מהאירוח אני משלם מהכיס שלי.

אריה ביבי: אני אומר לו – איזה כיס?

אריה ביבי: הוא אומר – מהמשכורת.

אריה ביבי: אני אומר לו – מזל שאתה מקבל משכורת בתור מפכ"ל והוא אומר לי – כן, אחרת לא היה לי.

אריה ביבי: אני חושב שאנחנו חייבים יחד אתך, הם לא יודעים לדבר, אני שמתי לב ואני אמרתי לו ככה – אם הם מייצגים אותנו בחוץ לארץ, אני לא יודע, יש לי בעיה.

אריה ביבי: אבל זה לא נכון.

אריה ביבי: אני טועה.

אריה ביבי: כי הם את העבודה שלהם הם עושים ואני נתקלתי בהם, הם עושים נאמנה.

אריה ביבי: איפה הם לא יודעים?

אריה ביבי: הם לא יודעים כאן, הם לא מכירים את הכנסת, הם לא מכירים את ועדי העובדים בהסתדרות, הם לא מכירים את הדברים האלה.

אריה ביבי: ואנחנו כאן, אני מודיע לכם שאנחנו כאן חייבים לעזור לכם ואנחנו כן נעזור לכם.

אריה ביבי: לא ייתכן, ובזה אני עוד משפט המחץ – לא ייתכן שהם יישחקו במשך 17 שנה או שבע או עשר שנים, יישחקו ב- 45%, להפך.

אריה ביבי: אנחנו חייבים להביא אותם למצב שהם לא יצטרכו לדבר, במצב של להשוות שכר.

חיים כץ: לא יצטרכו לדבר על שכר.

חיים כץ: אם הם לא יצטרכו לדבר אנחנו נהיה בצרות, הם יהיו בצרות.

אריה ביבי: לא יצטרכו לדבר שטויות, ידברו לעניין, זה אני מתכוון.

אריה ביבי: אנחנו חייבים להשוות אותם לאיזה סקטור שאתם אנחנו יודעים שאנחנו נשב בשקט וכל פעם שהשופטים יקבלו העלאה, ממוצע במשק, להשוות אותם לאיזה שהוא משהו.

חיים כץ: מדורגי המחקר.

אריה ביבי: לא יודע איזה מדורגים, אתה מבין?

אריה ביבי: חבר'ה, דקה.

אריה ביבי: אתה מבין יותר טוב ממני, אתה יושב-ראש, אתה גם יושב-ראש ועד עובדים, אתה מבין יותר טוב ממני.

אריה ביבי: אנחנו חייבים להשוות אותם לאיזה סקטור שאנחנו יודעים שאלה ממשרד החוץ, אנחנו יושבים אתם בשקט.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: תודה לך, אדוני היושב-ראש שקיימת את הישיבה הזאת.

אברהם מיכאלי: אני חושב שהפעם כינסת ישיבה הכי נכונה בזמן הנכון.

אברהם מיכאלי: כי אם לא היתה כותרת מדבדב, אולי במדינה לא היו מרגישים את השביתה שלהם כי באוגוסט הם התחילו לעשות עיצומים.

שלי יחימוביץ': לציין שזה בגלל דיון מהיר שביקשנו, כמה חברי כנסת, לא בגלל מדבדב.

אברהם מיכאלי: מי שביקש את הדיון המהיר, יישר כוח גדול על זה.

אברהם מיכאלי: ואני אומר לך, שלי, לפעמים אנחנו לא יודעים.

חיים כץ: הדיון המהיר עבר לחוץ וביטחון.

שלי יחימוביץ': באמת?

שלי יחימוביץ': הוא יהיה גם בחוץ וביטחון?

חיים כץ: כן, זה לא הדיון המהיר.

אברהם מיכאלי: שלי, לא רק זה, בזמן שהגשתם את הדיון המהיר, לא ידעתם על מדבדב.

שלי יחימוביץ': נכון, זה בדיוק מה שאמרתי.

אברהם מיכאלי: אני אומר, כמה שזה יצר את האפקט החשוב של העיצומים.

אברהם מיכאלי: אני אומר לך עוד כמה ביקורים חשובים עומדים להתבטל כנראה, בגלל העיצומים שלהם וזה חמור מאוד.

אברהם מיכאלי: לנו במדינה כנראה יש קבוצות כוח, שהם יודעים איך לבוא ולדפוק על השולחן ולהגיע להסכמים, וכל הכבוד להם, שהם יודעים לדאוג לעצמם.

אברהם מיכאלי: מסתבר שהחבר'ה האלה, עובדים כבר מ- 93 על איזה הסכם שלא שודרג ולא עודכן לפחות בצורה יסודית, והם מגיעים למצב שהם מגיעים עכשיו.

אברהם מיכאלי: או עכשיו נתחיל להאשים את המדינה שהמדינה לא בסדר?

אברהם מיכאלי: לא נגיע רחוק.

אברהם מיכאלי: המדינה לא בסדר, שהיא לא יודעת לדאוג לקבוצות האחרות.

אברהם מיכאלי: ישבה אצלי שגרירה, במדינה, אחת החשובות, אישה עם חמישה ילדים, עם בעל גם עם כמה תארים באוניברסיטאות, גם היא וגם בעלה עם כמה תארים, והיא מספרת לי מה המשכורת שלה לפני שהיא נסעה לשליחות.

אברהם מיכאלי: הרי מה מפתה אותם כנראה באמת, גם דני קרץ לי בעין וזה נכון, שלי אמרה ואני אמרתי זה סיירת המטכ"ל של המדינה.

אברהם מיכאלי: היום אני אומר לך, אני מכיר צעירים שעומדים בתור להתקבל לקורס צוערים ואני אחרי שבמקרה גם בני עמד בתור הזה, אמרתי לו – תגיד לי, אתה משוגע?

אברהם מיכאלי: תצא מפה.

אברהם מיכאלי: תעזוב, חבל על הזמן.

אברהם מיכאלי: חבל על הזמן שתיגש לשם כי המדינה לא מעריכה את הצוערים האלה, כנראה.

אברהם מיכאלי: אני עכשיו אומר לך, אנחנו באמת, אולי הפעם נפלה לנו הזדמנות הרבה יותר מפרקליטים, אני אומר לך.

אברהם מיכאלי: פרקליטים – קבוצה חשובה שאני מעריך אותם מאוד, אבל הקבוצה הזאת, זאת באמת קבוצה ייחודית במדינה, שהם עושים שליחות למען המדינה, אנחנו כמבקרים במדינות שונות פוגשים אותם שם ואנחנו יודעים שגם בחוץ לארץ התנאים לא בדיוק הכי הכי.

אברהם מיכאלי: אבל מה?

אברהם מיכאלי: שם כנראה משלמים להם הרבה יותר כסף, בגלל התנאים של חוץ לארץ.

אברהם מיכאלי: אבל כשהם חוזרים לארץ, הם חוזרים לאותו משבר שהם כרגע כנראה מתארים אותו והמשבר הזה כנראה יותר זמן הם בארץ מאשר הם בחוץ לארץ.

אברהם מיכאלי: לכן, אני חושב שחיים, אתה, איך אומרים?

אברהם מיכאלי: בניסיונך הרב בתחום הזה, תעשה פה את אחד הדברים הכי טובים.

חיים כץ: לפני שנעבור לאוצר.

חיים כץ: בבקשה, אילן גילאון.

אילן גילאון: אני רוצה לספר אנקדוטה.

אילן גילאון: בבחינה לצוערות במשרד החוץ, הגיע איזה אחד, עולה חדש מרוסיה, זה היה לא מזמן, ועשו לו בחינה, אמרו לו – מה עיר הבירה של ישראל?

אילן גילאון: הוא אמר ירושלים.

אילן גילאון: אמרו לו – התקבלת.

אילן גילאון: מגיע שני, אחד הוא צבר, ותיק בארץ, אמרו לו – מה ההמנון של מדינת ישראל?

אילן גילאון: הוא אומר – התקווה.

אילן גילאון: אמרו וואלה, יפה מאוד, התקבלת.

אילן גילאון: מגיע אחד ערבי, שואל אותו – כמה אזרחים יש ביפן?

אילן גילאון: הוא אומר – 36,765,650.

אילן גילאון: אז הוא אומר לו – שמות, אדוני, שמות.

אילן גילאון: תראה, אנחנו לא איגוד מקצועי וזה, אבל הסיבה היא נכונה, שהתכנסה הוועדה, משום שקיימת כאן בעיה מהותית.

אילן גילאון: כאשר אנחנו מתכנסים, אנחנו בעצם, האמירה שלנו אומרת שלא צריך כל דבר לעשות במאבק, אפשר גם להיות הוגנים, כאשר אנחנו שולחים אנשים לשליחותם וכל העניין הזה שמי שיכול להשיג לעצמו זה יותר מי שיודע לדבר ולייצג את העניין כוועד מקצועי יותר טוב, חיים, אתה יודע שזאת המציאות שאולי היא של העבר.

אילן גילאון: אתה הצלחת מאוד בנושא הזה למזלם של עובדיך שהיה להם אותך וכו', אבל זה לא צריך לעמוד על הדבר הזה ונדמה לי, במקום שהדברים לא ברורים, תמיד צריך להשוות עם משהו אחר.

אילן גילאון: ולא להשוות, דני, למשהו אחר, למדינות שלאט לאט היחידות שאנחנו נשארים אתם בקשרים כמו מולדובה ובילורוס וכאלה, אלא דווקא להשוות פנימה כאן.

אילן גילאון: זאת אומרת לראות איפה העובדים הללו, איך הם עומדים מול המקבילים שלהם ואפשר למצוא מקבילים פחות או יותר במשרדים אחרים, למשל במשרד האוצר.

אילן גילאון: זאת אמת המידה, נגיד ההוגנת, האובייקטיבית, שאפשר לייצר אותה.

אילן גילאון: ואני כל-כך הייתי, הזדהיתי עם המאבק הזה, עד כדי כך שנתקע לי אצלכם דרכון בפעם הקודמת ואפילו לא העזתי לבקש אותו וכך שוב לא נסעתי לחוץ לארץ.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד לך, שאתה מכבד שביתה ועיצומים.

אילן גילאון: לגמרי, ולא ביקשתי.

אילן גילאון: בשום דרך.

אילן גילאון: אבל זה לא העניין, זה לא משנה.

שלי יחימוביץ': לא, זה חשוב.

שלי יחימוביץ': זה יפה, אני אוהבת את זה.

שלי יחימוביץ': הרבה פעמים אנשים שתיאורטים הם בעד עובדים שובתים, כשזה מגיע לדבר שלהם, הם פתאום רוצים שיפרו בשבילם את השביתה.

אילן גילאון: לפי דעתי, יש כאן שני דברים.

אילן גילאון: לטווח הרחוק אנחנו חייבים למצוא איזה שהיא נוסחה, איזה שהיא מטריצה מסודרת, לגבי כל משרדי הממשלה.

אילן גילאון: נאמרו כאן סופרלטיבים, אז אני לא אמשיך, סיירת מטכ"ל.

אילן גילאון: הדבר הכי חשוב זה ברמה המיידית, כי פה לדבר על הטווח הרחוק שצריך להסתדר ולהיכנס לאיזה שהוא מכניזם, וכלפי מעלה, בכי מסודר.

אילן גילאון: כלומר, אם עובדי משרד הביטחון הם המסודרים ביותר, כל השאר צריכים ללכת בעקבותיהם.

אילן גילאון: אבל בינתיים גם צריך לפתור את הפיתרון המיידי פה, עוד לפני שנכנסים לשביתה וכאן אין כמוך שיכול לעזור.

חיים כץ: תודה רבה, זה משפט מצוין לסיום דבריך.

חיים כץ: עכשיו, לפני שנעבור לאוצר, אנחנו שנה בעיצומים, אנחנו שנה.

חיים כץ: בואו תנו רשימה מדגמית, במה נפגעה במשך השנה המדינה, בעקבות העיצומים שלכם, אחר-כך נפנה לאוצר ונגיד במה עוד המדינה צריכה להיפגע, במה עוד היא צריכה להיפגע, בכדי שהם ייכנסו למשא ומתן, ואז אנחנו במרוכז נעשה את הפגיעה, נשלים את החסר, נשלים את החסר במהרה וניכנס למשא ומתן, ואז נראה איך אנחנו גומרים את העניין.

חיים כץ: עכשיו תן לנו, אמר חבר הכנסת מיכאלי, ביקור היסטורי של מדבדב, יחד עם 500 איש, אני קראתי בעיתון, יחד עם 500 איש לא הגיע לישראל.

חיים כץ: בסדר?

חיים כץ: מאחר ומדבדב בא כל חודש, כל חודש הוא בא לישראל, אז זה לא חשוב.

חיים כץ: אבל בואו, תגעו בכמה דברים חשובים, בכמה דברים חשובים שהמדינה ניזוקה, בעקבות זה ולמה לא איכפת לנו באוצר, נראה למה לא איכפת לנו באוצר ממה שקורה.

חיים כץ: אז תנו לנו כמה נקודות כאלו.

רוני הראל: אני אנסה לתמצת את הפגיעה, את מהות העבודה.

חיים כץ: לא מהות העבודה, את הפגיעות.

רוני הראל: את הפגיעות במה שזה קורה.

רוני הראל: אל"ף, אני מודה לחברי הכנסת שהם ייצגו אותנו יותר טוב מאשר אנחנו ייצגנו את עצמנו, כנראה שאנחנו באמת לא יודעים לדאוג לעצמנו.

רוני הראל: אני ניסיתי להגיד שבאמת, שכר המינימום זה לא הבעיה.

חיים כץ: היינו שם כבר.

רוני הראל: העיצומים שלנו, למה גורמים?

רוני הראל: אנחנו, בראש ובראשונה, אנחנו מטפלים בכל אשרות התייר, כל אשרות העולים לארץ.

רוני הראל: אנחנו בכל נושא הנוטריוני בחו"ל, יהודים וישראלים וזרים, זה הכל הטיפולים שלנו.

רוני הראל: כשאנחנו בעיצומים, כל הדברים האלה עומדים.

רוני הראל: הדואר הדיפלומטי שלנו, שמוציאים דברים לחו"ל ויש דברים.

חיים כץ: יש שם חריגים בעניין?

רוני הראל: יש לנו ועדת חריגים, רק מה שהוא ממש ביטחון המדינה, לדוגמה, מותר להגיד פה דברים?

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: אני לא יודע כמה אנשים מסווגים יש פה.

רוני הראל: יש דברים, אז אני אגיד את זה רק בצורה מעומעמת, אתמול, אם תרצה אגיד אחרת, אתמול אנחנו אישרנו משהו שהוא סופר חריג שזה היה פגיעה אולי בצה"ל, אז אישרנו את זה.

רוני הראל: יש דברים שאי-אפשר לדבר עליהם, שמשרד רוה"מ תל-אביב מטפל בהם, שהם תלויים בנו, בהרבה הרבה מאוד מקרים, שאנחנו מסייעים להם ועושים את הדברים האלה, אני לא רוצה לפרט.

רוני הראל: וכמובן, יש את העניין של הביקורים בארץ והביקורים בחו"ל, שאנחנו לא מטפלים בהם, אז גם, לצערי גם חברי כנסת נפגעים ושרים.

חיים כץ: זה בסדר, תשאיר אותם בארץ.

רוני הראל: לא לא, זה לא בארץ.

חיים כץ: אני 11 שנה חבר כנסת, שתי נסיעות לחו"ל.

חיים כץ: לא יקרה כלום אם אני לא אסע עוד, תעצור, תעצור.

רוני הראל: זה לא בסדר בכלל ששרים וביקורים בארץ, כמובן, כמו שקרה עם הנשיא הרוסי, שזה ביקור חשוב מאין כמותו, שלצערנו ואנחנו מביעים פה את הצער שהוא התבטל בגלל העיצומים שלנו, היה צריך להגיע עם משלחת של קרוב ל- 500 איש, וכאלה יש עוד בפרק.

חנן גודר: ראש ממשלת קרואטיה בוטל, ראש ממשלת סלובניה בוטל, אנגלה מרקל, אנחנו כבר פנינו ליושב-ראש ועד העובדים של משרד החוץ הגרמני, גם זה יהיה מאוד קשה להעביר את זה.

שלי יחימוביץ': הוא הבין אותך?

חנן גודר: בוודאי הם מבינים אותנו.

חנן גודר: יש לנו מכתבי תמיכה, וזה מדהים, כי פתאום התחילו להגיב ועדי עובדים דיפלומטים בכל העולם.

חנן גודר: אנחנו יושבים בפורומים בינלאומיים, נתנו הנחיה לנציגים שלנו להפסיק לייצג את מדינת ישראל בפורומים בינלאומיים.

חנן גודר: הנושא שרוני דיבר עליו הוא לא ממש מסווג, אותה ספינה של חיל הים, אנחנו עמדנו לעצור ספינות של חיל הים, כי אנחנו לא העברנו, לא מעבירים את הקודים ממקום למקום.

חנן גודר: אנחנו החלטנו, באיזה שהוא שלב, שאם אנחנו לא יכולים, אם אנחנו לא נוקטים את המדיניות הברורה, אז פשוט לא סופרים אותנו.

חנן גודר: חיים, בוא, תן עוד כמה.

חיים אסרף: אני רק רוצה מילה אחת.

חיים אסרף: אני לא רוצה לדבר על דברים מוחשיים, אני רק רוצה להצביע על ארבעת המאמצים המדיניים האסטרטגיים של מדינת ישראל, שאנחנו, אני לא מצליח להגיד את המילים, שאנחנו נאלצים לפגוע בהם.

חיים אסרף: חבר'ה, כל המאבק של איראן וההתגרענות של איראן, אנחנו מובילים את המאבק הזה, אנחנו נאלצנו להגיד לעובדים שלנו – חבר'ה, אל תתקדמו בעניין הזה.

חיים אסרף: כל העניין של המאבק בדה-לגיטימציה.

חיים אסרף: הרי זה תופעה שהולכת ומחריפה, שמקעקעת את היסודות של המדינה הזאת.

חיים אסרף: אנחנו בחזית.

חיים אסרף: אנחנו מנהלים את המאבק הזה.

חיים אסרף: אנחנו סופגים, אם אתם רוצים, את העגבניות מכל אותם ארגונים אנטי ישראליים שעובדים נגדנו.

חנן גודר: כולל סגן השר שחטף בפורום שבו הוא השתתף.

חיים אסרף: אנחנו נאלצים להגיד לחברים שלנו – חבר'ה, תורידו את הרגל מהגז.

חיים אסרף: העניין של החלטה פלסטינית במועצת הביטחון, יש החלטה פלסטינית בקנה במועצת הביטחון לגנות את ההתנחלויות, אנחנו נאלצים להגיד לחברים שלנו – חבר'ה, תשאירו את הכיסא שלנו במועצת הביטחון ריק.

חיים אסרף: בפורום סגור זה אני אומר לכם שבקריצה אמרנו לחברים – לא, תמשיכו לעשות לובי בלתי רשמי מסביב, רק אל תהיו באולם כשתהיה את ההחלטה.

חיים כץ: בשביל זה אתם מפסידים את המשחק.

חיים אסרף: בשביל זה אנחנו מפסידים את המשחק.

חיים אסרף: חבר'ה, המשטים, כל שבועיים יש משט אחר בקנה.

חיים אסרף: עד היום אמרנו – משטים זה קודש, לא נוגעים בזה.

חיים אסרף: הרי בסוף מה זה משט, אומרים משט זה שיירת 13, לא, משט זה משרד החוץ שהולך ומתקן את הבעיות ופותר את הקשיים ומטפל בכל ההיבטים הבינלאומיים וההסברתיים שנבעו מהמשט.

חיים אסרף: אנחנו אמרנו לחבר'ה שלנו – חבר'ה, משט להבא אנחנו לא מחריגים קטגורית.

חיים אסרף: אלה הם ארבעת המאמצים המרכזיים של מדינת ישראל בהיבט האסטרטגי.

חיים אסרף: לשם זה הולך להשפיע על מעמדה, על עתידה של מדינת ישראל.

חיים אסרף: לא רק בהיבט של כמה הסברה תהיה לנו.

חיים אסרף: אם יהיה לאיראן טילים או לא יהיה לאיראן טילים, זה אינטרס קיומי.

חיים אסרף: אם המאבק בדה-לגיטימציה אנחנו נמשיך לא לעמוד בו ונמשיך לחטוף על ימין ועל שמאל גולדסטונים וארגונים אחרים, זה מקעקע את יסוד המדינה שלנו.

חיים אסרף: ואנחנו נאלצים להגיד לחברים שלנו – חבר'ה, אל תטפלו בזה.

חיים אסרף: לשם הגענו.

חיים אסרף: ובגלל זה אנחנו פונים אליכם.

אבי בראל: ברשותך, אני רוצה להוסיף.

אבי בראל: עוד דבר אחד, הם לא הזכירו, את הנזק לאזרחי מדינת ישראל שאף אחד לא הזכיר את זה.

אבי בראל: אנחנו דיברנו יפה על הדיפלומטיה ועל מה הנזק.

אבי בראל: אני חבר בוועד החוץ המינהלי וסגן מנהל בחטיבה הקונסולארית שבעצם החטיבה הזו היא עולם ומלואו.

אבי בראל: בעצם, מה שאנחנו דיברנו כאן, בעצם על כל הנושא של דיפלומטיה, נזק למדינת ישראל וכל הדברים האלה.

אבי בראל: אבל באמתחתנו שלטרים לא פחות מחברת החשמל ומה זה אומר?

אבי בראל: אני רוצה להגיד דבר אחד, בעיצומים הקודמים שלנו, שנערכו קרוב לשבועיים או שלושה שבועות, אז אני אגיד לכם מה הנזק היה.

אבי בראל: לנו יש, אנחנו משרד החוץ, בחטיבה הקונסולארית, הבלעדיים במדינת ישראל שמאמתים מסמכים ציבוריים לכל אזרח ישראל שרוצה להציג מסמך ציבורי למדינה בחו"ל.

אבי בראל: זאת אומרת שאין מקום אחר שיכול לעשות את זה, מלבדנו.

אבי בראל: והנזק היה קרוב ל- 10,000 מסמכים שלא הוחתמו בזמן, נזקים של מאות מיליוני דולרים.

אבי בראל: אני רוצה להגיד לכם שהדתיים עכשיו יאהבו אותי ויחבקו אותי, עצרנו קרוב ל- 3,000 נישואים אזרחיים בחוץ לארץ.

אבי בראל: 3,000 נישואים.

אבי בראל: בלעדינו, אין נישואים בחוץ לארץ, נישואים אזרחיים.

אבי בראל: עובדים זרים לא נכנסו, לא לחקלאות, קרוב ל- 1,700 עובדים זרים, ורק בשבועיים וחצי.

אבי בראל: ועוד דבר – עובדים סיעודיים, למסכנים שצריכים לקבל עובד סיעודי, זקנים וכל מי שצריך לקבל עובד סיעודי, לא הגיעו.

חיים כץ: פה ועדת חריגים היתה צריכה לשחרר.

אבי בראל: אני במקרה זה גם יושב בוועדת חריגים ואנחנו יודעים מתי לשחרר, ותאמין לי, כואב לנו, כואב לנו שכל הזמן אנחנו צריכים להיכנס לעיצומים בגלל שמשרד האוצר אטום, לא שומע אותנו, לא עושה עם זה שום דבר.

אבי בראל: ואתם צדקתם, במאה אחוז צדקתם, אנחנו לא יודעים לייצג, אנחנו הדינאמיקה במשרד החוץ, הדינאמיקה במשרד החוץ זה שאנחנו לא מתעסקים בלסדר לנו שכר.

אבי בראל: אנחנו יוצאים חוזרים.

אבי בראל: אני בעצמי, שמונה וחצי שנים בחוץ לארץ, לא התעסקתי בשכר שלי, מה יהיה, לא יהיה, התעסקתי איך לייצג את מדינת ישראל בחוץ ואני אומר לכם דבר אחד – בושה וחרפה.

אבי בראל: אני מחזיק פה תלושי שכר, אני רוצה להקריא לכם תלוש אחד, 30 שנה במשרד החוץ.

אבי בראל: עם תואר ראשון.

אבי בראל: אחרי כל הדברים האלה, מקבל 7,000 שקל.

אבי בראל: זה אמיתי?

אבי בראל: 7,000 שקל.

חיים כץ: נטו או ברוטו?

אבי בראל: נטו.

אבי בראל: 7,000 שקל.

אבי בראל: 30 שנה.

אבי בראל: וחוץ מזה, אני רוצה להמשיך הלאה, וסליחה על האמוציות.

אבי בראל: אני רוצה להמשיך הלאה, מה הנזק שאנחנו יכולים לעשות ואנחנו לא רוצים לעשות.

חיים כץ: אז אל תגיד.

אבי בראל: לא. ישראלים בחו"ל, תקועים שם בלי דרכונים.

אבי בראל: אנחנו לא מחדשים דרכונים.

אבי בראל: תקועים.

אבי בראל: אנשים עם הכסף האחרון שלהם, צריכים לארגן בית מלון.

שלי יחימוביץ': תדאגו שיהיה שם צוות טלוויזיה.

שלי יחימוביץ': באמת.

שלי יחימוביץ': תקשורת.

אבי בראל: מבחינתנו, אנחנו עושים את מה שצריך לעשות.

שלי יחימוביץ': נעשה לכם תדרוך.

אבי בראל: אני מודה לך שנתת לי רשות דיבור.

חיים כץ: אני רוצה לעבור לאוצר.

חיים כץ: אנחנו רוצים לקדם את העניין.

חיים כץ: ניר, אנחנו עוברים אליך.

חיים כץ: אתה שמעת את הנזקים שמדינת ישראל סופגת בגלל חוסר משא ומתן.

חיים כץ: קודם כל, משא ומתן.

חיים כץ: לא היו דיונים, לא היה רצינות.

חיים כץ: נשאלת השאלה, מהוועדה אליך, לפחות לפרוטוקול, מה אתה עוד רוצה שהם יעשו, איזה נזקים או מה, כמה המדינה צריכה לשלם, עד שאתם תעשו הפסקה בעניינים האחרים, תשבו מולם ותנסו לפתור את הבעיות?

חיים כץ: זה דבר ראשון.

חיים כץ: כמה נזקים בשביל לקצר את התהליכים ולא להוציא את הנשמה לאט לאט, תיתן מכה אחת, תגיד כמה נזקים, מה רף הנזק שצריך להיות, אנחנו נודיע להם – תעשו נזקים בסדר גודל כזה, ואז ניכנס למשא ומתן ואם ניתן משהו, אז נגיד – וואלה, זה היה אחרי מלחמה קשה.

חיים כץ: אנחנו באים ורוצים לפני מלחמה.

משה (מוץ) מטלון: חיים, גם הסיפור חייב להיפסק.

חיים כץ: תן לנו סקירה על המצב של השכר.

ניר רייס: אני אשמח לענות.

ניר רייס: קודם כל, אני חושב שההדגמה שביקשת היא הדגמה מצוינת.

ניר רייס: יש פה אחד מבין סכסוכים לא מעטים היום במערכת יחסי העבודה וסכסוכים שכל גוף בודק, לא משנה איזה הצעות הוא מקבל מהאוצר, לא משנה איך ההצעות האלו מתאימות למה שצריך לעשות בשביל לפתור את הסכסוך, לא משנה איך ההצעות האלו עומדות ביחס למשהו שקיבל מישהו אחר, כל גוף בודק, כל קבוצת עובדים בודקת איזה נזק היא יכולה לעשות, האם הנזק הזה יכול, במירכאות, כמו שאתה אומר, להכניע את הצד של המדינה, את הכיס של המדינה, את תקציב המדינה, ובהתאם לזה קובע את מועד סיום השביתה.

ניר רייס: בלי שום מנגנון סיום סכסוך, דרך אגב, כי אני גם לא רואה פה את נציגי ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': חבר'ה, ההסתדרות גם מגבה את הסכסוך הזה, בואו נשמור על פרופורציה.

שלי יחימוביץ': ויש כאן נציגים של ההסתדרות.

ניר רייס: אני אומר, גם את הסכסוך הזה, דרך אגב, כמו שאמרנו לפרקליטים, אנחנו מוכנים לפנות למוסד לבוררות מוסכמת.

חיים כץ: לא לא, נגמר הסיפור הזה.

שלי יחימוביץ': על גופתנו המתה.

שלי יחימוביץ': לא, באמת, מספיק עם הפיתרון הזה, מספיק.

שלי יחימוביץ': יש עובדים, יש להם ועד, הם מאוגדים בהסתדרות.

שלי יחימוביץ': אין שום צורך בבוררות.

ניר רייס: היושב-ראש הבטיח שהוא יגן עלי וייתן לי.

חיים כץ: תני לו, שלי.

ניר רייס: חיכיתי שעה וחצי, היושב-ראש הבטיח שהוא ייתן לי לדבר.

חיים כץ: אני אתן לך.

ניר רייס: ולכן חיכיתי.

חיים כץ: אחרת היית הולך?

ניר רייס: לא, אני לא התפרצתי ולא ניסיתי לתקן אף אחד.

חיים כץ: תראה, הם חדשים בוועדה, אתה אומר שאתה כל שבוע פה.

חיים כץ: אתה יודע שפה לא מדברים בלי רשות דיבור.

חיים כץ: לא הייתי קורא לסדר להוציא אותך, אז אתה לא מתפרץ.

חיים כץ: בבקשה.

ניר רייס: דרך אגב, הפיתרון הזה של פנייה למוסד לבוררות מוסכמת הוא פיתרון ופנייה בניגוד לעמדה של הצד השני במשא ומתן הוא פיתרון שהוא מיושם על-ידי ההסתדרות בפניות נגד המדינה, לא הפוך, ככה זה היה, לדעתי ב- 95% מהמקרים שהיו, אז אני לא יודע למה מתנגדים שהמדינה תיישם אותו על-מנת לפתור סכסוכים בלי הצורך להפעיל כוח.

ניר רייס: שני הצדדים מוותרים על משהו.

חיים כץ: ב- 2005 היה משהו מאוד מעניין.

חיים כץ: שביבי נתניהו מרח את הסתדרות, והלכו להסכם עידוד הצמיחה במשק, והורידו בשכר.

חיים כץ: אבל זה לא יחזור.

ניר רייס: זה לא היה דרך המוסד לבוררות מוסכמת, למיטב זיכרוני.

ניר רייס: בסכסוך הזה אנחנו הצענו הצעות משמעותיות שאנחנו חושבים שהיו צריכות לקדם את הסכסוך הזה אל עבר פיתרון.

ניר רייס: יש לזה כמה רכיבים, אבל קודם כל אני אתייחס לנתונים, כי מפיצים הרבה נתונים, עושים בנתונים שמוציאים לעיתונות, עושים גם Cherry picking בוחרים תלושים בחודשים של עובדים שלא עשו, במקרה לא עשו באותו חודש שעות נוספות או במקרה אין באותו חודש.

חיים כץ: על זה אני רוצה לחזור, היית בדיון עם הפרקליטים, שעות נוספות זה לא שכר.

חיים כץ: שכר בשבילי זה משכורת שממנה יש נגזרת של רכיבים פנסיוניים, ומשכורת שאפשר להסתמך עליה.

חיים כץ: על שעות נוספות אי-אפשר להסתמך.

חיים כץ: אם אין שעות נוספות, אז הוא לא חי?

חיים כץ: לפי שעות נוספות, הוא לא בונה משכנתה.

חיים כץ: הוא, איך שהוא בונה את החיים שלו, זה המשכורת.

חיים כץ: שעות נוספות זה אופרה אחרת.

חיים כץ: סליחה, שעות נוספות לא נספר והוא לא צריך לעשות.

חיים כץ: הוא רוצה לבוא לעבודה משמונה עד ארבע, מפה אתה גוזר את המשכורת שלו.

חיים כץ: לא שעות נוספות ולא בונוסים ולא שום דבר.

חיים כץ: זה טעות שלכם, טעות גסה, גסה.

חיים כץ: אני לא רוצה להגיד לכם שאתם נתתם בהסתדרות, הם צמודים למגזר הציבורי.

חיים כץ: נתתם גני ילדים שהם אולי לא צריכים כשהם בחו"ל וספרתם להם את זה באחוזים.

חיים כץ: בשביל זה הם רוצים שמונה ולא שישה.

ניר רייס: אנחנו לא ספרנו להם כל דבר, שום דבר.

חיים כץ: למה הם עוד לא שם.

חיים כץ: אבל אחרים כן.

ניר רייס: קודם כל, אני רוצה להגיד.

ניר רייס: אם מדברים על שמונה עד ארבע, בואו לא נעשה השוואה לשירותי הביטחון, אם אנחנו מדברים משמונה על ארבע.

ניר רייס: אתה יודע היטב שכשמדברים על שכר, בטח במגזר הציבורי.

חיים כץ: לא, מדברים על מדורגי המחקר במערכת הביטחון, הם אמרו לי.

ניר רייס: אני לא חושב שהם מדברים, יכול להיות, אני לא יודע.

ניר רייס: אני לא מכיר כזאת טענה.

ניר רייס: וזה בסדר גם להחליף את הטענה מדי פעם.

ניר רייס: במגזר הציבורי אנחנו מדברים על השתכרות ברוטו, כולל החזרי הוצאות ושעות נוספות.

ניר רייס: ברכיב הזה, הם מעל הדירוג.

חיים כץ: שעות נוספות אתה סופר להשלמת הכנסה לשכר מינימום?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': הם סופרים.

ניר רייס: לא, מה פתאום?

ניר רייס: אני לא סופר.

חיים כץ: אז למה אתה סופר את זה על שכר?

שלי יחימוביץ': הם כן סופרים.

חיים כץ: לא, הוא לא יכול לספור.

ניר רייס: זה ההשתכרות ברוטו במגזר הציבורי, בגלל זה מדברים תמיד על השלמה לשכר מינימום ועל הממוצע שכר של מי שמקבל השלמה לשכר מינימום, גבוה משמעותית.

חיים כץ: ניר, בוא תדבר אתי בלי שעות נוספות.

חיים כץ: אני רוצה לדבר בלי שעות נוספות.

חיים כץ: אני רוצה את הכלה כמו שהיא.

ניר רייס: ההשתכרות שצריך לדבר עליה היא השתכרות ברוטו, כך אנחנו מדברים במגזר הציבורי.

חיים כץ: אני מדבר ברוטו.

ניר רייס: השכר במשרד החוץ, בארץ, אני לא מדבר על מה שקורה בחו"ל, הוא גבוה מאשר דירוג המח"ר בארץ.

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: מה זה גבוה?

ניר רייס: ב- 20% עד 30%.

חיים כץ: זאת אומרת דרגה 42 במח"ר.

ניר רייס: אני מדבר על ההשתכרות ברוטו.

ניר רייס: תיקח כל משרד שאתה רוצה, משרד התעשייה והמסחר, משרד התחבורה, משרדים אחרים, כל משרד שיש בו דירוג מח"ר, שזה המגבילה שלהם בארץ.

חיים כץ: הם צמודים לטבלאות המח"ר?

ניר רייס: לא, הטבלאות יותר גבוהות.

חיים כץ: למה הם צמודים?

חיים כץ: יש להם טבלאות עצמאיות?

ניר רייס: יש להם טבלאות עצמאיות, שהן יותר גבוהות מהטבלאות.

חיים כץ: מי מעדכן להם את הטבלאות?

ניר רייס: הטבלאות שלהם מתעדכנות בהתאם לתוספות, במגזר הציבורי, כמו הטבלה של המח"ר, כמו הטבלה של הדירוג המנהלי.

חיים כץ: יש להם טבלאות עצמאיות?

ניר רייס: שמתעדכנות בהתאם לשיעורי השינוי.

חיים כץ: אני לא מבין כל-כך טוב.

חיים כץ: אתה תסביר לי.

חיים כץ: נגמר ההסכם עכשיו במגזר הציבורי.

חיים כץ: 6%.

חיים כץ: יושבים האיגודים ביניהם ומחלקים את הכסף, את האחוזים, לחלוקה לא דיפרנציאלית.

חיים כץ: בסדר?

חיים כץ: לא לניארית, הם אומרים מדרגה 46, תקבלו 20%, בדרגה 40 יקבלו אחוז אחד.

חיים כץ: מי קובע להם את החלוקה הזאת?

ניר רייס: הם, כעיקרון, חלק מיוצגים על-ידי הסתדרות המח"ר.

ניר רייס: אם המח"ר תרצה לעשות את זה Flat אצלם, זאת אומרת רוחבי לכולם, יהיה רוחבי בטבלה.

חיים כץ: אז המח"ר קובע להם?

ניר רייס: מה זאת אומרת?

חיים כץ: אתה מדבר אלי, סלח לי.

חיים כץ: המח"ר קובע להם את הטבלאות?

ניר רייס: לא קובע.

חיים כץ: מי קובע להם את החלוקה, הם קיבלו עכשיו, הם החליטו לסגור את הסכסוך.

חיים כץ: יקבלו את ה- 6%.

חיים כץ: עכשיו ה- 6% יחלקו אותם.

ניר רייס: ההסכם הקיבוצי שיהיה, יכלול את הפירוט.

ניר רייס: אם הסיכום על דעת הוועד וההסתדרות.

חיים כץ: לא, אתה לא עונה לי.

חיים כץ: מי הנציג שלהם, שיבואו המהנדסים ויגידו – אנחנו מהנדסים, מחלקים את ה- 6% באופן כזה.

חיים כץ: יבואו הטכנאים, יגידו – אנחנו רוצים באופן כזה.

חיים כץ: יבוא המח"ר יחלק אחרת, אף אחד לא אמר שהם צריכים להיות שווים.

חיים כץ: מי מחלק להם?

חיים כץ: מי?

ניר רייס: אז אני אומר, יש את הוועד.

חיים כץ: הוועד?

ניר רייס: הוועד במשאים ומתנים יושב, עד כמה שאני מכיר, יחד עם הסתדרות המח"ר.

ניר רייס: הם ביחד, יצטרכו לקבוע איך מחלקים את זה.

חיים אסרף: זה לא קרה מעולם ב- 15 השנים האחרונות.

חיים כץ: אני מבין שזה לא קרה.

ניר רייס: שוב אני אומר, אם מחלקים את זה רוחבי, אם מעלים את כל הטבלה, אומרים, נניח שהתוספת היא 5%, מעלים את כולם ב- 5%, אז אין בעיה.

חיים כץ: אז אין בעיה.

חיים כץ: אבל אם מעלים את שתי הדרגות העליונות ב- 12% ואת שתי הדרגות הנמוכות באחוז וחצי, מי מחליט לגביהם, שאתה אומר שהטבלאות שלהם שונות.

חיים כץ: אם הטבלאות שלהם זהות לדירוג המח"ר, אז אין לי בעיה.

ניר רייס: הן לא זהות לדירוג המח"ר.

חיים כץ: אז מי קובע להם?

חיים כץ: מול מי אתם יושבים?

חיים כץ: תראה, אתמול ישבנו על הצבא, אין מי שיושב ומייצג אותם.

חיים כץ: אין, אין.

חיים כץ: אין הסכם שכר בצבא, בכל מערכת הביטחון אין מי שקובע והם שבויים.

חיים כץ: אז היה לנו שבויים אתמול במערכת הביטחון, עכשיו הכנסתם לשבי גם את משרד החוץ.

ניר רייס: אנחנו לא הכנסנו לשבי, עוד פעם, כי הם ועד.

ניר רייס: הם חלק מארגון יציג שנקרא ההסתדרות הכללית החדשה.

ניר רייס: בהסתדרות הכללית החדשה למיטב ידיעתי וגם כך היה בישיבות משא ומתן שהיו לנו אתם, מי שישב זה יושב-ראש הסתדרות המח"ר.

חיים כץ: צ'יקו, יש להם מחזיק תיק?

משה צ'יקו: יש להם, יש להם.

משה צ'יקו: מה שהוא אומר, הסתדרות המח"ר מייצגת אותם, אבל מפה שהם יקבעו את השכר – אני לא בטוח.

אריה ביבי: צ'יקו, יש מפתח מסודר, מול מי הם?

חיים כץ: טוב, OK.

חיים כץ: צ'יקו, בסדר.

חיים כץ: ניב, כן-?

חיים כץ: תרשום לך את ההערות האלה, שאנחנו רוצים לדעת מי מחלק להם.

ניר רייס: את זה אתה צריך לשאול את הארגון היציג.

חיים כץ: אני שואל אותך, אתה יושב מולם.

חיים כץ: זה קשה לי.

ניר רייס: אז אני עונה.

ניר רייס: הם ועד, כוועד הם חלק מההסתדרות הכללית.

חיים כץ: אבל כוועד הם לא קובעים איך בהסכמים ארציים יחלקו את השכר, כוועד.

חיים כץ: הם לא נכנסים.

חיים כץ: הם בפרוזדור.

חיים כץ: הם לא נכנסים לחדר כשמחלקים את העוגה.

חיים כץ: הם מקבלים את ההודעות החוצה.

חיים כץ: מי יושב מטעמם, ומחלק את העוגה, מי?

ניר רייס: למיטב ידיעתי, הדירוג, ההסתדרות שאמורה לייצג אותם, זה המח"ר.

חיים כץ: OK.

חיים כץ: טוב.

ניר רייס: עוד נתון שצריך לדבר עליו וצריך לזכור אותו, בתוך הדירוג הזה, שהוא כפי שאמרתי גבוה מהדירוגים הרגילים של שירות המדינה, נכנסו במשך השנים עשרות אנשים שהם לא נוסעים.

חיים כץ: תביא לנו את הטבלאות של הדירוג.

חיים כץ: הם מדורגים לפי דרגות?

ניר רייס: יש להם דרגים שהם מתאימים לכינויים.

חיים כץ: הם מתקדמים בדרגות?

ניר רייס: מתקדמים בדרגות.

חיים כץ: צריך תקן לדרגות?

קריאה: כן.

קריאה: גם שם יש פקק.

חיים כץ: כל כמה זמן הם מתקדמים בדרגות?

קריאה: אם אחד מת, הם מתקדמים.

ניר רייס: רחמנא ליצלן.

חיים כץ: יש להם תוספת שהיא אוטומאטית בין הדרגות?

חיים כץ: הוא אומר.

חיים אסרף: מה הוא אומר, אנחנו תמימים?

חיים אסרף: מאיפה למדנו?

חיים אסרף: בחייך.

חיים אסרף: הוא אומר.

חיים אסרף: אז מה?

ניר רייס: חיים, זה לקחת ולזרוק חול בעיניים של כולנו.

חיים כץ: סלח לי.

ניר רייס: אם ייתנו לי להשלים, אז נראה תמונה כוללת.

ניר רייס: אם לא, אז זה קצת קשה.

ניר רייס: אני רוצה להגיד, יש עשרות אנשים בתוך הדירוג שלא נוסעים לחו"ל, לא ייסעו לחו"ל, אלא הוכנסו כפיתרון ארגוני על-מנת לשדרג את שכרם, מדירוגים אחרים שקיימים במדינה, במנהליים, במח"ר, מדירוגים אחרים.

ניר רייס: זה חלק ממה שמקשה על סיום הסכסוך ופה אני אעבור למה שהצענו.

ניר רייס: הצענו סדרה של דברים שהם נדבך אחד על השני.

ניר רייס: קודם כל, יש את התוספת בשירות הציבורי, שהם אמורים לקבל אותה כמו כולם.

ניר רייס: מעבר לזה, יש תוספת רוחבית נוספת, של כ- 2.5% שתתחלק בין כולם, גם אנשים שהם חלק מהדירוג ולעולם לא ייסעו.

חיים כץ: מה זה ה- 2.5%?

ניר רייס: תוספת לטבלה.

ניר רייס: זו תוספת לטבלה.

חיים כץ: רק להם?

ניר רייס: רק לדירוג הזה, כן.

חיים כץ: מעל ההסתדרות, יש שם 2.5%?

ניר רייס: מעל להסתדרות.

חיים כץ: למה, עם מי קבעתם 2.5, עם ההסתדרות?

ניר רייס: מה שהצענו.

חיים כץ: זה מה שהצעתם?

ניר רייס: אני אומר מה אנחנו מציעים.

ניר רייס: אני לא אומר, לא מחייב את הצד השני בדבריי.

ניר רייס: אני מניח שאם הם היו מסכימים, אז הסכסוך היה מאחורינו.

ניר רייס: שזה תוספת לטבלה, התקבלו על זה גם אנשים שהם נוסעים לחו"ל, וכמו שאומרים פה, עומדים בכל הקשיים שעומדים וגם אנשים שלא ייסעו לחו"ל, והם מהווים אחוז ניכר מתוך ה- 400, כ- 400 איש שיש בארץ.

חיים כץ: 2.5 הצעתם בפרישה או בתשלום אחד?

ניר רייס: אחד.

ניר רייס: אחד.

חיים כץ: מתי, בינואר 2011?

ניר רייס: במועד חתימת ההסכם.

חיים כץ: אז 2.5% נוספים, יש לנו.

חיים כץ: מה עוד?

ניר רייס: מעבר לזה מה שהצענו, זה תוספת שמותנית במספר השנים שעובד היה בחו"ל.

ניר רייס: המשמעות היא שעל כל שליחות עובד יקבל בין 2% ל- 4%, תוספת שכר.

ניר רייס: עד לגבול.

חיים כץ: על כל שליחות או על כל שנה?

ניר רייס: על כל שליחות.

ניר רייס: המפתח לשנה הוא יותר נמוך, אבל אני מדבר אתך בשליחות.

דן אשבל: מפתח לשנה הוא 0.75%.

חיים כץ: לשנה?

דן אשבל: לשנה בחו"ל, 0.75%, עם צבירה מקסימאלית של 14%.

חיים אסרף: 6%.

חיים אסרף: 6% אחורנית.

ניר רייס: תנו לי לעשות את זה בצורה מסודרת.

חיים כץ: 0.75% הזה נכנס ליסוד?

ניר רייס: כן.

חיים כץ: הופך להיות פנסיוני?

ניר רייס: פנסיוני, כן.

חיים אסרף: אבל עד לגבול של 6%.

חיים כץ: תן  לי רגע.

ניר רייס: תנו לי, תנו לי.

חיים כץ: זה, בנוסף לאחוז ותק?

ניר רייס: כן, כן.

ניר רייס: בלי קשר, הוותק ממשיך, אין שום דבר, לא שינינו שום דבר בוותק.

ניר רייס: אז לכן אני אומר, זה בין 2% ל- 4% לשליחות, אם זה מדינות קשות שירות ביותר, אז אפילו, שזה שבע-עשר מדינות הכי קשות, אז זה קצת יותר אפילו.

חיים כץ: קצת יותר ממה?

ניר רייס: קצת יותר מה- 2% עד 4% לשליחות.

ניר רייס: יותר מ- 0.75% לשנה.

חיים כץ: אני נסעתי לשליחות של עשר שנים.

חיים כץ: סלח לי, אני מאוד מוכשר, והחליטו לשלוח אותי לעשר שנים.

חיים כץ: כמה קיבלתי באחוזים?

חיים כץ: עשר שנים למדינה קשה.

ניר רייס: אם נסעת למדינה קשה אז תקבל 10%.

חיים כץ: סלח לי, נסעתי למדינה קשה, ושהיתי עשר שנים.

חיים כץ: מה אני מקבל?

ניר רייס: אז אמרנו, אנחנו הצענו תוספת שהיא למדינה, למדינות פחות קשות, זה נמצא בדיון בין חצי ל- 0.75.

חיים כץ: עם תקרה או בלי תקרה?

ניר רייס: אני אסביר.

חיים כץ: אתה לא צריך להסביר.

חיים כץ: תגיד לי עם תקרה או בלי תקרה, זה הכל.

ניר רייס: אז אני אסביר.

ניר רייס: מה שהצענו זה במועד הפעלת ההסכם, להחיל את זה, עם תקרה של 6%.

ניר רייס: אבל אני מבקש שייתנו לי לסיים.

חיים כץ: ייתנו לך, אנחנו לא נלך למליאה.

חיים כץ: אתה תדבר, אל תדאג.

חיים כץ: מקסימום, אם אנחנו נלך למליאה, אתה תמשיך לדבר.

ניר רייס: ה- 6%, זה בגין דברים שבוצעו בעבר וכפי שאתה מכיר היטב, בדרך-כלל לא מכירים בדברים שבוצעו בעבר, בשביל לתת תוספות.

חיים כץ: אתה תשלם להם את זה רטרואקטיבית?

ניר רייס: לא. זה 6% מהיום והלאה, עם תקרה של 14% לשנים שיצטברו בעתיד.

ניר רייס: המשמעות היא, כפי שאמרתי, מעבר ל- 6.25, עוד 2.5, עוד לחלק מהעובדים, 6%.

חיים כץ: ה- 2.5 לא בתוך ה- 14?

ניר רייס: לא, מעבר, ודאי.

ניר רייס: מעבר לזה, אלמנט נוסף שהצענו לפתוח שהיה קיים במקומות אחרים, אני לא מסתיר, אבל בשירות החוץ לא היה קיים ואנחנו רוצים להכניס אותו במסגרת הסכסוך, זה דרגים אישיים, המקבילה של דרגות אישיות ומה שהצענו להם זה להקדים, לא להכניס אותם מהיום והלאה, מייד למפתח של 2% לשנה.

חיים כץ: כמה דרגות?

ניר רייס: מדובר על 60 דרגות אישיות.

חיים כץ: 60?

ניר רייס: 60, כן.

חיים כץ: כמה ההפרש בין דרגה לדרגה?

ניר רייס: מעל 10%.

חיים כץ: 60 דרגות?

ניר רייס: 60 דרגות, כן, אישיות.

חיים כץ: לא לא, אתה מדבר ל- 60 איש.

ניר רייס: 60 עובדים.

חיים כץ: אני מדבר על דרגות בסולם.

חיים כץ: כמה תכניס דרגות?

חיים כץ: עזוב אותי דרגות אישיות.

ניר רייס: אני לא פותח דרגות.

חיים כץ: למה אתה לא פותח דרגות?

ניר רייס: כי זה לא חלק.

חיים כץ: תקשיב, זה יכול להיות מעניין.

ניר רייס: אני לא נכנס למשא ומתן עכשיו.

חיים כץ: אנחנו רוצים לדעת את הנקודה, תשמע, אנחנו רוצים לשכנע אותם שיביאו את מדבדב.

חיים כץ: אם תפתח דרגות וזה, אז זה הולך יפה.

ניר רייס: אתה יודע היטב שאני לא אפתח פה דרגות.

ניר רייס: דרך אגב, אחד הנושאים שנדונו, הוא פתיחת עוד דרגת שהייה בתוך הסולם.

חיים כץ: אין להם דרגות שהייה?

ניר רייס: יש להם דרגת שהייה.

חיים כץ: היא אוטומאטית?

ניר רייס: אוטומאטית, כן.

חיים כץ: כמה אחוזים היא מהדרגה העוקבת?

ניר רייס: 5% - 6%.

חיים כץ: זאת אומרת חצי דרגה.

ניר רייס: דרגה עוקבת?

ניר רייס: 50% מהדרגה העוקבת.

חיים כץ: בכל דרגה יש תנאים נלווים מצטרפים?

חיים כץ: כמו רכב, טלפון וכיוצא בזה?

ניר רייס: יש דרגות שיש, יש דרגות שאין.

ניר רייס: בגדול, יש החזקת רכב במשרד ויש טלפון במשרד.

חיים כץ: טסט וביטוח מגולם?

ניר רייס: כמו בשירות המדינה, כן.

ניר רייס: אותו דבר.

ניר רייס: מעבר לזה, הצענו לייצר למשרד תוכנית פרישה שתאפשר.

חיים כץ: ה- 60 תקנים זה מול חוזים אישיים?

חיים כץ: 60 דרגות, אתה מעלה 60 איש בדרגה.

ניר רייס: בהסכם הקיבוצי.

חיים כץ: מה זה, בוא תסביר לי מה זה דרגה אישית.

חיים כץ: דרגה שבן-אדם מגיע לתקן, אתה נותן לו לחרוג בדרגה?

ניר רייס: דרגה אישית זה שאדם הוא בדרגה כלשהי בשירות החוץ והוא יהיה בדרגה הבאה בשירות החוץ.

חיים כץ: 60 איש?

קריאה: אחרי תשע שנים שעיכבו אותו, אחרי תשע שנים בתוך הפריזר, נותנים לו משכורת, את אותה תוספת.

קריאה: אבל אני רק רוצה להגיד שזה קיים בכל משרד.

חיים כץ: סלח לי, אדוני.

חיים כץ: תן לי.

חיים כץ: אתה כבר אמרת, תן לי.

חיים כץ: הוא בחלוקת הזמן, אתה היית שעה, והוא עשר דקות, אז תן לי להבין.

ניר רייס: מעבר לזה, אנחנו הצענו לעשות במשרד החוץ.

חיים כץ: אני לא מבין, ניר, אני רוצה להבין.

חיים כץ: כמה אנשים מתוך, כמה הם אמרו?

חיים כץ: זה היה מזמן, 550?

חיים כץ: 830?

חיים כץ: אני רוצה להבין.

חיים כץ: אני רוצה להבין, סלח לי, ניר.

ניר רייס: אני רוצה להסביר.

חיים כץ: אבל אתה לא יודע מה אני רוצה לשאול.

חיים כץ: מתוך ה- 830 איש, כמה אנשים תקועים בדרגה מעל שש שנים?

חנן גודר: 180.

ניר רייס: אז אני מסביר.

ניר רייס: מתוך ה- 300, כ- 350, 400 איש, שקיימים בארץ, אנחנו מדברים על 60 איש, שזה הפוטנציאל.

חיים כץ: זה הפוטנציאל של מה?

ניר רייס: של האנשים שתקועים.

חיים כץ: כמה זמן אנשים מחכים לדרגה שהם נכנסים לפוטנציאל?

ניר רייס: אני לא יודע כמה כל אחד.

חיים כץ: אז מאיפה קבעת שאין לו פוטנציאל?

ניר רייס: משום שהם, אני לא יודע כמה בקצה האדם מחכה.

חיים כץ: ניר, אתה בא לוועדה מסודר, אתה יודע את החומר.

חיים כץ: עכשיו אתה באת ואמרת לי שיש 60 איש שזה הפוטנציאל.

חיים כץ: מה ההגדרה להיכנס לפוטנציאל?

ניר רייס: ההגדרה זה ארבע שנים.

חיים כץ: זאת אומרת, ארבע שנים לא קיבל דרגה?

חיים כץ: איך הגדרת את הפוטנציאל?

חיים כץ: איך נכנסים לפוטנציאל?

ניר רייס: הוא שהה בדרגת השהייה ארבע שנים.

קריאה: מעל לחמש, זה תשע שנים.

קריאה: הוא מורח.

ניר רייס: אני לא מורח.

קריאה: זה תשע שנים.

קריאה: תשע שנים, מחכים.

חיים כץ: אני משתגע מכם.

חיים כץ: אתם רוצים להירגע?

חיים כץ: אז תירגעו.

חיים כץ: שאלנו את הפרקליטים, בדיון, למה הדג נמצא בצלחת.

חיים כץ: כי הוא פתח את הפה.

חיים כץ: הם לא נתנו לאוצר לדבר.

חיים כץ: אמרתי להם – אתם, זה כאילו מישהו בא אליכם ואתם אומרים לו – שמור על זכות השתיקה.

חיים כץ: תנו לו לדבר.

חיים כץ: תרשמו.

קריאה: חיים, אבל כשאומרים לארבע שנים ואנחנו יודעים שזה תשע.

חיים כץ: מה איכפת לך מה הוא אומר?

חיים כץ: אז תגיד לו שלא ידבר.

חיים כץ: אז הוא לא יגיד ארבע שנים ולא יגיד תשע.

חיים כץ: אני באמת לא מבין בטבלה הזאת.

חיים כץ: קיבלת דרגה, קיבלתי דרגה X. נתחיל לספור פז"מ.

חיים כץ: כמה זמן אני צריך לקבל תוספת שהייה?

ניר רייס: חמש שנים.

חיים כץ: אחרי חמש שנים אני מקבל אוטומאטית?

קריאה: לא. אצלנו אין.

חיים כץ: תוספת שהייה, המלצה?

חיים כץ: אני לשהייה צריך המלצה?

חיים כץ: שהייה אני מקבל אוטומאטית?

קריאה: אוטומאטית, זהו, בדיוק.

קריאה: כולם אחרי חמש שנים, כולם.

חיים כץ: כולם, אחרי חמש שנים, מקבלים שהייה?

חיים כץ: OK.

חיים כץ: כמה פז"מ הוא בין דרגה לדרגה אם יש לי תקן?

חיים כץ: מ- 42 ל- 43.

ניר רייס: זה אנשי המשרד יכולים לענות יותר טוב.

קריאה: חמש שנים.

חיים כץ: חמש שנים, אם יש לי תקן?

שמעון רודד: בין דרג לדרג.

חיים כץ: אם יש לי תקן.

חיים כץ: ואם יש לי תקן, אני מקבל שהייה באמצע הדרך?

חיים כץ: אחרי שנתיים וחצי?

שמעון רודד: עם קיצורי פז"מ.

חיים כץ: לא קיצורי פז"מ, אוטומאטית.

שמעון רודד: לא.

חיים כץ: למה?

שמעון רודד: פרק השהייה המינימאלי, בין דרג לדרג הוא חמש שנים.

חיים כץ: בכל הדרגות?

חיים כץ: בין 40 ל- 41-?

שמעון רודד: חמש שנים.

שמעון רודד: אין 40, 41.

שמעון רודד: יש דרגים בדירוג של שירות החוץ.

חיים כץ: למה הם מקבילים?

שמעון רודד: הם מקבילים לקבוצות.

חיים כץ: אתה מכיר טבלאות שכר?

שמעון רודד: בוודאי.

חיים כץ: בוא נלך למהנדסים.

חיים כץ: בדירוג המהנדסים, למה הם מקבילים?

ניר רייס: תגידי להם שאני תקוע בכנסת.

שלי יחימוביץ': מה זה תקוע?

שלי יחימוביץ': תקוע.

ניר רייס: יש אנשים שמחכים.

שמעון רודד: אני מנהל אגף משאבי אנוש במשרד החוץ.

שמעון רודד: הדירוג של שירות החוץ הוא דירוג ייחודי, שהמקבילה לכל דרג היא קבוצת דרגות בדירוג האחיד.

שמעון רודד: זאת אומרת, אם אני לוקח דרגה שבז'רגון של שירות החוץ נקרא נניח יועץ, או ציר יועץ, לא חשוב, בז'רגון הדיפלומאטי, מתח הדרגות המקביל אליו בדירוג האחיד הוא, או בדירוג המח"ר, הוא 39, 41, או 38, 40.

שמעון רודד: זאת אומרת שכל דרג.

חיים כץ: אלה מהספרים?

חיים כץ: אלה המספרים?

שמעון רודד: במקרה יועץ זה 38, 40.

חיים כץ: אתה יודע שהדרגות האלה הולכות להימחק מהטבלאות?

שמעון רודד: אני אשמח מאוד אם גם השכר שלנו יתקדם בהתאם.

חיים כץ: אבל זה ברוך השם הולכים להימחק מהטבלאות.

שמעון רודד: אני אשמח מאוד אם גם השכר יקודם בהתאם.

חיים כץ: אם יעלו, אם יעלו את שכר המינימום כמו שעופר עיני רוצה, אז הדרגה 38 תימחק.

קריאה: זה פחות משכר מינימום.

חנן גודר: אצלנו זה אחרי עשר שנות ותק.

חנן גודר: אתה מגיע לזה.

שמעון רודד: שאלת שאלה לגבי המקבילות.

שמעון רודד: כדי לסבר את האוזן, המקבילה של נניח דרג שגריר בכיר היא 43.

חיים כץ: מ- 38, 40.

חיים כץ: חמש שנים?

שמעון רודד: מדרג יועץ, לציר יועץ, חמש שנים.

חיים כץ: אתה יכול לעשות את המונחים יותר פשוטים?

חיים כץ: אז יהיה יותר קל לאוצר לתת לכם כסף?

שמעון רודד: ניר מכיר את כל עולם המושגים שלנו.

חיים כץ: חמש שנים, לעלות?

קריאה: מ- 40 ל- 41.

חיים כץ: זה הממוצע של הדרגה?

חיים כץ: אני לא מבין, מה זה 38, 40?

שמעון רודד: יועץ.

חיים כץ: אבל איזה דרגה?

חיים כץ: למה לא 39?

חיים כץ: בטבלה הארצית יש 38 זה שכר אחד, 39 זה שכר אחר, 40.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה אומר שיועץ זה 39?

שמעון רודד: לא לא.

שמעון רודד: יועץ זה יועץ.

ניר רייס: זה מקבילה היררכית.

חיים כץ: מקבילה בכסף, למי?

שמעון רודד: מקבילה בכסף ליועץ.

שמעון רודד: כי דירוג שירות החוץ הוא דירוג.

חיים כץ: בדירוג המח"ר, למה הוא מקביל?

ניר רייס: כי זה טבלה נפרדת.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: תראה, הוא אמר שיועץ יכול לנוע בין 38 ל- 40.

ניר רייס: לא, זה מקבילה היררכית, זה השוואה היררכית נציבותית.

חיים כץ: עזוב אותי היררכיה, כסף.

ניר רייס: הכסף זה טבלה נפרדת.

חיים כץ: כמה זה דומה?

קריאה: אם הוא מקבל 10,000 מי בדירוג האחיד מקבל 10,000?

חיים כץ: אבל אני לא במשרד החוץ, אני, קשה לי להסביר.

ניר רייס: אפשר לעשות את ההשוואה.

חיים כץ: תעשה לי טבלה.

חיים כץ: בואו, מה שאנחנו מבקשים ממך.

ניר רייס: באופן כללי, אני מסביר, הטבלה היא גבוהה יותר מדירוג המח"ר.

חיים כץ: מה שאנחנו מבקשים ממך, תעשה בטבלה, מבנה שכר שלהם.

חיים כץ: בטבלאות שכר שלהם, הקבלה לדירוג המח"ר.

חיים כץ: כל דרגה, בדירוג המח"ר, נראה איך מתקדמים בדירוג המח"ר, בשירות הציבורי, איך מתקדם אצלם, תסתכל תוספת שהייה בדרגה, שנבין על מה אנחנו מדברים.

חיים כץ: אין בעיה?

חיים כץ: תעשה טבלה.

ניר רייס: אני אשתדל לעשות משהו, לבקשת היושב-ראש, ככל הניתן.

חיים כץ: זה ניתן, הוא מקבל שכר.

חיים כץ: הוא מקבל, תעשה אותו בהקבלה, תגיד לי באיזה דרגה הוא.

חיים כץ: בין דרגה לדרגה, כמה זמן הוא מחכה?

קריאה: חמש שנים, בין דרג לדרג.

חיים כץ: במצב שיש לו תקן.

חיים כץ: במצב שאין לו תקן-?

קריאה: אין גבול.

חיים כץ: יש אבל בסיס שלא צריך תקן להגיע אליו?

ניר רייס: לא.

חיים כץ: אין כזה דבר?

חיים כץ: זאת אומרת, מתחיל ילד חדש, שנבחר אחד ממאה, והוא תותח, ובגלל שאין לו תקן, הוא ייתקע ב- 4,800 שקל?

קריאה: כן, כן.

קריאה: זה לא יכול להיות, זה קורה, אנשים ממתינים 15 שנים.

חיים כץ: סליחה.

קריאה: חיים, אין דרגה גמישה, אז יכול להיתקע גם 50 שנה.

קריאה: מה זה משנה?

קריאה: אין תקן, אז הוא לא יכול לעלות.

קריאה: אלא אם יעשו דרגות גמישות.

שמעון רודד: במציאות, בדרגים הנמוכים אין בעיה של קצב התקדמות העובדים, הבעיה מתחילה כשהם מגיעים לדרגי ניהול ולדרגים הבכירים.

חיים כץ: עד איזה דרגה אין בעיה?

שמעון רודד: עד אמצע הטבלה, עד דרג ציר יועץ.

חיים כץ: ציר יועץ מה זה?

שמעון רודד: שזה דרג ניהול.

חיים כץ: 42?

שמעון רודד: 39, 41.

קריאה: וזה עדיין שכר עוני.

קריאה: זה עדיין, אתה, שום דבר.

חנן גודר: 50 איש, הוא אומר אין בעיה.

חנן גודר: 50 איש ממתינים לדרג ציר יועץ.

קריאה: שנים.

חיים כץ: זאת אומרת, מה שאתה אומר לי, שמיועץ לציר יועץ, לוקח 20 שנה?

שמעון רודד: לא אומר 20 שנה, אבל שם מתחיל הפקק, כאשר דרג ציר יועץ זה דרג מקביל של מנהל מחלקה.

חיים כץ: אני לא מבין בתארים, אני מבין בכסף.

חיים כץ: ציר יועץ, יכול לשלוח את הילד שלו גם לגן, שני ילדים, יכולים ללכת לגן, וכל אחד לחוג אחד?

קריאה: לא. לא.

קריאה: בתנאי שאבא שלו יעזור לו.

חיים כץ: לא, אבא שלו לא עוזר לו.

חיים כץ: הוא מתבייש לקחת.

קריאה: אין מצב.

שמעון רודד: ברשותך, היושב-ראש, אני רוצה להציג, ביקשת את קצב ההתקדמות של העובדים, אני למדתי להגן על הסכם השכר, אני, לבי עם העובדים, ולעובדים שלנו, ואנחנו כמובן תומכים בכל הרצון שלהם לקדם את השירות, הוא רצון שלנו במשותף.

שמעון רודד: מבחינת קצב ההתקדמות של העובדים, צודק ועד העובדים שבדרגים שמתחילים מדרגי הניהול של מקבילים למנהל מחלקה, אצלנו זה דרג שנקרא, בז'רגון שלנו, דרג ציר יועץ, שם מתחיל להיות יותר קשה להתקדם וההתקדמות היא לא אוטומאטית, אלא על בסיס של דרג פנוי ומכאן גם בא הרצון לפתור אותו על-ידי הענקה של דרגים אישיים, כדי קצת לחלץ את הפקק.

חיים כץ: זה ה- 60 תפקידים?

ניר רייס: נכון.

ניר רייס: ובנוסף, מה שעוד אנחנו רוצים לעשות, זה תוכנית פרישה של עובדים ותיקים, שבחלקה תאפשר גם את ההתקדמות של העובדים היותר חדשים.

חיים כץ: באיזה תנאים?

ניר רייס: בתנאים טובים.

חיים כץ: מה זה תנאים טובים?

ניר רייס: תנאים של חודשי הסתגלות ומענקים חד פעמיים.

חיים כץ: מה זה ייתן להם?

חיים כץ: איזה פנסיה הם?

ניר רייס: הם בפנסיה תקציבית.

חיים כץ: ואז הם יקבלו שתי דרגות ואחוזים בונוס?

ניר רייס: אני לא יודע אם הם יקבלו שתי דרגות.

חיים כץ: אתה רוצה ללכת לתוכנית?

חיים כץ: איזה תוכנית?

ניר רייס: יקבלו תוכנית שיש בה מענקים וחודשי הסתגלות.

חיים כץ: חודשי הסתגלות נגמרים.

חיים כץ: תשמע, הם ברמת שכר נמוכה.

חיים כץ: הם מדברים על בסיס פנסיוני.

ניר רייס: הם לא ברמת שכר נמוכה.

ניר רייס: הם לא ברמת שכר נמוכה.

ניר רייס: השכר הפנסיוני של עובדים.

חיים כץ: בציר יועץ.

ניר רייס: לא בציר יועץ.

חיים כץ: לא לא, אני, מעניין אותי ציר יועץ.

חיים כץ: אנחנו נפטר את הצירי יועץ.

חיים כץ: אנחנו רוצים רק מנהלים.

חיים כץ: בציר יועץ, אתה מוציא אותו עכשיו לפנסיה, מה הוא יקבל?

ניר רייס: אני לא מאמין שהוא יצא לפנסיה, כי הוא לא בוותק שהם יוצאים בו לפנסיה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: 20 שנה.

חיים כץ: עד שהוא יגיע ליועץ.

חיים כץ: ציר יועץ הוא התחיל ביועץ, עבר מ-38 ל- 41, 20 שנה.

ניר רייס: תוכנית פרישה היא רלוונטית לאנשים בדרג שגריר, רלוונטית בדרגים יותר בכירים, היא לא רלוונטית לעובדים בדרג של יועץ.

ניר רייס: שם השכר הוא פנסיוני, הוא לא נמוך.

ניר רייס: הממוצע הפנסיוני של שגריר הוא 17, 18,000 שקל, זה הפנסיוני.

חיים כץ: אני לא אתן את התענוג למשרד האוצר שיגרום שיפטרו אותי מהכנסת.

חיים כץ: דיוני הוועדה לא יכולים להיות שהם יהיו בזמן מליאה.

חיים כץ: יחד עם זה, הנושא מרתק.

חיים כץ: ואני חושב שצריך לפתור את העניין, וצריך לפתור את העניין, אז אנחנו כבר ב- 11 ורבע, והמליאה עובדת.

חיים כץ: יחד עם זה, סגן שר החוץ ישב בשקט ולא העיר הערות והוא חלק, אז אתה תסלח לי, ניר, שאני עוצר אותך, זה, הדיונים זה תם ולא נשלם, אנחנו ננסה לקדם גם בפגישות אישיות שלא במסגרת הוועדה, לראות איך אנחנו מקרבים ואיפה אנחנו מתגמשים ואיפה אנחנו הולכים לקראת מה, וגם נעשה בלי שום קשר לכלום, נעשה עוד דיון המשך בעניין הזה ואתה תהיה ראשון הדוברים אז.

חיים כץ: ותבוא, תכין שיעורי בית.

ניר רייס: מודה לך.

חיים כץ: תכין שיעורי בית, תן לנו עוד נתונים.

חיים כץ: כן, אדוני.

דניאל אילון: תודה אדוני היושב-ראש, חיים כץ.

דניאל אילון: אני קודם כל רוצה להגיד לך באופן אישי, אני מאוד מתרשם מרמת המקצועיות, המעורבות וההבנה שלך לעניין, אני חושב שאתה בהחלט עושה פה מעשה טוב שאתה נכנס לעניין הזה.

דניאל אילון: אני מדבר כאן, כמובן, בשם שר החוץ, אביגדור ליברמן, הנהלת המשרד, נמצא כאן מנכ"ל המשרד, רפי ברק, כמו שאמרנו, ראש אגף משאבי אנוש וכמובן חבריי כאן לוועד.

דניאל אילון: אני רוצה להגיד שלוש נקודות קצרות ולהציע פיתרון.

דניאל אילון: קודם כל, אני באופן אישי, כמו שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, היו לי הכבוד והזכות להיות חלק מאנשי המשרד, החל מצוער ועד תפקידים שהייתי בחו"ל, שירתתי גם בארץ.

דניאל אילון: אני רוצה להגיד שהחבר'ה שמייצגים כאן זה המיטב שבמיטב שיש לעם ישראל, בכל קריטריון, זאת אומרת לא רק לגבי השוואה של עובדי מדינה, אלא בכל קריטריון שאתה רואה, אם זה במשק הפרטי, במשק הציבורי, אנחנו הרי חברה שמתגאה בהייטק שלנו, באקדמיה, אלה המיטב של המיטב, בכל קריטריון.

דניאל אילון: העבודה שהם עושים חשובה, והם באים באמת מאידיאליזם, אני אומר לכם, הם באים מאידיאליזם, ואתה רואה – לא התעסקו בשכר, הם לא יודעים מה זה שכר, בקושי מסבירים את הדרגות.

דניאל אילון: לעצמם הם לא יודעים להסביר את זה, כי הם לא מתעסקים בזה.

דניאל אילון: ולכן, אני חושב שפה כשהגיע לכאן שר החוץ ליברמן למשרד החוץ, הוא ראה מחויבות גדולה לשפר את התנאים שלהם, הוא באמת מאמין בזה.

דניאל אילון: ומאז שהוא הגיע, ומאז שהוא הגיע, אז באמת היו גם תקציבי המשרד עלו בצורה רצינית מאוד, אנחנו חילקנו כאן נייר לפני זה, אבל יש כאן תוספת תקציבית גדולה מאוד של המשרד, באחוזים זה כמעט 20%, 264 מיליון, תקציבים מיוחדים לפרויקטים מיוחדים.

דניאל אילון: הוספו 42 תקנים, תקני צוערים, אנחנו מתכננים עד 2012 וקיבלנו כבר אישור מהאוצר להוסיף עוד 45 תקנים נוספים של דיפלומטים, בארץ ובחוץ לארץ.

חיים כץ: זה מעבר ל- 60?

דניאל אילון: תכף, מגיע ל- 60, כן, בוודאי מעבר.

דניאל אילון: נוסף לזה, אנחנו השגנו אישור של תשע נציגויות חדשות, ארבע כבר הוקמו, כמו וולינגטון, סאו-פאולו, נוספים, כל המשמעות הזאת של כל נציגות זה עוד מיליון דולר, ככה, רק עם ההתחלה.

דניאל אילון: לסיכום, מה שאני רוצה להגיד, שבשנתיים האחרונות נוספו למשרד החוץ בתקציב 384 מיליון שקל, 45 תקנים של דיפלומטים, לפחות 42 צוערים.

חיים כץ: כמה מזה מוקדש לשכר?

קריאה: כלום.

דניאל אילון: רגע, רגע, עוד לא מדבר.

דניאל אילון: יש סעיף שכר, רגע, אני מכיר אותך כבר, התכוננתי.

דניאל אילון: בסך-הכל למעלה מ- 30 מיליון שקל נוספים למה שאמרתי לך קודם.

דניאל אילון: לגבי השכר.

דניאל אילון: מה שאנחנו, ההנהלה במשרד החוץ, שתומכת במאבק של העובדים ויחד עם העובדים או לפחות קיווינו שיחד עם העובדים, באנו למשרד האוצר ואנחנו מציעים את ההסכם כלהלן, נעשה סדר.

דניאל אילון: וזה גם מופיע בנייר.

דניאל אילון: קודם כל, העובדים מקבלים את ה- 6.25% לכלל המשק.

דניאל אילון: איך עושים את החלוקה?

דניאל אילון: זה אחר-כך.

דניאל אילון: לדעתי, זה המח"ר.

דניאל אילון: באותה צורה, בהקבלה מוחלטת למשק.

דניאל אילון: המשק קיבל גם תשלום חד פעמי של 2,000 לעובד.

דניאל אילון: האוצר כבר הסכים, לאחר שאני אומר כאן שר החוץ ואני רוצה להגיד את זה גם לעובדים ואתם יודעים את זה שהוא היה מעורב אישית, הוא דיבר עם שר האוצר שטייניץ כמה פעמים, דיברנו המנכ"ל ושמעון רודד, ראש אגף, עם אנשי האוצר וכו'.

דניאל אילון: והושג, נוסף ל- 6.25%.

חיים כץ: 2.5%.

דניאל אילון: 2.5% ועוד.

חיים כץ: ו- 60 תקנים.

דניאל אילון: רגע, לא, חכה רגע.

דניאל אילון: הושג ה- 2.5% ועוד 3,000 שקל חד פעמי, כלומר הם מקבלים 5,000 חד פעמי.

חיים כץ: קליפות של גרעינים.

חיים כץ: זה ברוטו או נטו?

קריאה: ברוטו.

חיים כץ: אז הוא לא מקבל 5,000 שקל.

דניאל אילון: עזוב, רק ברוטו.

חיים כץ: הוא מקבל 3,000 גג.

חיים כץ: מה לעשות?

חיים כץ: הוא גם כן שחקן, הוא אומר קח 5,000, ולוקח 2,000 ישר.

חיים כץ: יש הבדל גדול בין מענקים ושכר.

דניאל אילון: אני אומר לך מה הם מקבלים עכשיו.

דניאל אילון: אחר-כך אתה תגיד לי, בסוף, אם זה הוגן או לא הוגן.

חיים כץ: אני אגיד לך כבר בהתחלה.

חיים כץ: אם הוא יודע מהמשכורת לשלוח אותו לגן ולכל אחד לשלוח לחוג, כל ילד לחוג ופעם בחודש ללכת עם אשתו והילדים למסעדה, זה הוגן.

חיים כץ: הוא יודע לעשות את זה?

דניאל אילון: לדעתי כן.

דניאל אילון: תכף תראה איך.

חיים כץ: ולא לגור במעבדה.

דניאל אילון: חס וחלילה.

דניאל אילון: אז אמרנו, רשמת את ה- 2.5%.

חיים כץ: רשום, האוצר נתן לי את זה.

דניאל אילון: רשמת את ה- 3,000 בנוסף?

חיים כץ: לא, 3,000 לא רשמתי.

דניאל אילון: אבל עכשיו, פה מגיע, לדעתי, התוספות האמיתיות שאנחנו פועלים לעתיד, שזה נכנס לבסיס.

דניאל אילון: בסך-הכל, מכל הברבורים, חס וחלילה, לא ברבורים, הדיבורים ששמענו כאן, אם אני מקצר, כל עובד במשרד החוץ, ששירת כבר שש שנים לפחות בחו"ל, וימשיך לשרת בחו"ל, התוספת שהוא יקבל לבסיס.

חיים כץ: עד 14.

דניאל אילון: בדיוק.

דניאל אילון: הוא יקבל תוספת.

חיים אסרף: עוד 20 שנה.

דניאל אילון: יקבל 14.75.

חיים אסרף: עוד 20 שנה.

דניאל אילון: רגע, רגע, לא נכון.

דניאל אילון: יש כאלה שכבר, אתה מקבל רטרואקטיבי.

חיים כץ: הוא אומר לך – קודם כל, יש לך 6% קיבלת רטרו על העבר.

חיים כץ: עכשיו אתה מדבר על 8%, שאתה מקבל במדינה קשה אחוז לשנה, זה עוד שמונה שנים.

דניאל אילון: יפה.

דניאל אילון: אז מתוך ה- 14, 6% על העבר, הוא מקבל כבר.

חיים כץ: אם הוא היה.

דניאל אילון: אבל בשביל מה הם נבחרים?

דניאל אילון: בשביל להיות בחו"ל.

דניאל אילון: ועוד 8%, יש לו אופק בשליחות הבאה.

דניאל אילון: כלומר, עובד ממוצע ששירת בחו"ל, יקבל בסך-הכל 14.75.

חיים כץ: הסעיף הזה בפריסה, של 0.75% בשנה.

דניאל אילון: אחוז לשנה.

חיים כץ: חילוק אנחנו נדע לעשות.

דניאל אילון: בקיצור, אם אני רוצה לדבר עכשיו על עובד ממוצע, אשר שירת בחו"ל, אני לא מדבר עכשיו על מקרים חריגים שלא יצא לחו"ל, יקבל בסך הכל 14.75 ועבור שירות עתידי יגיע בסך הכל ל- 22.75%.

חיים כץ: הוא לא אמר את זה.

דניאל אילון: אז אני אומר לך את זה.

חיים כץ: הוא יכול להגיע ל- 14.75% עוד שש?

ניר רייס: 6.25 פלוס ה- 6%, משך שתיים וחצי.

דניאל אילון: בדיוק.

דניאל אילון: בדיוק.

חיים כץ: אבל הוא מדבר על 22.75.

דניאל אילון: זה לא במשכורת פברואר.

חיים כץ: 6.25 ועוד 14, OK.

חיים כץ: שש ועוד 14 ועוד 2.5 זה כל מה שהוא נותן לך, לכל אורך התחום.

דניאל אילון: מעבר לזה, רגע, בואו נפרוס את כל התמונה, יש לי עוד שתי נקודות, אדוני היושב-ראש, מעבר לזה צריך להזכיר שעובדים שמחזיקים בתואר שני, ואני אומר לך שרוב אנשי משרד החוץ יש להם תואר שני, הם גם באים עם תואר שני, זה באמת חבר'ה הכי טובים שיש, הוא זוכה להעלאה נוספת בשכר בין 7.5% עד 15%.

חיים כץ: מה זה בין?

דניאל אילון: בהתאם לדרג.

דניאל אילון: קח ממוצע 10%, בין 7.5% ל- 15%, 12% ממוצע, בנוסף לוותק, ובנוסף לזה, שר החוץ הביא להם 60 דרגים אישיים, שזה אומר העלאה במשכורת לבערך 380 אנשים, כי ברגע שאתה מקפיץ 60 איש, הם מפנים 60, 60 אחריהם עולים.

דניאל אילון: בקיצור, מה שאני רוצה להגיד, שמה שחשוב באמת, אנחנו גם דואגים לא רק לעובדים אלא גם כשהם יוצאים לפנסיה שיהיו, אחת הבעיות שזה לא הוכנס למרכיבי הפנסיה.

דניאל אילון: כל מה שדיברנו עכשיו, אני מקווה שאני לא טועה, נכנס לרכיבי הפנסיה וזה חשוב.

דניאל אילון: אנחנו מציעים, אנחנו רואים בזה, מבחינת האוצר, הצעה הוגנת.

דניאל אילון: אנחנו אומרים לוועד – קבלו את זה, קודם כל קבלו את זה וזה לא סוף פסוק.

דניאל אילון: זה מה שאנחנו אומרים ואני חושב שזה יכול לפתור את כל הבעיות, זה יכול להחזיר את הכבוד לעובדים.

חיים כץ: תביא את טבלאות השכר, את ההשוואה לטבלאות במגזר הציבורי בדירוג המח"ר ואז נתחיל לראות ונתחיל להתקדם.

חיים כץ: נראה על מה אנחנו מדברים.

חיים כץ: אני לא יודע מה זה אחוזים.

חיים כץ: אם אני מרוויח עשרה שקלים והוא נותן לי 50%, אני עולה כולו בעוד חמישה שקלים.

חיים כץ: תם ולא נשלם.

חיים כץ: אני מודה לכם על הדיון.

חיים כץ: אני מקווה שהוועדה, קודם כל נודיע לביבי נתניהו שעשינו דיון וחשוב שתסיימו את העיצומים שיתערב בעניין.

חיים כץ: אני מקווה שלא צריך, אבל אני מתכונן לדבר אתו ואני מחכה שהאוצר יביא לנו את הטבלאות ונראה איפה אנחנו מתקדמים.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.