ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 297, 2010-12-15 09:30

דוד אזולאי: רבותיי, בוקר טוב לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אזולאי: על סדר היום מצבו של הירדן הדרומי.

דוד אזולאי: הירדן הצפוני במצב טוב.

דב חנין: אדוני היושב ראש, לפני שנדבר על כל מיני צרות ובעיות יש גם דברים משמחים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לברך אותך.

דב חנין: הפכת שוב לסבא ואתה מותיר את כולנו מקנאים, אתה סבא  צעיר ומלא אנרגיה ואני מברך אותך ומאחל לך ולמשפחה כל  טוב.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: אתה לא צריך לקנא, אתה יכול להתחיל לעבוד.

דב חנין: כבר עבדתי, עכשיו הדור הבא צריך לעבוד.

דוד אזולאי: טוב, תודה רבה על הברכות ונאחל לכולם רק שמחות, בעזרת השם.

דוד אזולאי: כן.

דוד אזולאי: דוקטור שריג מציג את הנושא?

שריג גפני: אני ואחר כך גדעון.

דוד אזולאי: אז שמישהו קודם כל יציג את הנושא.

גדעון ברומברג: אוקיי.

גדעון ברומברג: אז שעד שהמצגת תעלה, אני רק רוצה לפתוח בכמה מילים.

גדעון ברומברג: שמי גדעון ברומברג, המנהל הישראלי של ארגון ידידי כדור הארץ.

גדעון ברומברג: אני מודה לאדוני היושב ראש על ההזדמנות להציג בפני הוועדה את חשיבות הנושא הזה של נהר הירדן הדרומי, שלצערנו הרב, ב-50 השנים האחרונות הפך להיות לא פחות מתעלת ביוב.

גדעון ברומברג: נשמע מדוקטור שריג גפני, עוד שנייה, שבעצם מה שנשאר בירדן הדרומי הוא לא מים שפירים, הוא בעיקר תערובת של ביוב, מים מלוחים, מים שחוזרים מחקלאות.

גדעון ברומברג: למרות המצב יש הרבה שותפים לנושא של שיקום הירדן הדרומי.

גדעון ברומברג: אני רוצה להזכיר פה את מר יוסי ורדי ממועצה אזורית עמק הירדן, שמשקיע עשרות מיליונים של שקלים להוציא את המזהמים.

גדעון ברומברג: אני בטוח שנשמע על שיתוף פעולה טוב מאוד גם עם המשרד להגנת הסביבה, עם המשרד לשיתוף פעולה אזורי, שגם משקיעים פה מיליונים של שקלים לקראת שיפור המצב.

גדעון ברומברג: אבל למרות זאת - וניכנס לזה - מצב המים עצמו של הירדן ירוד ביותר ורק הולך להחמיר, ואם כך אעביר את המצגת לדוקטור שריג גפני.

ניצן הורוביץ: כמה מים נשארו בכלל בירדן?

שריג גפני: אני אדבר.

שריג גפני: אני אגיע – טוב, אז שלום לכולם.

שריג גפני: באמת, הנושא הוא הירדן הדרומי.

שריג גפני: במהלך כמה הדקות הבאות אדבר על החשיבות של נהר הירדן הדרומי, על המצב שלו היום לעומת מה שהיה בעבר.

שריג גפני: מאמצים והתחייבויות לשיקומו זה כבר גדעון יפרט ופתרונות פוטנציאליים ואתגרים ליישומם - גם כן גדעון ישלים את התמונה.

שריג גפני: אני חושב שלא צריך להכביר מילים על החשיבות של נהר הירדן הדרומי, גם מההיבט הדתי - הוא אתר חשוב לכל שלוש הדתות המונותיאיסטיות.

שריג גפני: אני לא צריך לפרט יותר מידי על החשיבות הדתית לדת היהודית.

שריג גפני: זהו למעשה הנהר שאותו חצו בני ישראל כאשר הם נכנסו לארץ.

שריג גפני: כמובן, הם ראו נהר אחר ממה שאנחנו רואים היום, אבל זה בהחלט אתר חשוב.

שריג גפני: לנוצרים - למעשה אתר הטבילה, וכמובן גם למוסלמים.

שריג גפני: כמה מהמלווים של מוחמד קבורים, בעיקר בצד הירדני, לאורך הירדן הדרומי.

שריג גפני: כמובן, זו לא החשיבות היחידה, יש לנו חשיבות היסטורית, תרבותית.

שריג גפני: במשך שנים הנהר הזה היה עורק חיים חשוב ופה אפשר לראות במצגת הזאת את הגשר שעליו חצתה הרכבת - נדמה לי החיג'זית, נכון?

קריאה: כן.

שריג גפני: מחיפה לכיוון צפון מזרח.

שריג גפני: כמובן שיש לנו גם חשיבות כלכלית תיירותית.

שריג גפני: הרבה מאוד מהתיירים שבאים לאזור הזה הם תיירים שמתמקדים בהיבט הדתי והצלייני.

שריג גפני: אנחנו מדברים כיום על היקפים של כ-600,000 תיירים בשנה שמגיעים בממוצע לאתר ירדנית, ועוד כ-300,000  שמגיעים לקאסר אל-יהוד בצד הירדני של הירדן, וברור שאם הנהר הזה יהיה שוקק חיים אז החשיבות הכלכלית והתיירותית שלו עוד תגבר.

שריג גפני: לא צריך לשכוח גם את ים המלח שהמצב העגום שלו נובע, בין השאר או בעיקר, בגלל המצב העגום של הירדן הדרומי.

שריג גפני: כי כאשר לקחו את כל המים מהירדן, שהיו המקור שהזין את ים המלח אז אין פלא שהמפלס של ים המלח יורד בקצב של בערך מטר בשנה, על כל ההשלכות התיירותיות שיש שם.

שריג גפני: כמובן, לא אזניח את החשיבות הסביבתית-אקולוגית.

שריג גפני: עמק הירדן באופן כללי או הערוץ – מעל הערוץ ומעל העמק אנחנו מדברים על אתר נדידה עיקרי של עופות.

שריג גפני: גם מהצפון דרומה בחודשי הסתיו, וגם מהדרום צפונה בחודשי האביב.

שריג גפני: סביב הנחל הזה, שנמצא בסביבה מאוד מאוד ייחודית בכל העולם – למעשה הוא מתחיל בגובה של למעלה מפני הים, אם אני מסתכל על הירדן הצפוני, ונגמר במינוס 300 – יש מערכת אקולוגית מאוד מאוד ייחודית, עם מינים מאוד מאוד ייחודיים שלא מוצאים אותם במקומות אחרים אלא סביב הירדן הדרומי.

שריג גפני: בעבר זה היה באמת נהר, זרמו בו 1.3 מיליארד קוב בשנה.

שריג גפני: הוא היה נהר רחב ידיים.

שריג גפני: יש עדויות מלפני כמאה שנה, שבמקומות מסוימים הרוחב של הנהר עלה על מאה מטר.

שריג גפני: הוא היה נהר שוקק, הוא היה נהר שהדבר היחידי שאנחנו יכולים להקביל אותו היום אליו, זה הירדן העליון.

שריג גפני: סביב הנהר הזה הייתה מערכת מאוד מאוד רחבה של צמחייה.

שריג גפני: זה נקרא במקורותינו גאון הירדן, שהשתרע למרחב של מאות מטרים מקו המים.

שריג גפני: כיום, לעומת זאת, זורמים במערכת הזאת פחות משני אחוז מהמים המקוריים.

שריג גפני: הנהר הפך להיות צר מאוד, כעשרים מטר בלבד.

שריג גפני: אנחנו מדברים - נשאלה פה שאלה - אז כיום לפי ההערכות שלנו זורמים בנחל בשנה ממוצע בין 20 ל-50 מיליון קוב, מתוך 1.3 מיליארד.

שריג גפני: וזו, כמובן, כמות מזערית ביותר.

ניצן הורוביץ: פספסתי רק את הנתון, סליחה, מה היה המספר האחרון?

שריג גפני: המספר האחרון בין 20 ל-50 מלמ"ק – מיליון מטרים מעוקבים – בשנה לעומת  1300 מלמ"ק שהיו לפני זה.

שריג גפני: 50 מתוך 1300.

קריאה: שני אחוז.

שריג גפני: שני אחוז בערך.

גדעון ברומברג: זה מה שזורם.

שריג גפני: אגב, מי שאחראי לכך זה אמנם גם ישראל, אבל גם העצירה של הירמוך מצד ממלכת ירדן וסוריה, שאחראיות לסדר גודל של בערך 45% מהמים שנלקחו מהירדן.

גדעון ברומברג: ישראל כ-50%.

שריג גפני: ישראל כ-50%.

שריג גפני: הירדנים והסורים בתפיסת הירמוך בערך 50%, גם כן.

שריג גפני: לעומת זאת, מה שכן זורם היום בירד,ן זה הרבה מאוד קולחין, הרבה מאוד מים מלוחים.

שריג גפני: ההטיה של המוביל המלוח שמטה את המים המלוחים מהכנרת למעשה נשפכת חזרה אל הירדן אחרי שהוא יצא מהכינרת, ואנחנו עוד מעט נראה איזה גרף אחד או שניים שמראה שבאמת התורם העיקרי לזיהום של הנחל זה אנחנו.

דוד אזולאי: הקולחים מאיפה מגיעים?

שריג גפני: הקולחים מגיעים מכל האזור של מנחמיה, טבריה, כל האזור הזה שם, כולל מפעלי תעשייה, אזורי תעשיה.

שריג גפני: הקולחים הם גם קולחים תעשייתיים.

דוד אזולאי: אין להם שם מט"ש – מכון טיהור שפכים?

שריג גפני: בינתיים, לא.

שריג גפני: יש תכנון, כמובן.

שריג גפני: יש תכנון אבל, שוב, אנחנו נוגעים בקונפליקט המובנה.

יוסי ורדי: סליחה, תכנון למה?

שריג גפני: לא תכנון, יש למעשה כבר ביצוע, של מט"ש שכבר צריך להיכנס לפעולה, אבל אנחנו נוגעים תמיד בקונפליקט, שברגע שמטפלים במים והם הופכים להיות מים באיכות טובה, רוצים לקחת אותם הרבה פעמים לשימושים אחרים, ואז הירדן לא יקבל אפילו לא את הקולחין.

שריג גפני: יש פה איזה קונפליקט מובנה בכל העסק הזה.

שריג גפני: בכל מקרה, אפשר לראות מצב נוכחי של שפכים שזורמים לתוך הירדן, ולמעשה מסכר אלומות ודרומה - סכר אלומות זה סכר שנבנה על הירדן לא רחוק מהמוצא של הכינרת אל הירדן - משם ואילך הנחל הוא נחל מזוהם ועם מים מלוחים.

שריג גפני: לכן, נחל הזה הפך להיות מנהר רחב ידיים ושוצף למה שאתם רואים פה מצד שמאל, נחל צר עם מים בצבע זית, הרבה פעמים, עם זרימות מאוד חלשות.

שריג גפני: במקום מסוים הוא קצת מתרחב, ליד גשר שייך חוסיין, אבל בסך הכול הנחל, הרוחב שלו הוא כ-20 מטר בסך הכול ברוב המקומות האחרים.

ניצן הורוביץ: והעומק?

שריג גפני: העומק שני מטר בערך.

שריג גפני: במקום הכי גבוה, לפעמים זה סנטימטרים ספורים.

שריג גפני: במקום הכי רחב ועמוק, בגלל שיש שם איזה היצרות אחרי כן וכדומה, מים עומדים שחוסיין – נחל יחסית רחב 40-50 מטר שני מטר עומק אבל מים עומדים, כמעט לא זזים ועם כל הזיהום זה למעשה מעין מאגר חימצון כזה.

שריג גפני: בשנתיים האחרונות ידידי כדורי הארץ ערכו מחקר על הירדן הדרומי ובמחקר הזה היה, דגמנו מים, הסתייענו גם בנתונים של רשות הטבע והגנים שמבצעת ניטור שגרתי בירדן, לאורך הירדן, פעמיים בשנה.

שריג גפני: אפיינו את איכות המים ואפיינו בעלי חיים בתוך הנחל.

שריג גפני: המחקר הזה נעשה בשיתוף פעולה עם חוקר ירדני ועם חוקר פלסטינאי והדיגום התבצע מהצד הירדני של הנחל בגלל בעיות נגישות מהצד הישראלי.

דוד אזולאי: הם מוכנים לשתף פעולה?

שריג גפני: הם מוכנים לשתף פעולה בנושא זה, ושיתוף הפעולה היה מעולה.

גדעון ברומברג: היה אישור של הצבא הירדני גישה לכל הנקודות.

דוד אזולאי: לכל התוואי של הנחל?

שריג גפני: לכל מקום שרצינו לדגום והיה בטוח לגשת - כי יש שם בעיה של חשד למיקוש, חשד למוקשים שנסחפו - אבל בכל מקום היה לנו ליווי של קצין ושלושה חיילים או ארבעה חיילים שהלכו לפנינו, והראו לנו איפה אפשר להיכנס.

שריג גפני: בכל הדברים האלה היה שיתוף פעולה מלא.

שריג גפני: כמובן, אפשר לראות פה כמה דוגמאות.

שריג גפני: לקחנו דגימות שהובאו למעבדה בישראל ונערכה אנליזה של חסרי החוליות במים.

שריג גפני: פה אפשר לראות, הבחור השלומפר הזה זה אני, יש פה גם את הלל גלזמן מרשות הטבע והגנים,  ואת החוקר הירדני.

שריג גפני: אנחנו בתוך הירדן מנסים לדלג מסלע לסלע ובודקים את המים.

שריג גפני: הנה, שוב, אני דוגם חסרי חוליות בתוך המים.

שריג גפני: אני חייב להגיד שזה המחקר הראשון שנעשה בהיבט הזה לאורך כל הירדן הדרומי.

דוד אזולאי: מתי זה נעשה?

דוד אזולאי: באיזו שנה?

שריג גפני: זה נעשה ב-2009.

שריג גפני: 2008-2009, ממש עכשיו.

גדעון ברומברג: ניצן, אתה יכול לראות את עומק הירדן, אנשים עומדים – זה בקושי מכסה את הנעליים שלהם.

ניצן הורוביץ: עומדים פה בתוך?

שריג גפני: בתוך המים, אני דוגם בתוך המים.

גדעון ברומברג: בתוך נהר הירדן.

שריג גפני: בתוך נהר הירדן.

קריאה: מה זה, בכלל לא נהר, מה אתה אומר נהר?

שריג גפני: היה לי ויכוח אם להגיד נהר או נחל.

שריג גפני: אמרו לי שבישראל זה עדיין נהר, זה עדיין נחשב נהר.

דוד אזולאי: זה בעונת הקיץ או בעונת החורף?

שריג גפני: דגמנו גם בעונת הקיץ וגם בעונת האביב ממש בשיא הזרימה.

גדעון ברומברג: אבל עקב תפיסת המים מכל הצדדים, זה לא משנה הרבה חורף או קיץ, בנהר ירדן הדרומי.

שריג גפני: בכל מקרה, התוצאות התפרסמו בדוח הזה, שאני מבין חולק פה לאנשים לפני תחילת הישיבה.

שריג גפני: כמובן, הממצאים ואעבור עליהם בקצרה כי הכול תמצאו בתוך הדוח, זה שאנחנו רואים היום כמות של מים זניחה לעומת הצרכים האקולוגיים של הנחל.

שריג גפני: איכות המים היא נמוכה כתוצאה מזיהומים, כאשר כמו שאמרתי, המקור העיקרי לזיהומים זה אנחנו, ישראל.

שריג גפני: עלייה במליחות ככל שמתקדמים דרומה - זה פשוט בגלל שלקחו את המים המתוקים, השאירו את המים המלוחים ולכן למרות שהמגמה של עלייה במליחות היא מגמה שהייתה אופיינית לירדן גם בעבר, כרגע המצב הוא הרבה יותר חמור.

שריג גפני: תכף אראה לכם גם נתונים.

שריג גפני: כל זה בא לידי ביטוי באיבוד של בערך או למעלה אפילו מ-50% מהמגוון הביולוגי.

שריג גפני: אז הנה אתם יכולים לראות פה כמה מדדים לזיהום, כמו חנקן זרחן וחומר אורגני במים.

שריג גפני: כאן זה הצד הישראלי ואלו חמש התחנות שדגמנו ואנחנו יכולים לראות ירידה לאורך הנחל כתוצאה מתכונה מאוד מוכרת של נחלים, שנקראת תהליך הטיהור העצמי של הנחל.

שריג גפני: זאת אומרת, ככל שאנחנו מתרחקים ממקור הזיהום הנחל משקם את עצמו, את איכות המים שלו.

שריג גפני: לכן, ליד ים המלח כבר לא רואים כמעט את ההשפעה של הזיהום.

שריג גפני: אבל מה שלא קורה בשיקום עצמי זה: מלח לא נעלם מהמערכת ואז אפשר לראות את המליחות שעולה ככל שאנחנו מתרחקים והולכים דרומה, והיא מגיעה לערכים גבוהים מאוד, בהחלט לא ערכים שאנחנו מכירים בכל נחל אחר בישראל.

שריג גפני: וכמובן, אובדן של המגוון הביולוגי.

שריג גפני: אז זה מתבטא גם, כמו שאמרתי, בהיצרות הגדולה מאוד של מה שהיה פעם גאון הירדן והיום הוא בכלל לא גאון בכלל.

שריג גפני: אין בו שום גאווה ואולי גם לא גאות, חוץ מאשר אחת לכמה שנים.

שריג גפני: וגם העובדה שמינים שהיו מינים של מים מתוקים, הוחלפו באופן די מוחלט במינים שהם מינים עמידים למלח.

שריג גפני: ולכן עצים כמו צפצפת הפרט שהייתה נפוצה מאוד או ערבות שנעלמו לגמרי.

שריג גפני: גם צפצפת הפרט נעלמה לגמרי.

שריג גפני: הכול מוחלף באשל באותם מינים, שעמידים למליחות גבוהה.

שריג גפני: טוב, נדמה לי שעכשיו תורך.

גדעון ברומברג: אוקיי.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: כשאתה מדבר על הירדן הדרומי, מאיפה מתחיל הדרום?

שריג גפני: בעיקרון הירדן הדרומי מתחיל ממוצא הירדן מהכינרת אבל עד סכר אלומות, שזה סדר גודל של כמה קילומטרים דרומית לשם בגלל אתר הטבילה וכדומה, יש מים שזהים באיכות שלהם למי כינרת.

שריג גפני: אגב, האתר הזה שימש אחד הרפרנסים שלנו, אחד מאתרי ההשוואה לשאר הנחל.

שריג גפני: משם ואילך עד לים המלח.

דוד אזולאי: המקום נחשב מקודש גם לדת הנוצרית?

שריג גפני: כן, בוודאי.

שריג גפני: באתר הטבילה עולי רגל, כמו שאמרתי, סדר גודל של למעלה מ-500,000 בשנה.

שריג גפני: של תיירים שבאים עכשיו ועוד בצד הירדני עוד 300,000 תיירים נוצרים, כולם באים לטבול במים.

גדעון ברומברג: בעצם הנהר נחשב כנהר קדוש לנוצרים.

גדעון ברומברג: המים עצמם נחשבים קדושים.

גדעון ברומברג: תתאר לעצמך אם היינו עושים, אם נוצרי היה עושה לבית כנסת מה שאנחנו - יחד בעצם הפכנו לאתר קדוש מספר שלוש לנצרות.

גדעון ברומברג: אחרי ירושלים, בית לחם, נהר הירדן הוא מספר שלוש בחשיבות לעם הנוצרי.

גדעון ברומברג: למרות החשיבות של הירדן, הפוטנציאל התיירותי הבלתי הפיך של הנהר הזה, אנחנו רואים שהסכמים או התחייבויות בעצם לא קודמו.

גדעון ברומברג: בהסכם השלום בין ישראל וירדן מ-1994 בעצם ישראל וירדן יחד הסכימו בהסכם לשקם את נהר הירדן.

גדעון ברומברג: מאז 1994 המצב מבחינת איכות המים רק הדרדר.

גדעון ברומברג: כמות המים רק הדרדרה.

גדעון ברומברג: ב-2004 נציבות המים, היום רשות המים, הכינה תרחישים לשיקום הנהר, דבר לא נעשה עם התרחישים האלה.

גדעון ברומברג: ב-2006 משרד הפנים הציע בתמ"א 34 תכנית נחל וסביבותיו שהמשרד להגנת הסביבה בעצם מקדם.

גדעון ברומברג: היום אנחנו כן רואים קידום של תכנית נחל וסביבה – שאני חושב שמשרד להגנת הסביבה ידבר עליה.

גדעון ברומברג: ההשקעה פה של מספר מיליונים של שקלים של המשרד להגנת הסביבה, של המשרד לשיתוף פעולה אזורי, אבל בכל התכנית זאת עדיין אין איזושהי התחייבות להחזיר כמויות של מים, מים שפירים.

גדעון ברומברג: כיום יש רשות ניקוז נהר הירדן שמקדמת - -

רמון בן-ארי: לא הכל, ירדן דרומי.

גדעון ברומברג: ירדן דרומי, שכולו בחלק ישראל.

גדעון ברומברג: עד נהר הירמוך, נהר הירדן הדרומי הוא כולו בישראל.

גדעון ברומברג: אין פה שום מניעה פוליטית, אי אפשר לומר שהצד הירדני לא משתף פעולה.

גדעון ברומברג: שוב, המדינה משקיעה כסף.

גדעון ברומברג: אני חושב שנשמע מאחראי לקידום של התכנית שם, שאין התחייבות של רשות המים להחזיר מים שפירים חזרה לירדן ואולי איזושהי תכנית סיכור, לקחת את המים מהנקודה הזאת לפני שהוא הופך להיות חלק מהגבול.

גדעון ברומברג: כיום בתכנית ניהול משק המים לטווח הארוך - לפחות כיום בטיוטה האחרונה שניתנה לנו, אין שום אזכור מטעם רשות המים לשיקום נהר הירדן.

גדעון ברומברג: למרות החשיבות, למרות ההשקעות השונות.

גדעון ברומברג: ושוב, יש פה השקעה של עשרות מיליונים, גם של מועצה אזורית עמק הירדן, גם של מועצה האזורית עמק המעיינות ובית שאן, שמוציאים את כל הזיהומים מהים, אבל אין משהו שכרגע הולך להחליף.

גדעון ברומברג: אין התחייבות, אין מסמך שבא ומגדיר את ההתחייבות של רשות המים, שהיא אחראית להחזיר מים לטבע.

דוד אזולאי: יש פה נציג של רשות המים?

גדעון ברומברג: כן, יש פה.

גדעון ברומברג: אז לחשיבות הבינלאומית של נהר הירדן - אנחנו רואים החלטה של הסנאט האמריקאי שבאה וקוראת לממשלת ישראל, ירדן והרשות הפלסטינאית, מ-2008, לשקם, לעבוד יחד ולשקם את נהר הירדן.

גדעון ברומברג: מ-2008 המצב, שוב, מבחינת איכות המים, רק מידרדר.

גדעון ברומברג: מבחינת כמויות המים רק מידרדר.

גדעון ברומברג: השנה הפרלמנט האירופאי כמעט פה אחד העביר החלטה, שוב, שקוראת לישראל ולירדן  - - -

דוד אזולאי: מה זה פה אחד?

גדעון ברומברג: של הפרלמנט, של חברי הפרלמנט.

דוד אזולאי: יכול להיות היה שם גם אחד.

שריג גפני: זה unanimously .

גדעון ברומברג: זה 600 ומשהו קולות.

דוד אזולאי: החלטה כזאת מגובה גם בקצת כסף?

גדעון ברומברג: אז גם האמריקאים וגם האירופאים, בהחלטות שלהם, מזכירים שהם מוכנים לעזור  בכסף.

גדעון ברומברג: למה?

גדעון ברומברג: בגלל שהם בעיקר מדינות נוצריות והאתר, הנהר, חשוב להם.

דוד אזולאי: זה הופך את ההחלטה לחשובה.

גדעון ברומברג: בדיוק.

גדעון ברומברג: ובהחלטה של הפרלמנט האירופאי, הפרלמנט מבקש מהקהילה האירופאית שמחזיקה בכסף, לעזור ולהשקיע בכספים.

גדעון ברומברג: וגם איזושהי רשת טבע בינלאומית שמה את נהר הירדן הדרומי ברשימה של נהרות בבעיה, בגלל המצב הקריטי שבו אנחנו נמצאים.

גדעון ברומברג: אז מה אנחנו בעצם מדברים?

גדעון ברומברג: כמובן אנחנו מדברים פה על מחסור במים.

גדעון ברומברג: אנחנו מדברים על נהר שחוצה גבולות, ויש עם זה קושי, יחסים דיפלומטיים עם השכנים שלנו.

גדעון ברומברג: בעיקר עם הירדנים – בגלל שלפלסטינים אין גישה לנהר, אז זה רק הירדנים שמולם כיום אנחנו צריכים לעבוד.

גדעון ברומברג: בעצם אין ועדה משותפת לניהול אגן משותף.

גדעון ברומברג: כמו שנהוג באירופה, בארצות הברית, כאשר הריין, הרון, מנהלים אותם, עושים זאת דרך ועדה משותפת.

גדעון ברומברג: כמובן חסר כסף אבל גם האמריקאים, גם האירופאים מעוניינים, אם הם שומעים את הקולות הנכונים מהמדינות שלנו.

גדעון ברומברג: מה הם הפתרונות?

גדעון ברומברג: אנחנו יכולים לתפוס, אנחנו לא בהכרח בשלב זה אומרים שכל המים שיזרמו לנהר הירדן צריכים להגיע עד ים המלח, יכולים לתפוס אותם.

גדעון ברומברג: כיום אפשר לתפוס אותם, לפני שהנהר הופך להיות נהר בינלאומי, בנהריים, שהוא כולו בשטח ישראל, לשימוש אחר.

גדעון ברומברג: יותר מאוחר אפשר גם לתפוס אותו, לסכר אותו, בקו הירוק, בנחל בזק.

גדעון ברומברג: יותר מאוחר הוא יכול גם להגיע עד ים המלח.

גדעון ברומברג: אנחנו כיום, ידידי כדור הארץ, הקמנו איזושהי ועדה לא רשמית, שיושבים בה מקבלי ההחלטות, ישראלים, פלסטינאים, ירדנים, מדברים על הנושא.

דוד אזולאי: מי הנציגות הישראלית שם?

גדעון ברומברג: הרבה יושבים פה.

דוד אזולאי: איזה גופים יושבים שם?

גדעון ברומברג: גם רשות המים, המשרד להגנת הסביבה, רשות הטבע והגנים, המועצות האזוריות.

גדעון ברומברג: כל גוף שבעצם - גם משרד החקלאות וגם אפילו משרד האוצר יושבים בוועדה הזאת, הלא פורמאלית.

גדעון ברומברג: אבל גם הירדנים וגם הפלסטינים, גם משרד המים הפלסטיני.

גדעון ברומברג: גם משרד המים.

יוסי ורדי: גדעון, לפלסטינים אין קשר לעניין.

יוסי ורדי: הם רוצים שיהיה להם.

גדעון ברומברג: הם רוצים שיהיה להם.

יוסי ורדי: אין להם.

גדעון ברומברג: הגדה המערבית מתחילה מנחל בזק ועד ים המלח, אז לכן הם שם.

גדעון ברומברג: כמובן, כפי שהזכרתי גם יש תורמים מחו"ל.

גדעון ברומברג: גם האמריקאים, גם אירופאים.

דוד אזולאי: יוסי, אני מבין לחששותיך.

גדעון ברומברג: אנחנו באים ואומרים: אנחנו מכירים בקושי פה עם הפלסטינים.

גדעון ברומברג: אבל אין שום הצדקה שאנחנו לא נקדם, מאחר ומדינת ישראל משקיעה כסף להוציא את המיזמים, לקדם תכניות פיתוח בתוך ישראל ועד הקו הירוק ללא מים ואנחנו כרגע אין התחייבות מטעם רשות המים בנייר.

גדעון ברומברג: אין בתכנית אב לטווח הארוך, אין בתכניות שמקדם לפיתוח מורד הירדן.

גדעון ברומברג: אין פה התחייבות מים.

גדעון ברומברג: כל עוד שאין התחייבות להחזיר מים שפירים אנחנו בעצם נשארים בנהר שהוא יבש וזה הדאגה, צריכה להיות דאגה לכולנו.

גדעון ברומברג: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: יוסי, לפני שאתן לך את רשות הדיבור זה נמצא בתחום שיפוטך של המועצה האזורית?

דוד אזולאי: כל החלק הזה, החלק הדרומי?

יוסי ורדי: הקטע שהוא בתחום השיפוט שלי זה ממוצא הירדן מהכינרת עד נהריים.

יוסי ורדי: מפגש הנהרות הירמוך והירדן.

יוסי ורדי: ברשותך, יושב הראש אני גם אגיד שזה המקום היחידי שאנחנו מקיימים את צוואתו של ז'בוטינסקי, שתי גדות לירדן.

יוסי ורדי: כפי שאתה יודע, ניצן ביקש הערה על הנושא?

ניצן הורוביץ: לא. אתה יכול לשיר.

ניצן הורוביץ: יש גם שיר כזה.

יוסי ורדי: לא. לא.

דוד אזולאי: ניצן מסכים עם הרעיון של שתי גדות לירדן.

ניצן הורוביץ: נהריים, כן.

יוסי ורדי: מנהריים מקום המפגש של הירדן עם הירמוך הירדן נהפך לגבול הבינלאומי בינינו ובין ירדן.

יוסי ורדי: שטח צבאי סגור משני צידיו, סוגיה שהיא מאוד בעייתית, מסוג אחר.

יוסי ורדי: אז זה לשאלתך, אם תרשה לי ברשות דיבור כמה הערות.

דוד אזולאי: מי מחזיק בצד השני?

דוד אזולאי: חוץ מהירדנים, ישנן עוד איזה מועצות אזוריות?

יוסי ורדי: כן, בצד המזרחי ממלכת ירדן.

יוסי ורדי: בצד הישראלי מצפון לדרום: המועצה האזורית עמק המעיינות, מועצה אזורית בקעת הירדן – שזה כבר תחת המנהל האזרחי, זה אתם יודעים – מועצה אזורית מגילות, צפון ים המלח.

יוסי ורדי: אלה שלוש רשויות ישראליות שיש להן בתחום שיפוט גובל ירדן בגבולן המזרחי.

יוסי ורדי: בצד המזרחי של ירדן ממלכת ירדן.

דוד אזולאי: בבקשה, יוסי.

יוסי ורדי: אני רוצה להעיר שלוש הערות לעניין.

יוסי ורדי: אחר כך להגיד משהו על הדברים.

יוסי ורדי: קודם כל, צריך להיות ברור על מצבו הקשה של הירדן – ואני נולדתי בדגניה לפני 62 שנה וזוכר ומכיר את הירדן בימים טובים – אחראיות ממשלות ישראל וממשלות ירדן לדורותיהן.

יוסי ורדי: הם אלה שייבשו את הירדן.

דורון מרקל: וסוריה.

יוסי ורדי: וסוריה מוסיף ידידנו דורון מרשות המים.

יוסי ורדי: מקורות הירדן ידועים.

יוסי ורדי: ברגע שמדובר על ניהול מצוקה במשק המים אז כל דינה, כל טיפת מים שומרת לשימושים החיוניים והטבע נמצא בעדיפות אחרונה, וזה מה שייבש את הירדן.

יוסי ורדי: היה צריך להביא מים לתושבי ישראל, בנו מוביל ארצי, סגרו את הסכר בדגניה.

יוסי ורדי: אין מים בירדן.

יוסי ורדי: כנ"ל עשתה ממלכת ירדן.

יוסי ורדי: כל ערוץ שניקז מים ונשפך לירדן ממזרח למערב נחסם על ידי סכר, מפעלי מים.

יוסי ורדי: הגדילו הירדנים וגם בגלל שהם לא בדיוק ברמה שלנו בטיפול בשפכים הם גם מצאו שיותר זול להזרים את השפכים לירדן מאשר לטפל בהם.

קריאות: גם אצלנו.

קריאות: גם אצלנו זה ככה.

יוסי ורדי: לא אמרתי שלא.

יוסי ורדי: אצלנו זה כבר לא.

יוסי ורדי: מדינת ישראל משיבה 90 ומשהו אחוז מינהל מקרקעי ישראל הביוב.

יוסי ורדי: סליחה?

דליה טל: לא באזור הזה.

דליה טל: עוד לא.

יוסי ורדי: טוב, אז זה התוצאה של המצב של הירדן שהוא קשה וחמור לכולנו.

יוסי ורדי: אני אומר פה כנציגם של תושבי המועצה האזורית עמק הירדן שחיים משני צידי הירדן זה בהחלט נושא שמאוד מדאיג אותנו מכל בחינה ואני לא צריך לספר פה ולהסביר.

יוסי ורדי: מה החזון שלנו?

יוסי ורדי: אנחנו רוצים שהירדן יהפוך לנהר מים זורמים, אני לא מדבר כרגע על הכמויות.

יוסי ורדי: ברור שלא יזרמו בו הכמויות זרמו לפני 30-40 שנה.

יוסי ורדי: אין על זה דיון.

יוסי ורדי: כי אנחנו חיים במדבר ויש מצוקת מים.

יוסי ורדי: אבל להחזיר את הירדן לנהר, לנחל מים זורמים ולפתח משתי גדותיו תשתיות לנופש, להגדרות של שמורת טבע ברמת פיתוח מינימאלי כזה או אחר.

יוסי ורדי: אני לא נכנס כרגע לשאלה הסטטוטורית.

יוסי ורדי: יושב פה רן מולכו שהוא מהנדס רשות ניקוז כינרת, שהיא אחראית על האפנדיציט הזה של הירדן שיוצא מהכינרת עד נהריים, זה הרי מי כינרת שם.

קריאות: סכר אלומות.

יוסי ורדי: עד אלומות, סליחה.

יוסי ורדי: רשות ניקוז כינרת מובילה תכנית סטטוטורית שרק בשנה האחרונה התגבשו ההסכמות סביבה והיא היום בתהליך של תרגום תכנית אב לתכנית מתארית בעלת משמעות סטטוטורית על פי הנחיות הוועדה המחוזית מחוז צפון.

יוסי ורדי: מהות התכנית היא אכן מתוך ראייה קדימה שבירדן נוציא את כל המזהמים – ואני אגיד על זה אחר כך מילה – כי זה התנאי.

יוסי ורדי: כל מה שאמר פה גדעון זה יפה אבל כל הסיפור זה קודם כל להוציא את המזהמים.

גדעון ברומברג: ואתם עושים את זה.

יוסי ורדי: עכשיו אנחנו עושים את זה, אחרי 20 שנה של בעיות ואני לא אלאה אתכם כי זה לא קשור פה.

דוד אזולאי: איך אתם עושים את זה?

יוסי ורדי: יש 3 גורמי זיהום שנכנסים לירדן בנקודה שנקראת סכר אלומות.

יוסי ורדי: הראשון זה ביוב שעבר טיפול ראשוני בלבד.

יוסי ורדי: איך הוא מגיע לשם ומי מייצר אותו?

יוסי ורדי: הביוב של מגדל, ואדי חמם, העיר טבריה אחרי טיפול ראשוני מוזרם בתעלת המים המלוחה שמקורות עבור משק המים מתפעלת.

יוסי ורדי: אלה הם מעיינות חמים שנשאבים בצפון הכינרת, כולאים אותך בתוך צינור ותעלה ושופכים אותם בסכר אלומות לירדן.

יוסי ורדי: בתעלה הזאת מזרימה מגדל, ואדי חמם והעיר טבריה את הביוב שלה אחרי טיפול ראשוני.

יוסי ורדי: זאת אומרת ממשלת ישראל מזרימה את זה.

יוסי ורדי: דרך אגב, היא גם גובה כסף מהרשויות עבור ההזרמה כי זה מתקן שמישהו מתחזק אותו.

דוד ירוסלביץ: כדי להגן על הכינרת.

יוסי ורדי: כן.

דוד אזולאי: יוסי, המט"ש שדובר עליו קודם.

יוסי ורדי: תכף אני אגיד מילה.

יוסי ורדי: הגורם השני זה הביוב של ישובי עמק הירדן, החלק הדרומי של המועצה, שגם הוא עובר טיפול ראשוני במתקן שסיים את חייו הטכנולוגיים והוא, גם הוא אחרי טיפול ראשוני נשפך באותה נקודה ביוב, איפה שתעלת המים המלוחים וכל זה.

יוסי ורדי: דרך אגב, בתוך תעלת המים המלוחים יש עוד מזהם שנקרא תמלוחות חמי טבריה, שלא יודעים מה לעשות איתם.

יוסי ורדי: בעיה מאוד קשה, רשות המים מתלבטת בזה ועוסקת בזה.

יוסי ורדי: עכשיו ככה, כדי להוציא את המזהמים מהירדן בקטע שהוא בתחום מועצה אזורית עמק הירדן, שתי גדות לירדן, תזכרו.

יוסי ורדי: אנחנו בהקמה, הוא מתוכנן להתחיל לעבוד עוד שנה, בדצמבר 2011.

יוסי ורדי: במדינה שלנו כל קבלן יכול להוציא צו הפסקת עבודה, אתם מכירים, אז אני לא מתחייב לפרוטוקול שזה יעבוד בדצמבר 2011.

יוסי ורדי: זאת התכנית ואנחנו עושים את כל המאמצים כדי לעמוד בלוח הזמנים הזה, כי התחייבנו עליו לעצמנו ואחר כך לרשויות.

יוסי ורדי: הביוב של טבריה והביוב של עמק הירדן נפגשים במתקן שנקרא מט"ש ביתניה שנמצא ממזרח, קו רוחב פחות או יותר סכר אלומות.

יוסי ורדי: שנמצא ממערב לירדן.

יוסי ורדי: ממערב לירדן.

יוסי ורדי: אם תרצו 3-4 קילומטר מדרום לכינרת.

יוסי ורדי: מחוץ לתחום ההשפעה של אגן ההיקוות של הכינרת.

יוסי ורדי: לשם אנחנו מביאים את הביוב של טבריה, אוספים את הביוב מכל ישובי עמק הירדן ומביאים את זה למט"ש, מתקן לטיהור שפכים.

יוסי ורדי: המט"ש הזה יוצאים מי קולחים, כלומר מים טהורים בטיפול שלישוני לשימוש חקלאי בלתי מוגבל.

שריג גפני: אבל לא בהכרח לשימוש של מערכות ביולוגיות-אקולוגיות.

יוסי ורדי: רגע, אני לא, רגע אני אגיד מה כן, אחר  כך מה  לא, יש הרבה לא.

יוסי ורדי: במקביל, צריך להיפטר מהמים המלוחים.

יוסי ורדי: אגודת המים של עמק הירדן מקימה מפעל השבה, היא תקלוט, דרך אגב, מה שתיארתי עד עכשיו, מובל הביוב, מט"ש 100 מיליון שקל.

יוסי ורדי: זאת התחייבות של הרשויות להלוואות ארוכות טווח ואנחנו 20-25 שנה נחזיר את ההלוואות האלה.

יוסי ורדי: אגודת המים של עמק הירדן מקימה מפעל השבה לקחת את המים ולהשמיש אותם לשימוש חקלאי בלתי מוגבל.

יוסי ורדי: מה היא עושה?

יוסי ורדי: היא מקבלת מהמט"ש את מי הקולחין, המים המטופלים.

יוסי ורדי: היא מקימה מפעל התפלה להתפיל את המים המלוחים, את תעלת המים המלוחים.

יוסי ורדי: מקימה מתקן מהילה, מוהלת, שולחת את המים למאגר גדול של 4 מיליון קוב ומייצרת תשתית כדי שהמים האלה יגיעו לשטחים החקלאיים בתפזורת הקיימת.

יוסי ורדי: המפעל הזה עולה 200 מיליון שקל.

יוסי ורדי: כלומר בעמק הירדן סך ההשקעות המצרפיות שתיארתי פה עומדות במשק המים והביוב על 300 מיליון שקל.

יוסי ורדי: זה מפעל אדיר שהוא באמת ישנה את המציאות של תשתית המים והביוב בעמק הירדן.

יובל ארבל: כמה מים הוא ייתן סך הכל?

יוסי ורדי: 15-16 מיליון קוב.

יוסי ורדי: המי קולחין והמים המותפלים, יש שם עוד מהילה עם הירמוך בתקופה שיש שיטפונות.

יוסי ורדי: במדינת ישראל, אתם יודעים, בהסכם השלום עם הירדן משתמשת בעודפי המים ולמעשה אנחנו מזרימים אותם בכלל לכינרת.

יוסי ורדי: אתם  יודעים שכל שנה אגודת המים של עמק הירדן שואבת עודפי זרימות בירמוך ומוליכה אותם לכינרת.

גדעון ברומברג: אדוני היושב ראש, כמה שזה מבורך.

יוסי ורדי: רק רגע.

גדעון ברומברג: זה רק אומר כמה מים עוד הולכים להוציא מהירדן.

יוסי ורדי: עכשיו לצורך העניין הוצאנו את כל המזהמים מהירדן, ואז נשאלת השאלה כמה מים משק המים הלאומי יוכל להקציב לירדן.

יוסי ורדי: זה הכול.

יוסי ורדי: זאת כל השאלה.

יוסי ורדי: משיחות שיש לי עם מנהל רשות המים, אורי שני, ועם זאביק אחיפז שהוא איש רשות המים שיושב פה, יש כוונה לרשות המים להזרים מים לירדן.

יוסי ורדי: הוא לא יודע להתחייב היום איזה כמות.

יוסי ורדי: ולכן צודק גדעון שאומר אין שום מסמך מחייב של מדינת ישראל שמבטיחה כמות מינימאלית קבועה של מים שיזרמו בירדן.

יוסי ורדי: בלי שיזרמו שם מים אז אנחנו, תהיה שם איזה תעלה יבשה.

שריג גפני: אני רוצה לחדד את המשמעות, מתוך ה-30 מלמ"ק – מיליון מטרים מעוקבים שזורמים היום בירדן, סדר גודל, 15 אמנם הולכים להיות מטופלים אבל להיות לא במערכת של הירדן.

שריג גפני: זאת אומרת אנחנו צפויים לנחל יבש.

יוסי ורדי: אנחנו לא צפויים לנחל יבש כי משק המים יקצה מים לירדן.

שריג גפני: לפני.

שריג גפני: לפני ההקצאה.

שריג גפני: אם לא תהיה הקצאה אז הירדן יהיה יבש.

גדעון ברומברג: אנחנו מדברים על לוח זמנים של סוף שנה הבאה שהמזהמים הולכים להוציא אותם.

יוסי ורדי: לא. לא.

גדעון ברומברג: סוף שנה הבאה - - -

יוסי ורדי: לא יהיה מתקן התפלה.

גדעון ברומברג: לא מתקן התפלה, זה עוד יותר חמור, בגלל שמה, אם לא יהיה מתקן התפלה מה שיישאר זה רק מים מלוחים אז הנהר יהיה עוד יותר מלוח.

גדעון ברומברג: יש מחקר מאוד חשוב של וונגוש שבא ומזהיר במדינת ישראל לא להוציא את המזהמים מבלי להוציא גם את המים המלוחים, שזה עוד יותר הורס את המערכת האקולוגית של מה שנשאר מהנהר הזה.

גדעון ברומברג: חמור ביותר.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: כן, ניצן.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני היושב ראש שאתה מקיים את הישיבה הזאת.

דוד אזולאי: בימים סוערים אלה.

ניצן הורוביץ: תשמע, זה נושא שבאמת אחר כך שמסתכלים על - - -

דוד אזולאי: אתה יודע, אנחנו כל השבוע עסוקים בסערות, בשריפה, במאבקים, אז זה אמרתי קצת בשביל שלוות הנפש.

ניצן הורוביץ: נכון, בסופו של דבר אני חושב שאחרי שנים שמסתכלים אחורה אלה בסופו של דבר הדברים שנשארים.

ניצן הורוביץ: הרי על מה אנחנו מדברים כאן?

ניצן הורוביץ: נהר הירדן זה הרי נהר מיתולוגי, זה נכס טבע עולמי, יש לזה משמעות היסטורית, דתית, מדינית, בינלאומית.

ניצן הורוביץ: כל ילד.

ניצן הורוביץ: אתה אומר Jordan river בארצות הברית יודעים, יש על זה שיר.

ניצן הורוביץ: זה חלק מהתרבות העולמית הנהר הזה.

ניצן הורוביץ: הוא הפך לתעלת ביוב.

ניצן הורוביץ: אני מכיר סיפורים אישיים של תיירים שבאים ושהם למדו על נהר הירדן הם מצפים לראות איזה נהר עצום והם באים ורואים שם את הזרזיף הזה, לא רק אזור הטבילה, יותר חמור באזור יריחו שם, המנזרים שכבר נותנים להיכנס, איך זה נקרא?

ניצן הורוביץ: קאסר אל-יהוד.

ניצן הורוביץ: וזה מביך וזה מביש.

ניצן הורוביץ: האחריות במקרה הזה נופלת על שתי המדינות, על ישראל וירדן.

ניצן הורוביץ: שתיהן חוסמות את מקורות המים ושתיהן גם מזרימות שפכים במדינות מסוימות.

ניצן הורוביץ: יש לזה השלכה, כמו ששמענו כאן, על הסביבה.

ניצן הורוביץ: השלכה קשה על התיירות והשלכה על ים המלח.

ניצן הורוביץ: חייבים גם להגיד את זה.

ניצן הורוביץ: טיפול בירידת המפלס ובכלל בבעיות של ים המלח מחייב טיפול גם בירדן הדרומי.

ניצן הורוביץ: זה קשור אחד לשני, זו אותה מערכת.

ניצן הורוביץ: הטיפול שורדי כאן ציין ביישובי העמק, עמק הירדן, חייב להיעשות גם בשטח שפיקוח במנהל האזרחי.

ניצן הורוביץ: אדוני, אולי זאת קריאה שיכולה לצאת מהוועדה היום, הסוגיה הזאת חייבת לעמוד היום על סדר היום בינינו ובין ירדן.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע מבחינת משדר החוץ, הרי זה נושא בינלאומי, זה גבול בינלאומי.

ניצן הורוביץ: הנחל הזה הוא גבול בינלאומי, אם משרד החוץ בכלל מתעסק בדבר הזה?

ניצן הורוביץ: מעלה את זה מול הירדנים?

ניצן הורוביץ: אני שואל?

יוסי ורדי: לשמאלך יושבת נציגת משרד החוץ.

פרידה יובל: אני אענה לך.

גדעון ברומברג: קיימת ועדת מים, בחלק מהסכם השלום בין ישראל וירדן.

גדעון ברומברג: לצערנו הרב, מי שבעצם מוביל בוועדת המים זה שוב מטעם ישראל זה רשות המים.

גדעון ברומברג: הנושא הזה, לפי מה שידוע לנו, ששיקום הירדן, לא.

גדעון ברומברג: לפי מה שידוע לנו, לא נוהל דיון על שיקום הירדן הדרומי בתוך ועדת המים המשותפת, הישראלית והירדנית.

ניצן הורוביץ: אז חייבים.

פרידה יובל: אני אענה לך.

ניצן הורוביץ: אתם חייבים לנהל את הדיון הזה, זה אינטרס חיוני של שתי המדינות.

ניצן הורוביץ: זה גם, את יודעת, זה דבר פוזיטיבי, זה יכול לחזק את היחסים.

ניצן הורוביץ: בכלל יכול לתרום לשינוי המציאות האזורית.

ניצן הורוביץ: הרי לנהר הזה יש משמעות בינלאומית גדולה מאוד.

ניצן הורוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד משהו מבחינת רשות המים.

ניצן הורוביץ: הרבה פעמים אנחנו נתקלים – מי כאן נציג רשות המים?

דורון מרקל: אני.

זאב אחיפז: אני.

ניצן הורוביץ: אהלן.

ניצן הורוביץ: הרבה פעמים אנחנו נתקלים ברשות המים בעמדה שהרשות הזאת, אולי מסיבות היסטוריות וכולי, תפקידה לספק מים לגורמים מסוימים.

ניצן הורוביץ: בעיקר, ככה בהיסטוריה שלה, בדי.אן.איי שלה, בהתנהלות שלה.

ניצן הורוביץ: וכשזה מגיע לדברים אחרים כמו להשאיר מים, נגיד, אקרא לזה לטבע – אבל זה לא לטבע כי אז זה מתפרש לא נכון.

ניצן הורוביץ: יש כאן אינטרסים אנושיים חיוניים – אז רשות המים משחקת איזה תפקיד כזה, בעייתי לפעמים.

ניצן הורוביץ: אנחנו גם רואים את זה בנושאים אחרים כמו למשל מים אפורים ודברים מסוימים אחרים.

ניצן הורוביץ: אני חושב שרשות המים כאן, היות ובאמת כמות המים שאנחנו משאירים לירדן הדרומי היא מזערית, חייבת רשות המים להודיע על הגדלה מסוימת של כמות המים.

ניצן הורוביץ: אני לא אומר לכם מספר קובים וזה, אבל אתם חייבים להבין שזה חיוני בדיוק באותה מידה, כמו שאתם מספקים מים לקליינטים שלכם שיודעים יפה מאוד לצעוק ואתה יודע מי זה בדיוק.

ניצן הורוביץ: אני גם קשוב, אני יודע בדיוק את הבעיה, אבל גם זה חיוני.

ניצן הורוביץ: זה לא פחות חשוב מבחינה לאומית.

ניצן הורוביץ: אני חושב שמכאן צריכה לצאת קריאה, אל"ף למשרד החוץ, להעלות את העניין הזה מול הירדנים כי לבד – זו לא רק בעיה שלנו, ודבר שני, רשות המים חייבת לעשות כאן צעד חיובי.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: היועצת המשפטית רוצה להעיר משהו.

ורד קירו-זילברמן: כן, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת ניצן הורוביץ', ב-2004 עבר תיקון לחוק המים והוסיף בסעיף 6 שמתייחס לצמידות, הזכות למטרה, הוסיף את סעיף קטן (6) שאומר ש: "שמירה ושיקום של ערכי טבע ונוף, לרבות מעיינות נחלים ובתי גידול לחים, בחוק זה ערכי טבע ונוף" הם בהחלט זכות שקיימת היום בחקיקה.

ורד קירו-זילברמן: ולפי התיקון הזה רשות המים מתחייבת לדווח לוועדת הכלכלה פעם בשנה, באמת, איך היא מקצה את המים לטבע.

ניצן הורוביץ: אבל שוב, אומרים מים לטבע, חושבים על פרפרים וציפורים.

ניצן הורוביץ: גם פרפרים וציפורים זה חשוב, אבל זה דבר שהוא חיוני ביותר.

ורד קירו-זילברמן: נכון.

ורד קירו-זילברמן: אבל כתוב פה: לרבות נחלים מעיינות ובתי גידול.

קריאה: הדבר הזה מתבצע.

דוד אזולאי: רמון בן ארי.

רמון בן-ארי: רשות ניקוז ירדן דרומי.

רמון בן-ארי: רציתי להציג  - - -

דוד אזולאי: יש לי בקשה אליך, זמננו מצומצם.

דוד אזולאי: חמש דקות.

דוד אזולאי: לא יותר מזה.

רמון בן-ארי: אשתדל.

רמון בן-ארי: אני אתן מצגת קצרה באמת על מה שאנחנו עושים.

רמון בן-ארי: בתכנית אנחנו – הרשות היא גוף סטטוטורי שאנחנו באמת אחראים, הואצלו לנו סמכויות מטעם המשרד להגנת הסביבה של רשות נחל.

רמון בן-ארי: החלק של הירדן הדרומי – טוב, על זה אני אעבור מהר – הסדרה ותחזוקה של תשתיות, ניהול נגר עילי, שימור ושיקום ופעולות של הציבור.

רמון בן-ארי: במצב הקיים מה שקרה: הרבה גופים ממשלתיים ופרטיים שלמעשה קידמו תכניות חלקיות ולפעמים סותרות, היה חוסר שיתוף פעולה בין הגופים, גם בצד הישראלי וגם עם הצד הירדני.

רמון בן-ארי: הירדן, ברובו, אינו נגיש היום מטעמי ביטחון, רוב הירדן אחרי גדר, ויש גם את הנושא של מיקוש.

רמון בן-ארי: אם אנחנו מסתכלים על אגני הניקוז, אז אנחנו רואים: אגן הניקוז הגדול והירמוך, מעל הכנרת אגן הניקוז של הירדן הצפוני, הקו החום באמצע זה גבול הרשות שלנו עד בזק, משם למעשה אנחנו נכנסים לבקעת הירדן, שמוגדרת לפי הסכמי השלום לא בתחום אחריותנו.

רמון בן-ארי: תוכנית המתאר שאנחנו מקיימים, שיזמנו עם המשרד להגנת הסביבה, המשרד לשיתוף פעולה אזורי, המועצה האזורית עמק המעיינות מנהריים, למעשה, עד נחל בזק, עד המעבר בנחל בזק, שיש לנו שותפים במנהלת – ואתם רואים ששותפים במנהלת, הקמנו מנהלת לנהר הירדן, שותפים למעשה כל הגופים הרלוונטיים.

רמון בן-ארי: כולל: משרד החוץ, משרד הביטחון, רשות המים, נציגי ציבור, גופים ירוקים, למעשה, כל הגופים שיש להם איזשהו אינטרס בנהר.

דוד אזולאי: המנהלת פעילה?

רמון בן-ארי: כן.

רמון בן-ארי: המנהלת פעילה.

רמון בן-ארי: הקמנו חזון, חזון נהר חי כציר של שלום, הדדיות ושיתוף פעולה בין ישראל וירדן.

רמון בן-ארי: מקדמים תוכנית אב בהתאם לעקרונות הבאים: שיוזרמו מים בכמות ובאיכות נדרשים לקיום הטבע והנוף בנהר ובסביבתו, במרחב הנהר יוקמו פרויקטים גם כלכליים, גם תיירותיים, גם צורכי טבע ונוף – לקחת את כל הגורמים בחשבון תוך מזעור הפגיעה בנוף, דגש על המורשת ולנסות גם שמרחב הנהר יהיה נגיש למבקרים, שהיום רובו מאחורי גדר.

רמון בן-ארי: שטח התוכנית, אנחנו רואים: בצפון חלק גדול מהתוכנית, התייחסות – כיוון שאנחנו מוגבלים אבל התייחסות ושילוב של מה קורה מצפון מה קורה מדרום, מה קורה ממזרח ומה קורה ממערב.

רמון בן-ארי: זאת אומרת, התייחסות לכל הצדדים של התכנית.

רמון בן-ארי: מבחינת המטרות של התכנית זה: גיבוש מסמך מנחה, דרכים, ערכי טבע, לשמור על השטחים הפתוחים.

רמון בן-ארי: מיתוג של האזור, גם לתיירות, הוצאת מזהמים – כאן דיברנו – שימור, שיקום ופיתוח ערכי טבע ונוף, ארכיאולוגיה, מורשת, פיתוח אתרים בעלי פוטנציאל תיירותי בתחום האגן.

רמון בן-ארי: חלק חשוב זה ניהול שיטפונות.

רמון בן-ארי: יש היום שיטפונות.

רמון בן-ארי: יש לי אולי כאן תמונה שתראו מה קורה בנושא שיטפונות – להעביר את זה לתוכנית סטטוטורית ויציאה לתכנית שימור ושיקום.

רמון בן-ארי: אם ניקח את היבטי התוכנית – עשיתי כאן את הגופים, מה שיש לנו.

רמון בן-ארי: אז יש לנו את היבט המים, אבל זה לא ההיבט היחיד.

רמון בן-ארי: היבט המים הוא מרכזי וחשוב, אבל הוא לא היחיד.

רמון בן-ארי: יש לנו את ההיבטים הגיאופוליטיים, היבטים כלכליים, סטטוטוריים, מורשת, דת, תרבות, ערכי טבע, צבא, בטחון וניקוז.

רמון בן-ארי: זאת אומרת, יש לנו הרבה היבטים בתכנית הזאת, המים הם חלק מרכזי אבל הם לא היחיד.

רמון בן-ארי: כאן אני יכול קצת לעבור על התמונות.

רמון בן-ארי: מצד ימין זה שיטפונות של 2006.

גדעון ברומברג: 2003.

רמון בן-ארי: 2003.

גדעון ברומברג: הלוואי והיה 2006.

רמון בן-ארי: אנחנו רואים, במעבר הגבול, בשקופית המרכזית של צבא וביטחון אנחנו פשוט רואים מוקשים שנסחפו מעבר לגדר, ואנחנו רואים גם ערכי מורשת, אם אנחנו רואים את הצליינים שטובלים בנהר בקאסר אל-יהוד, או בדגניה.

רמון בן-ארי: נכון, יש את היבט המים, הקמת צוות מים, שיתוף עם רשות המים, איסוף נתונים שהתחלנו לעשות את זה וזה איסוף נתונים משני הצדדים, גם מהצד הירדני, גם את ההשפעה הסורית על מקורות הירדן, איכויות המים ובסופו של דבר הכוונה להגדיר כמות שהנהר צריך ואיך מגיעים אליה בשיתוף עם רשות המים, וזו תהיה הכמות שמדינת ישראל מתחייבת אליה – הרחבת סקר מים, אמרנו, 	עם ר.ט.ג. – רשות הטבע והגנים.

רמון בן-ארי: אני רוצה לציין שהיום, כבר במשך שנה כמעט, מתבצע סקר אקולוגי על נהר הירדן על ידי מכון דשא, שאנחנו, עם המשרד להגנת הסביבה ממנים כדי לראות, וזה הבסיס למעשה לתכנית האב.

רמון בן-ארי: תוצרים נדרשים: קביעת משטר הזרימה ואת כל מה שאמרתי – אני אעבור מהר -  ההיבטים הגיאופוליטיים, כמובן, אנחנו גם מנסים להיפגש עם הירדנים, גם עם הפלסטינים במקומות מסוימים, כדי ליצור שיתוף פעולה ו/או תיאום שהחלטנו עם משרד החוץ שאנחנו מקדמים את התכנית, והתכנית יכולה להתבצע גם חד צדדית.

רמון בן-ארי: אם הירדנים לא ירצו לשתף פעולה, שאנחנו לא נהיה תלויים בה בהתקדמות של התכנית, אבל המטרה העיקרית היא שיתוף פעולה ותיאום עם הירדנים במקסימום האפשרי.

יוסי ורדי: בתמונה מצד שמאל למטה זה מפעל החשמל של רוטנברג בנהריים.

רמון בן-ארי: נכון.

גדעון ברומברג: שמכוח הנהר יצר חשמל, בעבר.

קריאות: היו ימים.

קריאות: היו מים.

רמון בן-ארי: והצעות למיזמים משותפים וגיוס משאבים בינלאומיים.

רמון בן-ארי: כמובן, היבטים כלכליים, גם תיירות, אבל גם כלכליים אחרים.

דוד אזולאי: בן-ארי, רמון, תשתדל לקצר.

רמון בן-ארי: הנה.

רמון בן-ארי: אני כבר גומר.

רמון בן-ארי: עוד הפעם, שיתוף הציבור, אני חושב שהשיתוף של הציבור בנושא חשוב מאד.

רמון בן-ארי: נתתי כאן רשימה של המתכננים הנושאיים שקיימים לנו בתכנית האב, אנחנו עוברים על כל הנושאים שראינו קודם בעוגה.

רמון בן-ארי: הוספתי את התמונה הזאת כי זאת המהנדסת שלנו בכנס בירדן עם ידידי כדור הארץ שמציגים את התכנית הזאת בירדן, ברבת עמון.

דוד אזולאי: תודה.

רמון בן-ארי: זה היה לפני חודש בערך.

גדעון ברומברג: ומסיימים את התוכנית.

רמון בן-ארי: אני מזמין גם את הוועדה, אם הם רוצים, לסיור בשטח לראות.

רמון בן-ארי: אציג להם את מה שקורה בשטח, בשמחה נערב אתכם.

גדעון ברומברג: התוכנית מסיימים אותה תוך 12 חודשים, נכון?

רמון בן-ארי: מה?

גדעון ברומברג: תוך 12 חודשים.

רמון בן-ארי: אני מקווה.

גדעון ברומברג: תוך שנה, וזה מבורך, רק השאלה מאיפה המים.

דוד אזולאי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: נאמרו פה דברים רבים וחשובים, לא אחזור על הדברים שנאמרו, אני מסכים לכל מה שאמרו הדוברים כאן.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לברך את כל העוסקים במלאכת הקודש.

דב חנין: זו אכן מלאכת קודש כאן.

דב חנין: כמובן, את הרשויות, את ארגון ידידי כדור הארץ, אדוני, שבמשך שנים שם את הנושא הזה בראש סדר העדיפויות שלו ולוחם ופועל לקידום העניין עם כל המורכבויות והקשיים שמעורבים כאן.

דב חנין: כולנו מבינים – מדובר כאן לא רק בשכיית חמדה של נוף הארץ, מדובר גם באמת בארץ הקודש, שהיא קדושה גם לנו, קדושה גם לאחרים, עם משמעויות גם סביבתיות, גם חברתיות, גם תרבותיות, מאוד גדולות ומרחיקות לכת.

דב חנין: ההערה היחידה שלי, אדוני היושב ראש – אני מברך על כל התכניות ועל כל הדברים שעומדים על סדר יומנו ואני מאחל באמת שכולנו נצליח בכך – אבל תמונת הדברים היא כל כך קשה, שאם לא תתקבל החלטה בדרג הגבוה ביותר של ממשלת ישראל, עם כל הכבוד באמת למועצה האזורית ולארגונים הסביבתיים ולכל הגורמים האחרים שפועלים בעניין, אם לא תתקבל החלטה בדרג הגבוה ביותר של ממשלת ישראל, להתגייס לפתרון העניין – מדובר בכסף.

דב חנין: אגב, לא נורא הרבה כסף, אבל בהחלט מדובר בהשקעת משאבים, במאמץ, גם מאמץ דיפלומטי, גם מאמץ תכנוני, גם מאמץ כלכלי – אם לא תתקבל החלטה כזו, אדוני היושב ראש, אנחנו עומדים בפני טרגדיה איומה.

דב חנין: טרגדיה איומה.

דב חנין: ואת ההחלטה הזו עדיף לקבל היום מאשר מאוחר מידי.

דב חנין: לכן הייתי מבקש שבסיכום הדיון של הוועדה הזאת – אני יודע שזו בקשה מרחיקת לכת, אבל נראה לי שיש מקום לבקשה הזו – נוציא מכתב דווקא לראש הממשלה, ולמזכיר הממשלה, שהוא מאד מאד מסור לנושא של מורשת - - -

ניצן הורוביץ: אתרים.

דב חנין: ואתרים, ומכיר את העניין.

דב חנין: נבקש מהם להציב את העניין מעבר לכל המהלכים שנעשים היום על סדר יומה של הממשלה, כדי שבאמת תתקבל תכנית בדרג הבכיר ביותר, שתוכל באמת להבטיח איזשהו שינוי בתחום הזה.

דב חנין: שוב, תודה על הדיון ועל כל ההצעות האחרות שהועלו פה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: בבקשה.

זאב אחיפז: אני זאבי אחיפז מרשות המים.

זאב אחיפז: כשהקשבתי פה לדיון זה היה נשמע כאילו יש כל מיני דברים אקראיים שקורים פה באגן.

זאב אחיפז: פתאום קם איזה מט"ש שמטפל בביוב, פתאום בא מישהו ומקים מפעל השבה וייקח את כל המים מהירדן, פתאום הירדן יישאר בלי מים.

זאב אחיפז: אז אני רוצה קצת לחדש לכם: הדברים האלה לא קורים בצורה אקראית.

זאב אחיפז: הם קורים כחלק מתכנית אחת כוללת.

זאב אחיפז: למשל, הנושא של מתקן הטיפול, המט"ש, הוא לא יכול לקום בלי הפרדה של כל המערכות מצפון הכינרת ועד עמק הירדן.

זאב אחיפז: כמו שראש המועצה אמר, עד היום הכול זורם בערבוב, המים המלוחים, המליחים, הביוב, הכול זורם ביחד, אי אפשר בזה לטפל.

זאב אחיפז: אז ממשלת ישראל משקיעה היום 150 מיליון שקל במערכת של שלושה מובלים, כדי להפריד את סוגי המים שמגיעים לאורך הכינרת אל המט"ש.

זאב אחיפז: במקביל, כדי שלא בסופו של דבר יהיו קולחים והקולחים יזרמו לנחל, כי למרות מה שאני שומע פה, מאנשים אחרים שאני עובד איתם – הגורמים הסביבתיים – לא רוצים את הקולחים בנחל.

זאב אחיפז: רוצים מים יותר טובים בנחל.

שריג גפני: גם אנחנו.

גדעון ברומברג: גם אנחנו.

זאב אחיפז: נכון, אז תקשיב, המהלך הזה הוא מסונכרן, הוא לא קורה אקראית.

זאב אחיפז: אז אנחנו מקדמים ביחד, כמו שראש המועצה אמר, יחד עם אגודת המים עמק הירדן, מקדמים מפעל השבה שהוא ייקח את הקולחים, הוא ייקח חלק מהמים המליחים ואת אותם מים שהוא משחרר – כי עם איזה מים משקים היום בעמק הירדן?

זאב אחיפז: היום בעמק הירדן משקים עם מי כינרת – את אותם מים שהוא משחרר, אלה המים שיזרמו לירדן.

זאב אחיפז: זאת אומרת: לירדן, בטווח הזמן המיידי, יישארו אותן כמויות מים, אולי שיפור קל, רק שבמקום שזה יהיה שפכים ומים מלוחים, זה יהיה תערובת של מים מליחים – את המלוחים ביותר אנחנו מסלקים – יחד עם מי כינרת, כאשר היעד שהוגדר יחד עם גורמי הסביבה זה להגיע לרמת מליחות של 1000 מיליגרם כלור.

זאב אחיפז: זה מול ה-2500 שנמצאים עכשיו, 2500 כלורידים, אבל גם מי ביוב.

זאב אחיפז: זאת אומרת, אנחנו מדברים על נהר עם מים חיים בכמויות שאנחנו כרגע יכולים לתת, אנחנו יכולים לתת היום את מה שיש.

זאב אחיפז: כמויות מעבר לכמויות האלה – אני אומר: מדובר על סדר גודל המספרים שנאמרו.

זאב אחיפז: כדי לדייק: היום הירדן מתחיל את המסע שלו עם כ-25 מיליון קוב, והולכים ומצטרפים לאורך הדרך מים נוספים, הוא מסיים את זה בים המלח עם כמויות שנעות בסביבות בין 50 ל-100 מיליון, זה שאין שיטפונות.

זאב אחיפז: אז הירדן יישאר עם הכמויות הנוכחיות, ללא שום פגיעה, אולי עם שיפור קל, אבל שיפור דרמטי באיכות.

זאב אחיפז: כמויות מעבר לזה, אני חושב שהמנגנון הנכון של תוספת הכמויות יהיה בראייה לאומית כוללת.

זאב אחיפז: מה זאת אומרת?

זאב אחיפז: רשות המים, כמו שפה נאמר קודם, מחויבת להקצות מים לצורכי טבע.

זאב אחיפז: אנחנו מקצים את המים כסכום כולל של מים לצורכי טבע ואנחנו מתייעצים עם מנכ"ל רשות הטבע והגנים ומנכ"ל המשרד להגנת הסביבה לגבי החלוקה שלהם.

זאב אחיפז: אני מניח שבמסגרת הזאת יוקצו גם כמויות הולכות ונוספות לנהר הירדן, כמו שיוקצו מים למטרות טבע נוספות בשאר הארץ.

זאב אחיפז: אז מה שאני יכול להגיד זה שלטווח המיידי אנחנו מחויבים – אנחנו כולנו יודעים, אני לא צריך לחזור על המשבר שאנחנו נמצאים, ומה קורה בשאר מגזרי הצריכה בארץ – בטווח המיידי אנחנו מתחייבים על הכמויות הנוכחיות בשיפור דרמטי של האיכות, וכאשר ירווח ומתקני ההתפלה ימשיכו להיכנס לפעולה והכמויות יגדלו, תוגדל סך כל ההקצאה לטבע, ומתוך זה ברור שגם נהר הירדן יקבל את חלקו.

גדעון ברומברג: אדוני יושב הראש, כרגע בתכנית שמגישה רשות המים, מדובר על 12 מיליון קוב מים של מים שפירים לכל שמורות הטבע בארץ.

דליה טל: עשר.

קריאה: עשר פלוס שתיים.

גדעון ברומברג: עשר פלוס שתיים.

גדעון ברומברג: לכל מדינת ישראל.

גדעון ברומברג: לא הוזכר הירדן הדרומי בכלל.

זאב אחיפז: אל תערבב בין מים שמוזרמים בצינור למים שזורמים בצורה רגילה.

גדעון ברומברג: זה מה שבתכנית האב שלכם.

זאב אחיפז: זה לא בתכנית האב, זה בהקצאה לשנת בצורת.

גדעון ברומברג: הקצאה של שנת 2011.

זאב אחיפז: ומדובר על מים שמסופקים בצינור דרך שעון, זה לא המים שאנחנו נותנים לטבע.

זאב אחיפז: המים לטבע זה כמויות הרבה יותר קטנות, שניתנות בכל מיני צורות, כולל זה שאנחנו מורידים היום את השימושים למורד.

זאב אחיפז: אני לא יודע אם זה דיון כללי על הנושא של הטבע בכלל, אבל אני חושב שהטבע, מבחינת משק המים, למרות המצב הקשה שיש לנו, הולך ומשפר את מצבו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דורון מרקל: אפשר רק להשלים את הדברים של זאב?

דוד אזולאי: את מי אדוני מייצג?

דורון מרקל: את רשות המים.

דוד אזולאי: בבקשה, ממש בקצרה.

דורון מרקל: שמי דורון מרקל, אני אחראי על הכנרת מטעם רשות המים.

דורון מרקל: אני רוצה לומר: עם כל החשיבות – אין ספק שיש חשיבות רבה לשיקום הירדן הדרומי – אנחנו חייבים לזכור את סדרי העדיפויות הלאומיים של מדינת ישראל.

דורון מרקל: אני אומר באחריות: אם המים המלוחים והביוב שנשפכים היום לירדן היו נשפכים לכינרת, אי אפשר היה להפיק טיפה אחת של מי שתייה מהכינרת.

דורון מרקל: הייתם פה בכנסת פותחים את הברז ולא היו יוצאים מים.

דורון מרקל: קחו את זה בחשבון.

דורון מרקל: קריאות:     	- - -     	סולר.

גדעון ברומברג: אבל מה הקשר?

דורון מרקל: יש סדרי עדיפויות.

דורון מרקל: לכן מבחינת ה - - - לא הייתה ברירה, היו חייבים את המים האלה, לא לתת להם להיכנס לכינרת, מבחינת הכמות.

דורון מרקל: הכינרת נמצאת היום במפלס נמוך מאוד ומסוכן מאוד.

דורון מרקל: יש לנו רצון, כפי שזאבי הציג, להתחיל ולהגליש מים לטובת שיקום הירדן.

דורון מרקל: הכול בהינתן מצב מפלס הכינרת.

דורון מרקל: והיה וירווח, ואנחנו מקווים שבשנים הקרובות ירווח – אגב, למוביל הארצי כבר מוציאים מעט מים יחסית לשנים קודמות, וזה עקב בניית מתקני ההתפלה – כשירווח, נוכל להגליש יותר.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: משרד החוץ, בבקשה.

דוד אזולאי: השם.

פרידה יובל: פרידה יובל.

דוד אזולאי: בבקשה.

פרידה יובל: אנסה גם לענות על הטענה גם לגבי ירדן.

דוד אזולאי: בקצרה.

פרידה יובל: אשתדל.

פרידה יובל: גם לגבי ירדן ואני חושבת שאני ארצה גם קצת להרחיב את היריעה על המדינות השכנות לנו, חוץ מירדן.

פרידה יובל: לגבי ירדן, ב-1994 אכן נחתם הסכם השלום והיתה שם הרבה מאד אופוריה, והרבה מאד כוונות טובות להפוך את האזור הזה לשוויץ, לפחות, אם לא יותר מזה.

פרידה יובל: מאז קרו כמה דברים, בכל הזירות.

ניצן הורוביץ: שווצריה הקטנה כבר יש.

שריג גפני: כבר אין.

פרידה יובל: כבר ז"ל.

דב חנין: ז"ל או הי"ד.

דב חנין: צריכים להחליט.

פרידה יובל: אוקיי.

פרידה יובל: בכל אופן, זה שהיו כוונות טובות זה ברור וזה היה בכל תחום אפשרי, כולל באמת בכל הנושא של איכות הסביבה וטיפול בכל הנושאים המשותפים.

פרידה יובל: מאז קרו כמה דברים, גם בתחום הפוליטי, גיאו-פוליטי, וגם בתחום הבצורות וכל מה שנתלווה מאז.

פרידה יובל: מה שקורה היום הוא, שמהצד הירדני, כשהם יכולים – ואני מדברת באופן כללי, וזה יורד לרזולוציה גם של העניין של הירדן – כשהירדנים יכולים להפיק תועלת ישירה ממשהו שקשור ביחסים איתנו, הם עושים זאת ומשתפים איתנו באמת פעולה, וראה כל הנושא של העברת מים לירדן, כשמדובר ב-50 מיליון מלמ"ק – מיליון מטרים מעוקבים – שאנחנו מעבירים להם כל שנה, ומידי פעם יש עוד תוספות, בהתאם למזג האוויר ולבקשות שלהם.

פרידה יובל: בדברים אחרים הם היום, בכל הנושא האזרחי, לא משתפים איתנו פעולה.

פרידה יובל: כך שלקבל מהם היום, ברמה הממלכתית אני מדברת לא ברמה של ארגון מול ארגון ורצון טוב - - -

דוד אזולאי: מה הסיבה לחוסר השיתוף פעולה?

פרידה יובל: הנושא הפלסטיני וההתקדמות.

פרידה יובל: זה פשוט מאוד.

גדעון ברומברג: אבל זה דווקא ועדת המים, שכן עובדת.

פרידה יובל: שנייה – ועדת המים כי יש להם אינטרס לקבל את המים.

פרידה יובל: לקבל.

פרידה יובל: שים את הדגש על המילה לקבל.

פרידה יובל: ברגע שהם צריכים להשקיע מצידם - - -

דוד אזולאי: אולי באמצעות זה.

ניצן הורוביץ: בדיוק.

ניצן הורוביץ: אפשר ללחוץ עליהם.

פרידה יובל: לא, זה בדיוק העניין.

פרידה יובל: אנחנו צריכים לתלות בנושא של ה-50 מלמ"ק האלה כל כך הרבה צרות ביחסים הדו-לאומיים, ויש הרבה מאוד – כאשר גם זה אחד מהדברים, אין ספק, אבל מבחינתם, זה הדבר האחרון.

דוד אזולאי: בעצם מה שקורה זה הופך להיות בסדר העדיפות.

פרידה יובל: מבחינתם זה בטוח לא קיים בסדר עדיפות.

דוד אזולאי: גם מבחינתנו.

פרידה יובל: יכול להיות.

פרידה יובל: אני לא אתווכח.

דוד אזולאי: זה נמצא בעדיפות תחתונה.

פרידה יובל: נכון, אבל אצלם הנושא הוא עוד הרבה יותר רחוק מאשר אצלנו.

פרידה יובל: גם בגלל מודעות כללית וגם בגלל הצורך המאוד קיומי, מבחינתם, לשאוב בכל מקום שרק ניתן.

פרידה יובל: אז יש להם בארות פיראטיות, יש להם בעיה קשה מאוד עם הסורים – כי הסורים הבטיחו להם מתישהו, גם כן, להזרים מים והם לא מקבלים מהסורים, הסורים בתורם לא מקבלים את המים מהטורקים, והטורקים גם לא מזרימים לעיראק, אז אנחנו רואים איפה אנחנו חיים.

פרידה יובל: וזה מאד נחמד לבנות את – איך אמרת?

פרידה יובל: – את הריין ואת הרון וזה – הלוואי שיכולנו להיות במצב הזה.

פרידה יובל: זה לא הקטע.

פרידה יובל: אנחנו מעלים כל פעם נושאים מולם בכל מיני סיטואציות, לאו דווקא בוועדות הממוסדות.

פרידה יובל: כי ברור לחלוטין שבוועדות הממוסדות – והוועדה הזאת של המים היא אחת מהם – הנושא כאילו נשמע מאוד טבעי שיופיע שם, אבל כשהדרישה שלהם היא קודם כל מים בברז, כשהם פותחים ברז ברבת עמון ואין מים כי לא יוצאים שם מים, זה לא המקום להעלות את הנושא של שיקום הירדן שזה מירכאות, מבחינתם, עוד בזבוז של מים.

גדעון ברומברג: אני חושב שהדרישה היא שהירדנים לא יוציאו את המים שישראל תכניס.

גדעון ברומברג: כרגע זו אפילו לא דרישה שהירדנים יכניסו.

פרידה יובל: הם יוציאו, חד משמעית הם יוציאו.

גדעון ברומברג: אז שר המים הירדני אומר לי שהוא לא.

פרידה יובל: שר המים הירדני יכול לספק מים לאזרחים שלו?

גדעון ברומברג: הוא גם מכיר את האינטרס של אתר הטבילה, שמביא שלוש מאות אלף תיירים לירדן.

גדעון ברומברג: הוא מכיר.

גדעון ברומברג: הוא מכיר בחשיבות.

פרידה יובל: הכול נכון, אבל תראה מה שקורה היום – עקבה.

פרידה יובל: בוא נלך למקום אחר שזה לא מקום הויכוח הזה – הקימו כל כך הרבה בתי מלון בעקבה היום, וזה פורח וזה נהדר ויש לך שם שני פרויקטים מדהימים.

פרידה יובל: יש להם מים לספק לתיירים?

יוסי ורדי: שיקימו מתקן התפלה.

פרידה יובל: עד שיקימו.

ניצן הורוביץ: לא, הם עושים, הם מקימים בעקבה.

ניצן הורוביץ: 200 מיליון קוב.

פרידה יובל: שוב, אז יש להם מקור מים שם.

גדעון ברומברג: גם הירדנים היום מקימים מט"ש שמטפל בביוב שלהם בצפון - - - גם הם מכירים בחשיבות להוציא את המזהמים.

פרידה יובל: כן, אבל תראה את זה במבט של המדינה בכלל.

פרידה יובל: זאת מדינה שאין לה מים.

פרידה יובל: נקודה.

פרידה יובל: הם לא יזרימו לך מים ולא ימנעו משאיבה.

פרידה יובל: הם לא ימנעו משאיבה ממשהו שבטוח יש להם מקור מים.

דוד אזולאי: תודה, נציג המשרד להגנת הסביבה.

קריאות: כמו שאמרנו, יש סדרי עדיפויות.

דוד אזולאי: תראה, לצערי הרב לכל אחד יש את הסדרי עדיפויות שלו.

דוד אזולאי: התוצאה היא שהמקום הזה נפגע קשות.

דוד אזולאי: בדיוק אמרתי פה עכשיו לצוות של הוועדה: לפעמים מדינת ישראל מתנהגת כמו חלם.

דוד אזולאי: מקומות שיכולים להביא הכנסה כספית – אמרתי אותו דבר לגבי המקומות הקדושים.

דוד אזולאי: כל קברי הצדיקים הזרועים בצפון הארץ, מבקרים שם מאות אלפי אנשים – אותו הדבר פה.

דוד אזולאי: אם הייתה מדינת ישראל משקיעה במקומות האלה, זה היה מקור הכנסה יוצא מין הכלל.

דוד אזולאי: לא יודע למה לא עושים את זה.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

אלון זסק: רציתי להתחיל בדברים הסביבתיים, אבל לאור מה שפרידה אמרה אני אגיד רק מילה.

אלון זסק: ללא ספק, הנושא של שיתוף הפעולה עם הירדנים כרגע, במצב שלהם, יבוא באמת רק דרך התיירות.

אלון זסק: אבל צריכים לקחת בחשבון שהתכנית, שאנחנו עכשיו עובדים עליה ורמון הציג אותה, או את העיקרים שלה, היא תכנית שבנויה כמו פאזל.

אלון זסק: זאת אומרת, היא בנויה לחלק הישראלי, אבל אפשר לעשות ממנה תמונת מראה לחלק הירדני, וזאת אחת המטרות.

אלון זסק: אבל אחזור ואגיד: אין מה לעשות, הדבר הראשון והבסיסי בשיקום של הירדן זה הוצאת המזהמים.

אלון זסק: עוד לא גמרנו, אנחנו עוד לא שם.

אלון זסק: התקדמנו הרבה וניתנו פה הרבה מחמאות לכולם וזה בסדר, אין לי בעיה.

אלון זסק: לצערנו, מתקני הטיפול בשפכים גדולים עוברים במדינת ישראל דרך בתי משפט ותביעות פליליות, וזה חבל.

אלון זסק: אבל גם את השלב ההוא גמרנו.

דב חנין: ולפעמים הם לא עוברים דרך תביעות פליליות, וזה הזמן להביע צער על מה שקרה עם זיהום הירקון.

אלון זסק: נכון.

אלון זסק: אבל לפעמים מה שצריך לראות – אנחנו לא מדברים רק על ביתניה, אנחנו מדברים גם על מט"ש בית שאן, שהתחיל לעבוד ואנחנו צריכים לדאוג שכל המועצות האזוריות יזרימו דרך המט"ש, ובעצם כל השפכים יטופלו.

אלון זסק: זה דבר ראשון.

אלון זסק: הסכרור הוא מסוכן, הוא מסוכן ברמה האקולוגית והסביבתית.

יוסי ורדי: אין חלופה כזאת,  תפסיקו, מה אתם מדברים.

אלון זסק: רגע, יוסי, שנייה.

אלון זסק: הייתי שקט.

אלון זסק: הוא מסוכן והוא בעייתי.

יוסי ורדי: והוא צורך אנרגיה, שאין.

יוסי ורדי: על מה אתם מדברים?

אלון זסק: והוא צורך אנרגיה.

אלון זסק: אנחנו באים ואומרים – ואני מחזיר אותנו לתכנית, אותה תכנית שרמון הציג שכל הגורמים נמצאים בה, והיא מתקדמת, והיא מתקדמת יפה, והיא אמורה בעצם לבוא ולתת את המענה לכל הצרכים.

אלון זסק: יהיה קצת קשה לבוא ולהגיד מספרים לפני שאנחנו מסיימים עם התכנית, התוכנית אמורה לתכלל את כל הדרישות, את כל האיכויות ואת כל הדברים שאנחנו מסוגלים להם מצד אחד, ויכולים לתת מצד שני.

אלון זסק: כשצריכים לקחת בחשבון שבשנים הקרובות, לפחות בחלקים של הירדן שמשותפים לנו ולירדנים, נהיה בבעיה מאד גדולה, מבחינת זה שאם נכניס מים, ונכניס מים טובים, הם פשוט ישאבו אותם.

אלון זסק: נצטרך לתת את הפיתרון גם לזה, זה לא אומר שאנחנו לא צריכים להיערך לזה.

אלון זסק: זאת אומרת, התכנית, והיא אמורה לעשות את זה והיא תעשה את זה, תיתן כמה חלופות.

אלון זסק: החלופה של אנחנו בעצמנו, והחלופה של מה קורה אם אנחנו מגיעים לשיתופי פעולה כאלה ואחרים.

אלון זסק: ללא ספק הטבע הוא צרכן לגיטימי גם על פי החוק מהתוספת בחוק המים, גם בהתנהלות שלנו.

אלון זסק: לא כל מה שזורם במים נכנס להקצאות ולא הייתי נכנס לזה פה, כי זה דיון יותר מקצועי ואפשר לעשות אותו בשמחה פה במועד אחר, אבל צריכים לקחת בחשבון שכל הנושא הזה מטופל גם בתכנית אב, שעכשיו מקודמת למים וטבע ברשות המים עם המשרד להגנת הסביבה ורשות הטבע והגנים.

אלון זסק: השאיפה היא בסופו של דבר להזרים כמה שיותר מים, ומים שפירים.

אלון זסק: או, בואו נגיד, מי מקור.

אלון זסק: הקולחים הם לא מספיק טובים.

אלון זסק: וזה נכון, אנחנו מגיעים לאבסורד, שחלק מהארגונים הירוקים יגידו לנו: אל תוציאו את המזהמים מהנחלים.

אלון זסק: אני חושב שזה לא נכון, אנחנו צריכים להוציא את המזהמים מהנחלים, אבל באותה יד או ביד השנייה - - -

קריאה: בדיוק.

אלון זסק: לדאוג לזה שמה שיזרום, ויזרום, זה מים באיכויות הרבה יותר טובות, וזה מה שהולך לקרות שם.

שריג גפני: לפחות מהיושבים פה לא שמעת דבר כזה, של אל תוציאו מזהמים.

שריג גפני: להפך, אנחנו נלחמים הרבה להוציא את המזהמים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: בבקשה, בקצרה, אני מבקש, אנחנו צריכים לסיים.

דליה טל: אני דליה טל, מ"צלול".

דליה טל: הירדן אמנם הוא מאוד חשוב במורשת העולמית, אבל נראה לי שבמדינת ישראל הוא נמצא מאוד בשוליים.

דליה טל: גם שעון הזמן שם הוא קצת אחר מאשר של שאר העולם ושל מדינת ישראל.

דליה טל: יוסי ורדי סיפר לכם כמה שנים לקח להקים את מט"ש ביתניה.

דליה טל: מט"ש בית שאן היה סגור, זאת אומרת גמרו להקים אותו, הוא היה סגור שנתיים עד שהתחברו אליו.

דליה טל: המועצה האזורית גלבוע, שרמון הוא תושב שלה, טרם התחברה למט"ש, שכבר פועל.

דליה טל: המט"ש פועל.

דליה טל: המועצה האזורית לא התחברה אליו, כי חסר שם צינור בשתי נקודות סניקה, שלדעתי זה אבסורד.

דליה טל: ומכרזים ועניינים, וסיפורים ומשרד הפנים צריך לתת - - - סיפורים שאתם לא מאמינים אפילו, שזה פשוט מביש.

דליה טל: כל מה שאנחנו מבקשים, זה אולי לקחת את הירדן וקצת לקרב אותו ללב אזרחי מדינת ישראל.

דליה טל: אני חושבת, אולי כמו שאמרו כאן, אולי הכנסת, אולי הממשלה, תסתכל על מה שקורה שם.

דליה טל: אנחנו כבר לא מדברים על המים אלא להוציא את המזהמים, ואחר כך באמת להשיב מים למקום הזה.

דליה טל: כי זה באמת, מה אני אגיד לכם, זאת בושה שאין כמוה.

דליה טל: אתם צריכים לבוא לראות בקאסר אל-יהוד, שבאים לשם צליינים מכל העולם, משלמים, אתם צריכים לראות, באים לשם אנשים מרוסיה, אוספים פרוטה לפרוטה בשביל להגיע למקום הזה, ואז טובלים בביוב.

דליה טל: אני לא יודעת אם אתם – תלכו פעם אחת לראות את זה, זה פשוט לא יאומן.

קריאה: ראינו, ראינו.

דליה טל: ראיתם?

דליה טל: אנשים נכנסים, תופרים כותונת בכפרים שלהם, תופרים את הכותונת הלבנות האלה, רוקמים כל החיים שלהם את הכותונת ואז באים וטובלים בביוב, במדינת ישראל.

קריאות: לא. לא.

קריאות: אין שם ביוב.

נסים קשת: לא, לא.

נסים קשת: אל תגזימו.

נסים קשת: משרד הבריאות מנטר את זה.

קריאה: בדיוק.

קריאה: כן.

דליה טל: אבל רגע, גם לוקחים בקבוקים של מים בחזרה עם הביוב הזה.

קריאה: זו הבושה.

גדעון ברומברג: חשוב לשמוע, גם בסוף.

דליה טל: אז אני מצטרפת להצעתו של חבר הכנסת דב חנין, צריך את הנושא הזה לקחת – לא יודעת לממשלה, לכל מי שיכול, פשוט לנער את המקום הזה ככה טוב טוב.

שריג גפני: רק למען הפרוטוקול, הנתונים שהראיתי מראים שזה לא ביוב טהור, יש שם תרומה של ביוב, זה עומד בתקנים, רוב הזמן, של משרד הבריאות.

דב חנין: הוא קיים.

שריג גפני: אבל, אלה גם לא מים שהיינו רוצים לטבול בהם.

דליה טל: אני לא הייתי נכנסת למים האלה.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: שם, ואת מי מייצג.

רן מולכו: שמי רן מולכו, אני מהנדס רשות ניקוז כינרת.

רן מולכו: אנחנו, בשיתוף פעולה עם המועצה האזורית והמשרד להגנת הסביבה  - - -

יוסי ורדי: איזו מועצה?

רן מולכו: עמק הירדן.

יוסי ורדי: אה.

רן מולכו: עמק הירדן והמשרד להגנת הסביבה.

ניצן הורוביץ: הוא שלך ואתה לא מכיר אותו.

יוסי ורדי: אני אמרתי שאני לא מכיר אותו?

רן מולכו: מקדמים היום תכנית פיזית לשיקום הירדן הדרומי במקטע שבין הכינרת לנהריים.

רן מולכו: ההבדל בין כל מה שנאמר פה היום ובין התכנית הפיזית שאנחנו רוצים לקדם הוא, שאנחנו מדברים על משהו ביצועי בשטח, שאמור לקרות בהמשך להקמת המט"ש.

רן מולכו: אני רוצה להזכיר שהפסקת הזרמת השפכים לא תפתור את הבעיה, כי בעצם בתוך הנחל עצמו יש היום מזהמים שצריך להוציא אותם, ומדובר בפעולה פיזית כירורגית קשה ומהותית, שדורשת משאבים לא מעטים.

רן מולכו: היתרון המשמעותי במקטע, בתכנית הזאת, שאנחנו מקדמים, זה שבעצם היא מנטרלת את הסוגיה הגיאו פוליטית, אנחנו לא מתעסקים בסוגיה הגיאו פוליטית, אם אפשר אפילו לראות, אנחנו לא מתעסקים בבעיית המים.

רן מולכו: כל המים בעצם בתוך תחומי מדינת ישראל, ואנחנו יכולים לקבל בהשקעה קטנה, יחסית, מקטע שמטפל בסוגיה האקולוגית, ובעצם אנחנו יכולים לקבל פיילוט של 11 קילומטר של ירדן, משוקם, כמו שאלוהים ברא אותו, פחות או יותר.

רן מולכו: זו המטרה שלנו ואנחנו רוצים לעשות את זה, אנחנו בימים אלה עובדים על התכנית הפיזית, שבעצם תוכל להיכנס לביצוע מיד בתום הפסקת הזרמת השפכים.

יוסי ורדי: היא לא תוכל להיכנס לביצוע, אלא אם יעמוד תקציב לביצועה, שלא נשלה פה מישהו.

גדעון ברומברג: ותוכנית מים, תקודם?

רן מולכו: תכנית המים, כמו שזאביק אמר, זה בתחום של רשות המים.

גדעון ברומברג: כן, וראינו  נייר?

רן מולכו: לא, לא בינתיים.

זאב אחיפז: איזה נייר, אתה צריך?

זאב אחיפז: אתה צריך מים, לא?

גדעון ברומברג: דוד, לא צריך להיות דיון ציבורי על איזה כמויות מים יורדים לירדן הדרומי?

גדעון ברומברג: למה זה סוד של רשות המים?

גדעון ברומברג: למה זה לא נפתח לציבור?

גדעון ברומברג: בוא ננהל דיון, הכול ברשות המים.

גדעון ברומברג: לצערנו הרב, כאשר אנחנו מדברים על נהר הירדן הדרומי, נתונים לא מקבלים.

יוסי ורדי: גדעון, מים זה נושא אסטרטגי.

גדעון ברומברג: גם נושא חיים.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: בבקשה, אדוני.

דוד ירוסלביץ: דוד ירוס, משרד החקלאות.

דורון מרקל: גדעון, זאביק נתן לך תשובה.

גדעון ברומברג: אין נייר, מבטיחים דברים.

דורון מרקל: הוא נתן לך תשובה.

דורון מרקל: הוא אמר: אותה כמות כמו היום, באיכות יותר גבוהה.

גדעון ברומברג: אתה יודע כמה יש היום?

דוד אזולאי: רבותיי, בוא נשמע את נציג משרד החקלאות.

דוד ירוסלביץ: אני רוצה באמת רק להגיד אולי שני משפטים בסופו של דבר, כי הדברים כולם נאמרו פה ואני גם הייתי שמונה שנים סגן נציב המים ועסקתי בזה רבות, ואני חושב שמה שזאביק וגם מה שדורון הוסיף אחר כך הם נכונים, הדברים גם קיימים וכל הנושא של זכויות המים לטבע, אלה דברים שיצברו תאוצה באיזשהו שלב, ברגע שיתגברו ברשות המים על משבר המים, והדברים מקבלים איזושהי תאוצה, אם כי איטית, שאולי פחות נראית בשטח.

דוד ירוסלביץ: אני רוצה אבל לגבי העניין הזה: הבשורה פה, אני אומר לכם באחריות, תבוא רק מצד רשות הניקוז.

דוד ירוסלביץ: לא בגלל שאני אחראי במשרד החקלאות על פעילויות של רשות הניקוז, אולי זה גם נכון, כי רשויות הניקוז כפופות לשר החקלאות, אני חושב שהבשורה תבוא מאותה תוכנית אב שרמון הציג לכם, ואותה תכנית שמקודמת ברשות ניקוז כינרת, שלא הוצגה במצגת אבל נאמרה על ידי רן.

דוד ירוסלביץ: אני חושב שבסופו של דבר שיתוף פעולה של שתיהן היא זאת שתביא את התכנית קדימה.

דוד ירוסלביץ: היא משותפת עם רשות המים.

דוד ירוסלביץ: קיימים שם כל האינטרסים של כל אותם הדברים, עוד הפעם, שהוצגו במצגת ואני לא אחזור עליהם, ואני רוצה בסופו של דבר להגיד לרמון – ולעצמי, כי אני גם זה שצריך לממן את הפעילות שלהם, גם אם אולי רובה בעניין הזה לא מגיעה מצד החקלאות או רשות המים, אבל אנחנו צריכים גם לאגום מימון ולתת להם מימון לקידום התכנית ולביצוע - - -

יוסי ורדי: לביצוע.

יוסי ורדי: לביצוע.

דוד ירוסלביץ: אמרתי:  גם לביצוע.

דוד ירוסלביץ: אני רוצה אבל להגיד דבר אחד, ופה אני מקבל את ההצעה, אני חושב של חבר הכנסת ניצן הורוביץ, ואני חושב שבסופו של דבר, רמון, ברגע שנקדם את התכנית, צריך ליצור ממנה החלטת ממשלה, כי החלטת ממשלה מחייבת גם את מי שנותן את התקציב, לתת תקציב.

דוד ירוסלביץ: מה שעד היום קשה לעשות, בעיקר בהיבטים של ניקוז.

דוד ירוסלביץ: אני חושב שצריך לקדם את זה לאיזושהי הצעת מחליטים בממשלה, אבל פה אנחנו צריכם באמת, רמון, לקדם את זה יותר מהר קדימה, ואני שותף לצווים האלה אז אני יודע שזה מתקיים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד ירוסלביץ: תודה רבה.

דוד אזולאי: רבותיי, אני רוצה להודות לכם על הדיון החשוב הזה ואני מקווה שוועדת הפנים תרמה את תרומתה, ולו במעט, להציף את הנושא ולהעלות אותו על סדר היום.

דוד אזולאי: ביקשתי מחבר הכנסת ניצן הורוביץ להקריא את הסיכום, על דעתו של חבר הכנסת דב חנין וכמובן גם על דעתי.

דוד אזולאי: בבקשה, ניצן.

ניצן הורוביץ: תודה, אדוני.

ניצן הורוביץ: ובכן, כך:     	הירדן הוא נהר בעל חשיבות לאומית ממדרגה ראשונה, חשיבות דתית, מדינית, היסטורית, תיירותית וסביבתית.

ניצן הורוביץ: הירדן הפך מזה שנים לתעלת ביוב, מה שגורם נזקים כבדים לתיירות, לסביבה, לכלכלה ולים המלח.

ניצן הורוביץ: האחריות לכך נופלת על שתי המדינות, ירדן וישראל, שתיהן חוסמות את מקורות המים לירדן ושתיהן מזרימות אליו שפכים.

ניצן הורוביץ: טיפול בשפכים, כפי שמתבצע עכשיו בישובי עמק הירדן, חייב להיעשות גם בשטח שבפיקוח המינהל האזרחי.

ניצן הורוביץ: במקביל, סוגיה זו חייבת לתפוס מקום מרכזי יותר בסדר היום בין ישראל לירדן, משרד החוץ חייב להיכנס לעובי הקורה ולקדם את דיוני ועדת המים המשותפת.

ניצן הורוביץ: מבחינת המים, יש להגדיל בסופו של דבר את כמויות המים המוקצות לנחל, משום שכמות המים הנוכחית אינה מאפשרת את קיומו, והדבר עלול לגרום לנזקים בלתי הפיכים לאפיק ולסביבתו.

ניצן הורוביץ: בשורה התחתונה, הוועדה פונה לראש הממשלה ולמזכיר הממשלה להציב את נושא הירדן הדרומי על סדר יומה של הממשלה, כדי לקבל תכנית פעולה ממלכתית כוללת, ולהקצות משאבים לשיפור איכות המים בירדן.

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם.

דורון מרקל: סליחה רגע.

דוד אזולאי: כן, אדוני.

דורון מרקל: אם אפשר להעיר בכל זאת.

דוד אזולאי: בבקשה.

דורון מרקל: בסיכום, שייכתבו שני דברים.

דורון מרקל: קודם כל, לא מדובר בשתי מדינות אלא בשלוש מדינות.

דורון מרקל: סוריה לוקחת 250 מיליון קוב מים מהירדן.

קריאות: לא שייך.

דוד אזולאי: נו, באמת.

דוד אזולאי: מה אתה רוצה?

דוד אזולאי: שנפנה לסוריה?

דורון מרקל: שנית, אני חושב שצריך להוסיף משפט בסיום, שכל הפעולות ייעשו במינימום או אפס פגיעה בכינרת.

דורון מרקל: תודה.

דוד אזולאי: אני חושב שהדברים הם ברורים.

דוד אזולאי: אף אחד לא מתכוון לפגוע בכינרת.

ניצן הורוביץ: אנחנו האחרונים שרוצים לפגוע בכינרת.

דוד אזולאי: לעשות משהו על חשבון משהו.

דוד אזולאי: תודה רבה לכולם.