ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 397, 2010-12-27 15:00

חיים כץ: שלום, צהריים טובים.

חיים כץ: היום יום ב' בשבוע, כ' בטבת, ה- 27 לדצמבר 2010, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות והנושא – תקנות בריאות הציבור, מזון, סימון גלוטן, תיקון התשע"א 2010.

חיים כץ: בעקבות הצעות חוק פרטיות של מאיר שטרית, אורי אורבך, אילן גילאון, ומנחם אליעזר מוזס, כנראה שמשרד הבריאות הלך לשנות את התקנות.

חיים כץ: לפני שנקריא את התקנות, נשאל את חברי הכנסת המציעים, זה מתאים לכם?

חיים כץ: זה נראה לכם?

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: כבוד היושב-ראש, אני כתבתי גם לוועדה מכתב, כי קיבלתי מכתב מהיועצת המשפטית של הוועדה שביקשה לדעת את עמדתי לגבי התקנות.

מאיר שטרית: אני חושב שהתקנות הן בכיוון הנכון, זה צעד בכיוון הנכון, אבל זה כמובן לא משיג את המטרות של החוק.

מאיר שטרית: זה מקל במידה מסוימת כיוון שבתקנות האלה בעצם קובעים דבר אחד, הם קובעים מה זה חומר ללא גלוטן וקובעים עד חלקי 20 למיליון, וגם בתקנות המשך, גם משרד הבריאות עשה עוד צעד נכון שהוא חתם בעצם חוזה עם חברה שנחשבת לספק יחיד של קמח ללא גלוטן בארץ, וחתם אתו חוזה על 2.8 מיליון שקל שאמור לסבסד את מחיר הקמח ללא גלוטן, למחיר הרגיל, למחירו של קמח "רגיל", דבר שהיה עולה כדבר אחד מהחוק שרציתי שהלחם האחיד יעמוד באותו מחיר כמו לחם ללא גלוטן.

מאיר שטרית: המטרה הזאת הושגה באמצעות התקנה הזאת שעשו, התקנה אמורה להיכנס לתוקף מייד עם פרסום התקנות.

מאיר שטרית: אבל כמובן, זה לא משיג את המטרות האחרות של החוק, לפחות לחוק שלי.

חיים כץ: איפה החוק שלך מונח?

מאיר שטרית: אצלכם, שנה.

חיים כץ: לא ראיתי.

מאיר שטרית: שנה אצלך, ואני כתבתי מכתב לוועדה לפני חודשיים, שבו ביקשתי להביא את הנושא לדיון ואמרתי – אם לא היה לכם זמן לדון, אני מבין שהוועדה מאוד עמוסה, תעבירו את זה בבקשה לוועדה שלי, אני אגמור את זה בתוך שבועיים-שלושה.

מאיר שטרית: כואב לי הלב שיש ועדה שלמה שגם חברי, מיכאלי, נמצא חבר בה, והוא יכול להעיד, כשיש לנו נושא, אנחנו יושבים על המדוכה, גומרים אותו.

מאיר שטרית: לא סוחבים.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש אני מעיד בפה מלא.

מאיר שטרית: אתם עובדים מאוד קשה, לכן הצעתי, תעבירו אלינו.

חיים כץ: אנחנו עובדים מאוד חכם.

חיים כץ: אני לא מכיר עבודה קשה.

מאיר שטרית: הוועדה שלי פתוחה לקבל כל נושא שאתם רוצים להעביר לוועדה שלנו, אנחנו נשמח לטפל בו, יש לנו אותם חברי כנסת ונוכל להעביר את העניין.

מאיר שטרית: על כל פנים, למה אני אומר שזה לא פותר את הבעיה?

מאיר שטרית: יש בארץ, התחולה של המחלה היא 1 ל- 157.

מאיר שטרית: זאת אומרת, זה קצת פחות מאחוז מהאוכלוסייה חולים, שמעתי עכשיו מהמזכירה פה, שהאקדמיה ללשון קוראת למחלת הצליאק בעברית דגנת.

מאיר שטרית: שם יפה, זה בא מדגן.

רקפת שפר: זה אושר לפני שלושה שבועות, במקום כרסת.

מאיר שטרית: למה קוראים לזה כרסת?

מאיר שטרית: כי כשאוכלים חומר עם גלוטן, הכרס מתנפחת?

רקפת שפר: לא, זה לא.

רקפת שפר: זה היה פעם, חשבו שזה ילדי ביאפרה, שמי שיש לו בעיה של תת-תזונה, מתנפחת הכרס, ואז גילו שיכולים להיות רזים וחולי צליאק.

מאיר שטרית: נכון.

חיים כץ: אישור התקנות לא מפריע לך, נכון?

מאיר שטרית: לא. אישור התקנות לא מפריע לי.

חיים כץ: אבל אתה אומר, זה לא נוגע לחוק.

מאיר שטרית: זה לא פותר את הבעיה של החוק.

חיים כץ: החוק שלך תקציבי?

מאיר שטרית: יש בו תקציב מסוים, ודאי.

חיים כץ: חמישה מיליון שקל יש בו?

מאיר שטרית: פחות, לדעתי.

חיים כץ: אז זה לא הצעת חוק תקציבית.

מאיר שטרית: לא. אני מוכן להגביל את זה לחמישה מיליון שקל, בלי חוכמות בכלל, כי זה יהיה ישועה גדולה להמון אנשים.

מאיר שטרית: אני אסביר לך את העניין.

חיים כץ: כמה חולי צליאק יש במדינת ישראל?

מאיר שטרית: הבעיה היא כזאת – התחולה היא פחות מאחוז אחד.

מאיר שטרית: אבל רוב האנשים לא יודעים שהם חולים.

מאיר שטרית: עד שמתפתח אצלם משהו.

מאיר שטרית: כאשר החולים לא יודעים שהם חולים בצליאק, כשהם אוכלים חומר עם גלוטן, זה גורם להם סרטן במעיים.

מאיר שטרית: ואני אומר – מספיק עשרה מקרים של סרטן במעיים, בשביל לכסות את כל הנזק שייגרם, אם נוכל להציל את כל האנשים שידעו, שיודעים שהם חולים בצליאק ולא יכולים לעמוד בהוצאות, כיוון שמחירי התוצרים של גלוטן הם מאות אחוזים יותר ממוצרים רגילים.

מאיר שטרית: אני אתן דוגמה – לחם אחיד, עד היום כל עוד שזה לא משונה, מחיר רגיל ללחם אחיד עומד היום על, מחיר ל- 100 גרם, 0.56 שקלים, המחיר ללחם שאיננו מכיל גלוטן, הוא פי 600% יותר גדול.

חיים כץ: פי שש?

מאיר שטרית: פי שש, כן.

חיים כץ: 3.36 שקלים?

מאיר שטרית: כן.

מאיר שטרית: פירורי הלחם, המחיר הוא 395 אחוז יותר יקר.

מאיר שטרית: וכן הלאה.

חיים כץ: OK הבנו.

חיים כץ: מאיר, הבנו.

מאיר שטרית: הרעיון שלי היה, בחוק, שנעשה, כמו שמקובל בעולם.

חיים כץ: אתה לא קושר בין החוק לתקנות.

מאיר שטרית: לא.

חיים כץ: אתה אומר – אני שמח על התקנות, אבל אין לי שום, זה לא עושה לי שום דבר לחוק.

מאיר שטרית: נכון.

חיים כץ: וחבר הכנסת אורי אורבך, מה?

מאיר שטרית: אני אסיים, רצית לתת לי לדבר, אז עוד שתי דקות.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר מה קורה בעולם בעניין הזה.

מאיר שטרית: באיטליה, קיים סבסוד מלא של כל מוצרי המזון נטולי הגלוטן לפי מרשם רופא, הכולל סל מוצרים רחב ביותר – לחם, לחמניות, פסטה, קמחים, תערובות לאפייה ביתית, עוגיות וכן הלאה.

מאיר שטרית: בבריטניה קיים סבסוד מלא של מוצרי מזון ללא גלוטן, לפי מרשם רופא.

מאיר שטרית: סל מוצרים רחב ביותר, דומה לאיטליה.

מאיר שטרית: בהולנד ניתן להזדכות במס עד סכום מסוים, לפי מספר הנפשות במשפחה, שבה חולה צליאק.

מאיר שטרית: הזיכוי ניתן על חלק ההוצאה לרכישת המוצרים הנ"ל.

מאיר שטרית: בארצות-הברית ובקנדה, ההוצאות עבור מזון ללא גלוטן נכללות בהוצאות הרפואיות המוכרות לצורך הזדכות.

מאיר שטרית: בנורבגיה, כל חולה צליאק מקבל קצבה חודשית.

מאיר שטרית: זאת אומרת, בעולם טיפלו בסוגיה הזאת, כי זה באמת מונע מחלה.

מאיר שטרית: מי סובל?

מאיר שטרית: המסכנים, העניים דווקא, אלה שאין להם את היכולת לקנות את הלחם היקר.

אורי אורבך: גם האבחון שלהם יותר איטי.

אורי אורבך: הם גם מאבחנים יותר מאוחר.

מאיר שטרית: בוודאי.

מאיר שטרית: הם המסכנים שבעצם נהיים חולים.

אורלי לוי אבקסיס: ויש פה עוד משהו שאולי אפשר להכניס, ברשותך, אני רוצה לחזק את דבריך, למשל באוכל, בארוחות.

אורלי לוי אבקסיס: למשל, בארוחות בבתי-הספר.

אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שעלה בוועדה לזכויות הילד, בארוחות שמנפיקים בבתי-הספר, ההורים צריכים ללכת לשבור את הראש, לדאוג לארוחות.

חיים כץ: לא ידעתי שזה כזה דרמטי.

אורלי לוי אבקסיס: זה עולה המון, הרבה יותר כסף, ובפריפריה, למשל, אין חנויות מיוחדות לעניינים האלו, מה שאומר ששוב פעם הם מקופחים.

מאיר שטרית: יש לי פה מאות מכתבים ממשפחות של חולי צליאק, שכששמעו שהחוק עבר בכנסת קריאה טרומית, מאוד שמחו והודו לכל מי שיש לו יד בדבר.

מאיר שטרית: נדמה לי שהעניין הזה מחייב תיקון ואני חושב שאם נקיים דיון בחוק הזה, בחוקים האלה של חברי הכנסת שלנו, נוכל באמת לעשות תיקון עולם בכסף קטן.

מאיר שטרית: אני אישית אומר מראש, אני מוכן להגביל את ההוצאה שלא תעלה על חמישה מיליון שקל, שלא תהיה טענה של חוק תקציבי.

מאיר שטרית: עשינו את זה בעבר, עשיתי את זה כשהייתי בממשלה, מול רן כהן, שהיה דודי שמש לקשישים, אני העברתי את ההחלטה, ההחלטה על החוק, בתנאי שההוצאה לשנה לא תעלה על חמישה מיליון שקל ואני מציע לעשות אותו דבר פה, זה ייתן תרופה להרבה מאוד אנשים שהיום מסכנים, נתונים בעצם במצב שהילדים שלהם חולים והם חסרי אונים לעזור להם.

חיים כץ: אתה אומר סבסוד חלקי?

מאיר שטרית: כן.

חיים כץ: לקחת את כמות האנשים שישנם.

מאיר שטרית: כן, ולחלק.

חיים כץ: ולעשות סבסוד חלקי?

מאיר שטרית: של מוצרי המזון ללא גלוטן.

חיים כץ: בשביל שלא להגיע לחמישה מיליון?

מאיר שטרית: בדיוק.

חיים כץ: משום שאם לא תעשה סיבסוד חלקי, אתה תעבור את החמישה מיליון?

מאיר שטרית: מאה אחוז.

רחל אדטו: אני מבקשת לקבל הבהרה, אני לא מבינה את העניין הזה של אחד ל- 20 מיליון.

רחל אדטו: כלומר, איך אפשר, מי אוכף את זה?

רחל אדטו: מי בודק את זה?

רחל אדטו: זה רשום.

מאיר שטרית: יש, בתקנות של משרד הבריאות נקבע היצרן, מאחר ויש יצרן אחד בארץ, הוא צריך לעבור בדיקות של משרד הבריאות, להוכיח.

אורלי לוי אבקסיס: איפה משרד הבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: שייתן תשובה, אולי.

חיים כץ: עוד מעט, עוד מעט.

חיים כץ: חבר הכנסת, אורי אורבך.

אורי אורבך: אדוני היושב-ראש, ודאי שהחוק של חבר הכנסת מאיר שטרית, של אילן גילאון, מנחם אליעזר מוזס ושלי, זאת סוגיה.

חיים כץ: יש לי אליך שאלה, איך אתם, חברי הכנסת, יוצא שפתאום כמה חברי כנסת בדיוק מגישים את אותה הצעה.

אורי אורבך: פונים אלינו.

מאיר שטרית: בדיוק.

חיים כץ: גם לך, גם לך, גם לך?

אורי אורבך: מה אתה חושב, שהמצאנו?

מאיר שטרית: פנו לחברי כנסת וחלק נענה.

אורי אורבך: אנחנו התאמצנו.

מאיר שטרית: והחוקים גם שונים.

אורי אורבך: אבל אפילו על התקנות עצמן.

אורי אורבך: ישבנו ישיבות ארוכות עם התעשיינים, עם סגן שר הבריאות ליצמן ועסקנו במשא ומתן.

אורי אורבך: התעשיינים פה, יש ויכוח גם על החוקים עצמם, עם המשמעויות כלפיהם, שיתפו פה פעולה, לפחות בקטע הזה.

חיים כץ: אני, בהבנתי הדלה, הבנתי שהתקנות באות להחליף את החוקים, עכשיו שמעתי שלא, אז זה בסדר.

אורי אורבך: אבל בתקנות יש תועלת גדולה.

אורי אורבך: בגזרה הזאת, של חולי הצליאק, יש לתקנות משמעות גדולה, משום שהתוצאה של זה שיש מצאי נרחב יותר של מוצרי מזון.

אורי אורבך: היום, מסיבות של זהירות יתר ואי-רצון לקבלת אחריות, מסמנים הכל עם חשש גלוטן, כדי לא להסתבך, כי היתה בעבר איזו תביעה ועכשיו כשיהיה את הציון המדויק, מי שיכול בכמות המזערית הזאת לצרוך את המוצר, יצרוך את המוצר.

אורי אורבך: נפתח שוק גדול של המוצרים.

אורי אורבך: חוץ מזה, בגלל ההידברות, בזכות ההידברות עם התעשיינים, הם עצמם התחילו לשווק את המוצרים המתאימים והראויים בארץ.

אורי אורבך: חברות ישראליות מייצרות את המוצרים, אבל משווקות אותם רק בחוץ לארץ.

אורי אורבך: עכשיו, ביסקוויטים ועוד כמה מוצרים, מתחילים להימכר.

אורי אורבך: אנחנו לא מחוקקים בשביל לחוקק, עשית המון חוקים, נכון?

אורי אורבך: כל העניין הוא לשנות מציאות.

אורי אורבך: אם אפשר באמצעות החרב של החוק לשנות דברים אפילו שהם פחות מהחוק, זה התפקיד שלנו.

אורי אורבך: התקנות הן בכיוון הנכון וגם אנחנו בוחנים, אנחנו לא הולכים לשום מקום אחר, ובוחנים את המשמעות שלהם.

אורי אורבך: אומרים בפאתוס – יום גדול, לחולי הצליאק.

אורי אורבך: אנחנו נסתפק בימים קטנים, למי שצריך.

חיים כץ: עוד סדק בקיר, להשגת המטרה.

אורי אורבך: גם מסע בן אלף מילין, מתחיל בצעד קטן אחד.

חיים כץ: לתת לחולי הצליאק את מה שמגיע להם מהמדינה הזאת.

אורי אורבך: בדיוק.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אני מיהדות התורה, הרב ליצמן חבר אצלי בסיעה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לברך את הנהלת משרד הבריאות שהתחילה את הצעד הראשון.

מנחם אליעזר מוזס: זה עדיין לא הפיתרון, זה לא הפיתרון.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא קורא להם חולי צליאק, הם לא חולים, היום רגישי צליאק, יותר מתאים.

מנחם אליעזר מוזס: כי פעם כשהיה ילד חולה צליאק ל- 1,028 היום לכל 75 ילדים יש חולה צליאק אחד.

מאיר שטרית: לפי נתוני משרד הבריאות אחד ל- 157.

חיים כץ: גם אחד ל- 157 זה 0.6.

מנחם אליעזר מוזס: מר שטרית אני רוצה לתקן אותך, כתוב שם 1.75.

רקפת שפר: היום זה כבר אחד ל- 75.

מנחם אליעזר מוזס: הנה, יש לך את רקפת שפר, היא יודעת.

חיים כץ: אז זה 1.3.

רקפת שפר: זה אומר שבחדר הזה, כנראה יש כמה.

רקפת שפר: לא, אין פה 75 איש.

חיים כץ: זה 1.3%.

אורי אורבך: מספיק כדי להתערב בשבילם.

חיים כץ: זה הרבה.

מנחם אליעזר מוזס: היום זה לא המצב שזה חולי צליאק, זה רגישי צליאק.

אורי אורבך: מוגבלי מזון.

מנחם אליעזר מוזס: מוגבלי מזון, אני לא יודע איך לקרוא להם.

חיים כץ: ולמה זה הכמות גדלה?

מנחם אליעזר מוזס: כמו שאין הסבר למה באשדוד יש הכי הרבה רגישי צליאק.

מנחם אליעזר מוזס: אין לזה הסבר.

אורי אורבך: יש הסבר, המזון המתועש, נדמה לי.

מנחם אליעזר מוזס: אז אוכלים בכל המדינה מזון מתועש.

חיים כץ: נראה לי אם אנחנו נאכל מזון כשר, הכמות תרד.

רקפת שפר: בפסח, כשלא אוכלים לחם.

אורי אורבך: הגילוי היום יותר גדול.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הם נהנים בפסח, כי רוב המוצרים הם ללא גלוטן.

אורי אורבך: קונים בכמויות.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, הם ממלאים ארונות שלמים.

אורי אורבך: אם כי השנה היתה בעיה גם מצד הרבנות פה.

מנחם אליעזר מוזס: המצב הוא שמפעל היום מייצא לחוץ לארץ ויש איזה חברמ'ן אחד שרוכש שם ושולח בחזרה לארץ וזה עולה יותר זול מאשר אתה קונה שם בחנות בגן שמואל.

מנחם אליעזר מוזס: אבסורד של דבר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז משרד הבריאות עוצר את זה.

מנחם אליעזר מוזס: בשביל זה אני רציתי הרי את המשך החוק.

רקפת שפר: הוא יכול לייבא לארץ ולייצא לחוץ לארץ.

מנחם אליעזר מוזס: רק שתדעו מה קורה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מברך, קודם כל, על הצעד הראשון, כאשר תיקחו בחשבון, הייתי מאוד מעדיף שהחוקים יתקבלו, כאשר החוק הזה אמר שלפחות 5% מהייצור יישאר כאן בארץ ואז היה באמת כאן תפרושת בכל רחבי הארץ, אבל לא הצלחנו בזה ואני לא יודע משום מה, היו ישיבות עם התעשיינים, רצו הטבות.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע איך שזה הולך.

מנחם אליעזר מוזס: כנראה שאנחנו עוד מדי חלשים, על-מנת להגיע לתכלית הרצויה ואני מקווה שזה עוד יהיה, אבל אני מברך קודם על ההחלטות האלה של הנהלת משרד הבריאות שהשיגו מה שהשיגו ונשמע את רקפת שפר ועו"ד חריש, כל הצוותות האלה של רגישי הצליאק, באמת שעושים עבודת קודש העמותה הזאת, שלא על-מנת לקבל פרס, ימים ולילות ישבו על החומר.

מנחם אליעזר מוזס: הם המדרבנים שלנו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: משרד הבריאות.

בן יוסף: אני הייתי חברה בוועדה שעסקה בתיקון התקנות.

בן יוסף: נושא של בדיקה, 20ppm זה 20 חלקים למיליון, בעצם יש בדיקה, יש גם בדיקה בארץ, במעבדה מוכרת של משרד הבריאות, באבו כביר, עושים את הבדיקות האלה, עושים אותן בכניסה לארץ, ניתן לעשות אותן.

חיים כץ: מדגמיות.

חיים כץ: עושים או ניתן?

בן יוסף: עושים, מדגמיות – בוודאי.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שרוצה לומר משהו, לפני שנאשר את התקנות?

חיים כץ: אם בכלל נאשר אותן?

חיים כץ: כן, אדוני, בבקשה.

צביקה גולדשטיין: אני מנהל איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים, אני נמצא פה כעת עם ד"ר שאול מידב מאסם, שגם יגיד כמה מילים.

צביקה גולדשטיין: אנחנו מברכים על הצעד הזה.

צביקה גולדשטיין: דרך אגב, זה לא כל-כך פשוט, זה נראה שלוש שורות, אבל הרבה שנים חיכינו לצעד הזה, אז אני חושב שזה צעד מאוד חשוב ויאפשר לתעשייה לייצר יותר מוצרים ללא גלוטן ואני אבקש גם משאול מידב לומר כמה מילים, כיצרן.

חיים כץ: זכות דיבור תינתן אחר-כך.

חיים כץ: בבקשה.

ליאור חריש: אני מעמותת הצליאק.

ליאור חריש: אני רוצה להגיד בשם רקפת וגם בשמי, שלנו זה לא צחוק, זה באמת, אנחנו היום נרגשים כי השינוי הזה, הילדים שלנו הם אלה שכבר מרגישים אותו בשטח ואמורים ליהנות ממנו, כתוצאה מהשינוי שפה נעשה ורצינו קודם כל להודות לחברי הכנסת ולסגן השר ליצמן זה חשוב לנו מכיוון שהם באמת עשו, נרתמו ותרמו לנושא הזה ואנחנו מאמינים שזה צעד נכון בכיוון הנכון, יש עוד הרבה מה לעשות, אבל זה בהחלט צעד ענק מבחינתנו.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

שאול מידב: אני פה מטעם ההתאחדות ומדען ראשי של אסם.

שאול מידב: בהמשך לדברים של חברי הכנסת אורבך ומוזס, אנחנו בהחלט מאוד פעילים בתחום הזה, בשוק הייצוא.

חיים כץ: גם מאיר שטרית.

שאול מידב: כן, אבל הוא לא נתן לנו את הכבוד שקיבלתי משני חברי הכנסת האחרים.

שאול מידב: לא שאני מעריך אותו פחות, חס וחלילה.

שאול מידב: בכל אופן, שני דברים רציתי לומר, באמת שזה פותח לתעשייה, לא רק לנו, פתח להגביר מאוד את הפעילות של הצגת מוצרים שמתאימים לחולי הצליאק או רגישי הצליאק בשוק הישראלי, ללא חשש כפי שהיה בתקנות בעבר שגרמו לנו להרבה קשיים להציג מוצרים כאלה, בדיוק כפי שהם מוצגים באירופה ובארצות-הברית.

שאול מידב: דבר שני, אני מוכרח לומר כמה מילים בקשר לבדיקה.

שאול מידב: הבדיקה הזאת היא בדיקה היום שהיא לא סבוכה ולא רק משרד הבריאות, גם תעשיינים שעוסקים בנושא הזה, עושים את הבדיקות האלה בעצמנו.

שאול מידב: הרגישות של הבדיקה היא פחות מ- 5ppm, כל שהנושא של להיות פחות מ- 20ppm מזוהה בבדיקה בצורה ודאית לחלוטין.

שאול מידב: מפעלים גדולים מצוידים במכשור ובקיטים שמאפשרים לעשות את הבדיקה הזאת.

שאול מידב: למשל, הדבר הזה מאפשר גם מה שאנחנו קוראים Positive release, זאת אומרת, שכלול חיובי של כל מנת ייצור או כל אצוות ייצור שמיוצרת וזה מה שקורה בחברות, למשל, שמייצרות את המוצרים האלה לחו"ל, כך שכל מנת אצוות ייצור נבדקת, היא עומדת בקריטריונים האלה של פחות מ- 20ppm, ואז היא משוחררת לשוק, אם זה לייצוא וכמובן עכשיו גם לשוק המקומי ובוודאות מלאה וזה תומך גם במה שמשרד הבריאות יכול להמשיך ולבחון.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: לפני שנתחיל לטפל בחוקים, שיונחו על שולחן הוועדה, גם של מאיר, גם של אורי, גם של מוזס, גם של אילן, אנחנו נעשה את הצעד הראשון במסע אני מקווה הקצר.

חיים כץ: מקווה, הקצר, שמחכה לנו ואנחנו נקריא את התקנות ואפילו נאשר אותן.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: מברכים על המוגמר, לא?

אייל בן ארי: תקנות בריאות הציבור (מזון)(סימון גלוטן)(תיקון), התשע"א-2010     	בתוקף סמכותי לפי סעיף 3 לפקודת בריאות הציבור (מזון)[נוסח חדש], התשמ"ג-1983, ובאישור ועדת העבודה הרווחה והבריאות של הכנסת לפי סעיף 21א לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2(ב) לחוק העונשין, התשל"ז-1977, אני מתקין תקנות אלה:     תיקון תקנה 2     בתקנה 2 לתקנות בריאות הציבור (מזון)(סימון גלוטן), התשנ"ו – 1996 (להלן – התקנות העיקריות), במקום "גלוטן בשיעור כלשהו", יבוא: "גלוטן בשיעור העולה על 20 חלקים למיליון".

אייל בן ארי: התקנה הזו, אדוני, רצינו פשוט להעיר שכרגע אין, מהרגע שבעצם תועלה הרמה, האפשרות מאפס לרמה טיפה יותר גבוהה, האם בעצם יידרש גם סימון או ציון מספר החלקים, כדי שיהיה ביטחון למי שבעצם רוכש את אותו מזון.

חיים כץ: הם אומרים שכל מזון שיצא מהמפעל ויצא לשוק, יהיה לו פחות מ- 20.

חיים כץ: ולא יהיה סימון.

אייל בן ארי: הם אומרים שלא יהיה סימון.

חיים כץ: אבל יש אחר-כך חקיקה, יש חקיקה שנסמן.

אייל בן ארי: הסימון הוא בתקנות האלו.

אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק מה שקורה בחו"ל.

אורלי לוי אבקסיס: הרי מה הפחד הגדול של התעשיינים, וזה מה שאנחנו שמענו באמת בוועדה לזכויות הילד.

חיים כץ: אנחנו בתקנות קבענו שיהיה סימון?

אורלי לוי אבקסיס: על פחות מ-.

חיים כץ: ואז אתם תצטרכו לסמן.

רקפת שפר: זה וולונטארי.

רקפת שפר: התקנות מדברות על סימון וולונטארי אם זה ללא, אם זה פחות מ- 20.

רקפת שפר: היום זה דורש אפס.

חיים כץ: אם זה מעל 20-?

רקפת שפר: אם זה מעל, אז יש חובה לסמן מכיל.

רקפת שפר: אני מבקשת להבהיר.

רקפת שפר: עד היום, כתוב אפס גלוטן, זאת אומרת שאם חברת אסם ייצר העד היום פתי בר וייצאה לחו"ל כ- Gluten free, בארץ היא לא יכלה לכתוב עליו Gluten free, אם מעל אפס.

חיים כץ: משום שיש בו.

רקפת שפר: עכשיו, לפני חודש, ואני נותנת קרדיט לאסם, יש פתי בר ללא גלוטן בשוק, כי הוא מכיל פחות מ- 20.

רקפת שפר: הדבר הזה מאפשר לנו עוד פתי בר ללא גלוטן, שהוא גם כשר, גם תוצרת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אחד הדברים שם, באמת התעשיינים אמרו בוועדה לזכויות הילד, זה שאם יש להם פס ייצור, עכשיו, צריך להבין, אי-אפשר לקחת את כל המפעל ולעשות אותו, ולנקות אותו לגמרי, רק בפסח.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם עף משהו באוויר, אי-אפשר לפקח ואז מעל אפס, זה מה שתוקע.

רקפת שפר: אנחנו מסכימים לזה שאין חובה אם זה ללא, יש חובה אם זה מעל 20, זה כתוב גם כרגע בתקנות העיקריות.

אייל בן ארי: השאלה היא בעצם גם מבחינת המידע לצרכן, האם הוא בעצם כן, אם הוא יירצה לראות כמה חלקים יש, כשבעצם באו ואמרו לו נטול גלוטן או ללא גלוטן.

חיים כץ: אתה צריך לדבר עם משרד הבריאות.

חיים כץ: מה משרד הבריאות אומר?

בן יוסף: אין אח ורגע לדבר הזה בחקיקה הבינלאומית.

בן יוסף: אנחנו הולכים בקו אחד עם החקיקה הבינלאומית, לא צריך לסמן, גם לא ניתן לעקוב אחרי זה, מציאותית, אחרי כל חלק למיליון, זה חלקים מאוד קטנים.

בן יוסף: העניין הוא בהחלט אקראי, גם בייצור.

בן יוסף: זה לא שכל הבמבות יוצאות באותו 19ppm או 18ppm.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: כן, חבר הכנסת מאיר שטרית.

מאיר שטרית: אין שום צורך בסימון נוסף, מכיוון שזה מכוסה בתקנות, בנספח 3 לתקנות האלה שמשרד הבריאות חתום עליהם.

מאיר שטרית: פה כתוב שכל מזון שמכיל גלוטן, יהיה כתוב עליו שמכיל גלוטן, ושנית כתוב, אופן הסימון ללא גלוטן.

מאיר שטרית: מזון המיוצר או מיובא או משווק בהתאם לדרישות תקנות 3 או 4, לפי העניין, יסומן במילים ללא גלוטן.

מאיר שטרית: המילים ללא גלוטן יסומנו בצמוד לשם המוצר בגודל ובהדגשה.

חיים כץ: כן, אבל פה זה עם גלוטן.

מאיר שטרית: לא, בלי גלוטן, שלא יפחתו מסימון שם המוצר.

מאיר שטרית: זאת אומרת, כל מוצר שיש בו פחות מ- 20ppm, יסומן ללא גלוטן.

מאיר שטרית: זה כל מה שהאיש צריך לדעת, זה לא מעניין אותו אם יש שם 15 או 10.

אורלי לוי אבקסיס: כי עדיין אין לזה השפעה, מתחת ל- 20.

אייל בן ארי: תיקון תקנה 3.      בתקנה 3 לתקנות העיקריות –      בפסקה (1), במקום "הוא אינו מכיל גלוטן בשיעור כלשהו", יבוא: "שיעור הגלוטן בו אינו עולה או שווה ל- 20 חלקים למיליון".

אייל בן ארי: בפסקה (3), במקום "כדי לוודא כי לא זוהם בגלוטן" יבוא "כדי להבטיח כי רמת הגלוטן בחומר הגלם ובמזון לא תעלה על 20 חלקים למיליון".

אייל בן ארי: שאלה נוספת האם בעצם יבוא גם סעיף תחילה?

חיים כץ: מיידית עם פרסום.

מאיר שטרית: מיידי עם פרסום, כתוב.

אורלי לוי אבקסיס: הם גם ככה ערוכים, הם מייצרים לחוץ לארץ.

אורלי לוי אבקסיס: פשוט צריכים לעשות תוויות חדשות בשפה העברית.

אייל בן ארי: לכן העליתי את השאלה.

מאיר שטרית: בתקנות כתוב – מייד עם פרסומן.

מאיר שטרית: בסדר גמור.

חיים כץ: ומי בעד, כפי שהוקראו התקנות, ירים את ידו, תודה רבה.

חיים כץ: הצבעה בעד - כולם התקנות אושרו     	כל חברי הכנסת, כולם, שנמצאים פה, ויש להם זכות הצבעה – תמכו.

חיים כץ: אז אין מתנגדים ואין נמנעים.

חיים כץ: תודה רבה, התקנות אושרו.

חיים כץ: אנחנו עכשיו נתחיל לטפל בחוק.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.