הוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט ולוועדת הכספים לפי חוק נכסים של נספי השואה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 6, 2010-12-26 10:00

דוד רותם: אני פותח את הישיבה, אישור תקציב החברה לאיתור השבה ונכסים של נספי השואה לשנת 2011.

דוד רותם: אדוני המנכ"ל, אתה רוצה להסביר לנו את התקציב?

דוד רותם: אני רוצה להזכיר לך דבר אחד, היתה התחייבות של החברה בשנה שעברה להקטין השנה את התקציב בלפחות מיליון שקל ובמקום זה אני מקבל תקציב שעולה, והוא עולה בסעיפים בלתי מובנים לי לחלוטין, הן בצד אחד של כל מה שקשור לייעוץ משפטי, דבר שני, כל מה שקשור לדירקטוריון, הנהלה וכדומה, וזה בניגוד להתחייבויות.

דוד רותם: אילו הייתי יודע שזו הכוונה, אז אני מודיע לך שבשנה שעברה, התקציב היה יורד בשלושה מיליון, כדי לאפשר לכם לעלות במיליון ולהיות מתחת למקסימום שהתחייבתם עליו.

דוד רותם: אנא.

ירון יעקבס: בוקר טוב.

ירון יעקבס: אני רוצה לפתוח בשלושה משפטי רקע ודרכם להגיע לתקציב בכלל.

ירון יעקבס: באופן אישי, אני הגעתי לחברה לאחר שכיהנתי בוועדת הביקורת, מאז שהחברה קמה ואני מכיר את החברה היטב, היתה תחלופה של מנכ"לים, הדירקטוריון ביקש שאכנס כמנכ"ל זמני לחברה לנסות ולסייע ולכן אני פה.

ירון יעקבס: אני פה עם הרקע והניסיון גם במגזר הממשלתי וגם במגזר העסקי, ואני מדגיש את זה בעיקר כדי שתבינו שכשאני מתייחס לתקציב הזה, אני מתייחס אליו מתוך הניסיון שצברתי גם במגזר הציבורי וגם במגזר העסקי, כלומר גם מתוך נקודת המבט של חשיבות התקציב בעיניים ציבוריות, אבל גם מתוך נקודת המבט שצריכה להיעשות פה עבודה.

ירון יעקבס: והעבודה שצריכה להיעשות פה נקבעה בחוק והחוק קבע שרירותית, תקציב שהוא שני אחוז מתוך מסת הנכסים.

דוד רותם: בכלל לא שרירותית.

ירון יעקבס: למה?

דוד רותם: כי כשחוקקו את החוק, הרעיון היה שאוספים נכסים ומחלקים אותם ולא יושבים שנים על גבי שנים על רכוש וגוזרים ממנו את האחוזים.

ירון יעקבס: אני מסכים.

ירון יעקבס: אני רק אומר ששרירותית נקבע המספר שניים, שני אחוז.

ירון יעקבס: וכבר בפעם הראשונה, כשנאלצו לבדוק כיצד להתמודד עם המספר הזה, הסתבר שהדבר לא אפשרי ולכן באו לכנסת לאשר פה בוועדה כבר את התקציב הראשון, מכיוון שהיה ברור שאי-אפשר לעמוד בהקמת חברה ותפעול חברה, בתקציב שנגזר ממס הנכסים בהיקף של שני אחוז, לכן גם בשנה שעברה וגם השנה, אנחנו נמצאים בסדר גודל של כשלושה אחוז.

ירון יעקבס: לפני שאני יורד לסעיפים עצמם, אני אומר, ויש לכם את זה בדברי ההסבר, אנחנו העברנו את החומר לוועדה, אם מסתכלים על שני התקציבים במבט השוואתי, ומנטרלים, אתם יכולים להסתכל בנייר שלכם בעמ' 7, ישנה טבלה ומנטרלים את עליית המדד, את עליית שכר העובדים שהתבצעה בשנה שעברה ואת העובדים שייכנסו לחברה, הרי שבסך-הכל התקציב, פחות, נמוך, מהתקציב של שנה שעברה.

ירון יעקבס: וצריך לקחת את זה בחשבון.

ירון יעקבס: זאת אומרת, ישנה עלייה ריאלית מול מדד, ישנה עלייה ריאלית מול עליית שכר חד-פעמית שאושרה לחברה על-ידי רשות החברות הממשלתיות, שבוצעה בפעם הראשונה מאז שהחברה הוקמה, שנתיים אחרי שהחברה או שנתיים וחצי אחרי שהחברה הוקמה.

ירון יעקבס: אני גם התחייבתי, בשם החברה, שעליית השכר הזו תבטא עלייה עד סוף שנת 2012.

ירון יעקבס: זאת אומרת שבעצם היתה עליית שכר שכיסתה אחורה וקדימה, ועליית שכר מתונה מאוד של כ- 5%, באישור רשות החברות הממשלתיות.

ירון יעקבס: זאת אומרת, שאם מסתכלים על תמונת המאקרו, התקציב בסך-הכל די דומה לתקציב של השנה שעברה.

ירון יעקבס: אבל אני רוצה שוב, לפני שאני נכנס למספרים עצמם, לומר דבר אחד מרכזי: אם הייתי מגיש את התקציב הזה היום, הייתי מגיש, לדעתי, הייתי מגיש תקציב הרבה יותר גדול.

ירון יעקבס: אני הגשתי את התקציב הזה, או הכנו אותו והגשנו אותו, כשהייתי בערך חודשיים וחצי בחברה.

ירון יעקבס: היום, כשאני מבין מה המשימות של החברה, מה המטלות של החברה, אני מבין את הנחיצות בהאצת הפעילות ובניסיון להגיע לכמה שיותר נכסים, כמה שיותר יורשים ולתת סיוע לכמה שיותר נזקקים בהקדם, היה צריך לבנות את המבנה כאן בצורה הפוכה לגמרי.

ירון יעקבס: היה צריך להתחיל את החברה, להתניע את פעילותה עם תקציב הרבה יותר גדול ולעמוד על כך שהוא ירד בתלילות לקראת הסגירה.

ירון יעקבס: לקצץ חצי מיליון שקל או מיליון שקל או מיליון וחצי שקל, יחטיא את המטרה מכיוון שתימנע מהחברה בעצם האפשרות לבצע את תפקידה בצורה מסודרת.

ירון יעקבס: אם אתם מסתכלים, והערתי על כך, הכנסנו לתוך החברה, לתוכנית העבודה הדו-שנתית שהגשנו כאן, שישה חוקרים נוספים, דבר שבאופן פרדוכסאלי חסך כ- 400,000 שקל לחברה, כי מיקור חוץ הרבה יותר יקר מאשר העסקת עובדים.

ירון יעקבס: אבל זה מבטא את הצורך בהאצת פעילות איתור היורשים ואיתור הנכסים.

ירון יעקבס: כך גם לגבי שאר האגפים, כאשר בסך-הכל, אנחנו מדברים על תוספת עובדים או תוספת תקנים, אני אפילו לא יודע אם ננצל את כולם, אבל תוספת תקנים של כעשרה תקנים, שבתוכם אותם שישה חוקרים, ייעוץ משפטי שאני שמעתי רבות על הדרישה של הוועדה להתמודד עם הסוגיה הזאת ואנחנו מבצעים את זה ואנחנו נבחר יועץ משפטי פנימי השבוע ובזה אני חושב יהיה סוף לסאגה.

נעמה מנחמי: מתי יסתיים הייעוץ המשפטי הכפול?

ירון יעקבס: הייעוץ המשפטי הכפול נחלק לשני פרמטרים, ישנו הפרמטר של ה- Retainer וישנו הפרמטר של הליטיגציה.

ירון יעקבס: הפרמטר של ה- Retainer, על-פי החוזה של עורך-הדין שמכהן כרגע, עו"ד העצני, החוזה אתו מסתיים ביוני אבל כבר הודענו לו, החברה כבר הודיעה לו שיש סיכוי טוב מאוד שהחברה תיישם את הזכות שלה בחוזה להפסיק את ההתקשרות אתו שלושה חודשים מראש, זאת אומרת שהוא יסיים את ההתקשרות שלו באפריל.

ירון יעקבס: זה פרק זמן סביר, לקליטת עורך-דין פנימי חדש, ולביצוע חפיפה, בהנחה שאף עורך-דין פנימי לא יבוא מהיום למחר לעבודה הזאת.

ירון יעקבס: זאת אומרת, צריך עוד איזה חודש, חודש וחצי הודעה מראש, ועוד חודש, חודש וחצי, חפיפה, זה סביר בהחלט.

נעמה מנחמי: מהתקציב שביקשתם?

ירון יעקבס: זה לגבי הפרמטר של ה- Retainer.

ירון יעקבס: לגבי הפרמטר של הליטיגציה, צריך יהיה לעשות מחשבה אם רוצים לקחת חלק מהליטיגציה לתוך החברה, אז יכול להיות שיהיו לזה משמעויות תקציביות, אבל אני רוצה להזכיר שהתקציב לליטיגציה בסעיף כפי שהוא מופיע כאן כרגע, לוקח בחשבון הוצאות כבדות שיש לחברה בגין הבוררות שמתקיימת עם בנק לאומי, שבמסגרתה פועלים שני עורכי-דין, גם משרד וינרוט וגם משרד העצני וככל שהבוררות תימשך, העלויות יילקחו בחשבון ויצטרכו לצאת מהכיס, אין מה לעשות.

נעמה מנחמי: למה צריך שני משרדים?

דוד רותם: בדיוק, אני אף פעם לא הבנתי איך אפשר לנהל משפט עם שני עורכי-דין.

נעמה מנחמי: משני משרדים שונים.

דוד רותם: אולי את תסבירי לי.

דוד רותם: את הרי יודעת איך מנהלים משפט.

מרים רובינשטיין: קודם כל, זה גם לא מהזמן שלי, אבל זה דבר שנקבע על-ידי הדירקטוריון כבר לפני שלוש שנים, אני חושבת, הם נשכרו.

מרים רובינשטיין: ההפך, היה גם עורך-דין שלישי, שהיה פרופ' פרוקצ'יה, שגם היה בצוות.

מרים רובינשטיין: היו אז שלושה.

קריאה: הוא עדיין.

מרים רובינשטיין: הוא עדיין?

מרים רובינשטיין: אני לא רואה אותו, הוא לא מופיע, בכל אופן.

מרים רובינשטיין: הרעיון היה לכסות כמה היבטים של מומחיות בתוך התיק הזה, שהוא תיק מאוד מורכב ומסובך ולכן אז גם נדב וגם וינרוט וגם פרוקצ'יה, ככה נקבע לפני שלוש שנים.

מרים רובינשטיין: עכשיו אני מבינה שפרוקצ'יה פחות בתמונה, הוא היה בהחלט בתמונה בהכנת התביעה, בהכנות חוות-הדעת, הוא פחות בתמונה עכשיו אז לכן גם יש פחות שכר-טרחה בנושא הזה.

מרים רובינשטיין: אבל המשרד של וינרוט והמשרד של נדב, בהחלט מטפלים ביחד בתיק הזה ואיך פועלים?

מרים רובינשטיין: הם פועלים, לי נראה ששיתוף הפעולה הוא טוב, ביניהם, אבל זה באמת דבר שנקבע מראש ויכול כבר לפני, בהכנת התביעה עצמה, יכול להיות שבהמשך הדרך אפשר יהיה להגיע למסקנה שרק אחד יכול להופיע.

מרים רובינשטיין: אנחנו גם לא יודעים מה יהיה משך הבוררות, הרי התקווה של כולם, כולל הבוררים, שבסך-הכל היו שתי ישיבות בוררות, אחת – ישיבת פתיחה שלא היה בה כלום, אלא רק סדרי דין, ואחת ישיבה, גם כן, ישיבת פתיחה אבל כבר מהותי, וגם הבוררים מבקשים שיהיה משא ומתן.

מרים רובינשטיין: אז יכול להיות שהכל יסתיים ויהיה משא ומתן לפשרה.

מרים רובינשטיין: אבל כרגע, אם הבוררות תימשך, כמו שהמנכ"ל אמר, אז יש עלויות די גדולות לבוררות הזאת.

ירון יעקבס: אפשר להוסיף אולי שהבוררים מתכוונים או ביקשו לפחות, להגיע למצב שהבוררות תסתיים תוך שלושה עד מקסימום שישה חודשים.

ירון יעקבס: בהנחה שלא יהיה משא ומתן לפשרה.

מרים רובינשטיין: זה בכל מקרה, זה גם כתב הבוררות עצמו, מגביל אותם.

דוד רותם: השכר שנקבע פה, פי מה?

דוד רותם: לפי שעות?

מרים רובינשטיין: לפי שעות, כן.

מרים רובינשטיין: לפי שעות, עם ההנחה שמקובלת ברשות החברות, זה לגבי היועץ המשפטי שהיה ה- Retainer, וגם משרד וינרוט הסכים ללכת על אותו תעריף.

דוד רותם: מה התעריף לשעה?

מרים רובינשטיין: התעריף לשעה נדמה לי 500 שקל, אם אני לא טועה.

דוד רותם: לכל משרד?

מרים רובינשטיין: כן, לכל עורך-דין.

נעמה מנחמי: ומי מוודא שאין כפילות, כלומר, אם שני עורכי-הדין מגיעים לכל ישיבה, השאלה אם זה באמת דרוש.

נעמה מנחמי: כלומר, יש שם הרבה מאוד סכומים שהולכים.

מרים רובינשטיין: בינתיים – כן, בהחלט כן, כי אנחנו רק בתחילת הדרך וכמו שאמרנו, גם כתב הבוררות מגביל.

דוד רותם: זה 500 שקל לא לישיבת בוררות?

מרים רובינשטיין: לא לא, לשעה.

דוד רותם: זה 500 שקל לשעת עבודה?

מרים רובינשטיין: לשעת עבודה.

דוד רותם: זאת אומרת, גם מה שהם עובדים במשרד?

מרים רובינשטיין: גם על מה שהם עובדים במשרד וגם מה שהם מופיעים.

מרים רובינשטיין: ובהחלט, זה החלק הכי גדול של התקציב.

מרים רובינשטיין: תראו, אנחנו מדברים על תביעה שהיא מעל 300 מיליון שקל, אז עם כל הכבוד, גם מהנגזרת של שכר הטרחה, הוא לא כל-כך גדול ואנחנו מקווים באמת שהעסק הזה יסתיים די מהר והוא גם מוגבל בזמן על-פי שטר הבוררים.על ה- 500 יש את ההנחה של ה- Retainer, של 25%.

מרים רובינשטיין: זה לפי התעריף של רשות החברות.

דוד רותם: זה 450.

מרים רובינשטיין: וינרוט מקבל 500.

מרים רובינשטיין: הוא לא מחויב להנחה.

מרים רובינשטיין: אנחנו פועלים לפי הנחיות.

דוד רותם: אבל את אומרת שהוא גם הסכים להנחה.

ירון יעקבס: לא, הוא הסכים לתעריף.

מרים רובינשטיין: הוא הסכים לתעריף רשות החברות, הוא לא לוקח תעריפים כאלה, הוא הסכים לתעריף רשות החברות של 500 לשעה.

מרים רובינשטיין: אצל העצני, הוא מחויב, כמי שהיה יועץ משפטי של החברה, הוא מחויב על-פי הנחיות רשות החברות, לתת הנחה.

מרים רובינשטיין: הוא נותן.

נעמה מנחמי: השאלה היא איך הדירקטוריון, או האם הדירקטוריון, בודק האם יש צורך בשני המשרדים בכל ההתנהלות או שיש מקום לחלק, שלפחות לחלק מהדברים יגיע רק אחד מהם.

מרים רובינשטיין: קודם כל, לדירקטוריון יש קושי בעניין הזה, כי הדירקטוריון, עם כל הכבוד, לא נכנס לנושאים המשפטיים פרופר והתביעה, הוא יודע על התביעה, מכיר אותה, מקבל דיווח, אבל הדבר הזה באמת יכול להיעשות אולי על-ידי המנכ"ל, והוא יבוא להמליץ בפני הדירקטוריון.

מרים רובינשטיין: אבל עד עכשיו, גם המנכ"ל הוא חדש, וגם הבוררות חדשה, זאת אומרת, כפי שאמרתי, היו לנו שתי ישיבות שמתוכן אחת היתה לסדרי דין ואחת היתה ישיבת פתיחה.

מרים רובינשטיין: אנחנו עוד לא יודעים.

מרים רובינשטיין: יכול להיות שיש מקום לשקול ולראות אם אפשר לחלק את העבודה בצורה הזאת שאם יש ישיבה שמי שטיפל בנושא הספציפי הוא המשרד הזה ולא המשרד הזה, יופיע רק, יכול להיות.

דוד רותם: אני עושה עכשיו חשבון נורא פשוט.

דוד רותם: הבוררות הזאת תיגמר בתוך שלושה חודשים.

מרים רובינשטיין: שלושה עד שישה חודשים.

דוד רותם: כשאני לוקח 600,000 שקל, מחלק את זה ל- 875, מחלק את זה לשלושה חודשים, מחלק את זה ל- 20 ימים בחודש, יוצא שכל אחד מעורכי-הדין עובד 11 וחצי שעות ביום, על התיק הזה.

דוד רותם: אחרת אני לא מגיע לסכום.

מרים רובינשטיין: אבל התקציב הוא לא לשלושה חודשים.

דוד רותם: אלא לכמה?

מרים רובינשטיין: עד שישה חודשים.

דוד רותם: אז בואי נגיד, שישה חודשים, זה יוצא שהם עובדים שש שעות ביום, רק על התיק הזה.

ירון יעקבס: לא, כי צריך לקחת בחשבון שהתקציב הזה כולל גם עבודת ליטיגציה שהיא לא רק הבוררות.

ירון יעקבס: הבוררות היא חלק מזה.

מרים רובינשטיין: זה נתח רציני, אבל יש עוד דברים.

ירון יעקבס: בוודאי שלא.

מרים רובינשטיין: יש עוד דברים שהם בליטיגציה.

דוד רותם: לא משנה.

דוד רותם: אני אומר, יוצא מצב שמשרדי עורכי-הדין האלה, עובדים על התיקים של החברה, בואי נאמר ככה, על תיקי החברה עובדים שש שעות ביום, שני משרדי עורכי-דין.

מרים רובינשטיין: לא. לא.

מרים רובינשטיין: זאת ההערה.

מרים רובינשטיין: יש עוד ליטיגציה שלאו דווקא, וינרוט לא מופיע בתיקים אחרים.

מרים רובינשטיין: גם אפילו נדב לא מופיע בכל התיקים.

מרים רובינשטיין: זאת אומרת, יש עוד ליטיגציה שהם לא של שני עורכי-הדין האלה.

דוד רותם: יוצא מן הכלל.

דוד רותם: לא חשוב, אני אומר, כל עורכי-הדין עובדים 11 שעות.

מרים רובינשטיין: לא. יש פה שני סוגי ליטיגציה.

מרים רובינשטיין: יש פה שני סוגים.

מרים רובינשטיין: יש ככה – בוררות, הבוררות היא תהיה, אנחנו צריכים להעריך עד שישה חודשים.

דוד רותם: אני לא מדבר על הבוררות.

מרים רובינשטיין: לא, רגע, רגע.

דוד רותם: אני מדבר על כל הליטיגציה של החברה.

מרים רובינשטיין: כל הליטיגציה, אתה צריך לקחת לשנה שלמה, התקציב הוא שנתי.

מרים רובינשטיין: אתה לקחת את התקציב השנתי של ליטיגציה וחילקת אותו רק לשלושה או שישה חודשים, זה לא נכון.

דוד רותם: לא לא, ואחר-כך חילקתי את זה עוד פעם.

דוד רותם: לקחתי את זה לשישה חודשים.

מרים רובינשטיין: לא, אבל זה שנה.

דוד רותם: אז אני אומר, אז אני חילקתי את זה לכן לשניים.

מרים רובינשטיין: לא, ל- 12 החודשים לא חילקת.

דוד רותם: חילקתי.

מרים רובינשטיין: איך?

דוד רותם: וזה אותו תעריף?

דוד רותם: 500 שקל?

מרים רובינשטיין: לא תמיד.

מרים רובינשטיין: לא תמיד.

מרים רובינשטיין: לא תמיד.

דוד רותם: עזבו, אני לא מסתכל על 2012, כי אני לא מאשר את תקציב 2012.

נעמה מנחמי: אתם יכולים להסביר לנו למה בתקציב 2012 הליטיגציה היא עדיין באותו סכום, בהנחה שהבוררות אמורה להסתיים תוך חצי שנה?

מרים רובינשטיין: כן, אני יכולה להסביר את זה.

מרים רובינשטיין: הליטיגציה בהמשך, זה הערכה, בהנחה שיהיה לנו הרבה יותר איתורים והרבה יותר השבות ויהיה צורך בליטיגציה שקשורה בדברים האלה ובניהול נכסים.

נעמה מנחמי: ואת זה לא יעשו עורכי-הדין?

נעמה מנחמי: הרי אמורים להצטרף שני עורכי-דין פנימיים לחברה.

מרים רובינשטיין: אז המדובר הוא ככה – קודם כל, אנחנו באמת בסימן שאלה גדול, זה הכל בסימן שאלה, האם יכול להיות מצב שהליטיגציה תהיה רובה בתוך החברה.

מרים רובינשטיין: אני למשל לא משוכנעת, כי אני חושבת שהחברה, כל מהות החברה הזאת, כל צעד שהחברה הזאת עושה, בכל מחלקה שיש, המון דברים משפטיים וראשוניים, שהייעוץ המשפטי צריך להיות מאוד פעיל במובן היום-יומי.

מרים רובינשטיין: הליטיגציה היא מחוץ לזה ואני, חוץ מהדברים השגרתיים, אני חושבת שיועץ משפטי פנימי לא יוכל לעמוד בזה ואנחנו נצטרך ליטיגציה, נצטרך לעשות מיקור חוץ.

מרים רובינשטיין: זה לא אומר, זה לא אומר, שוב, יש תעריף וזה לא אומר שאנחנו ניתן לו.

נעמה מנחמי: לא עדיף אז לקחת יועץ משפטי שלישי שיעשה את הליטיגציה?

מרים רובינשטיין: אולי, אולי.

דוד רותם: יש פה מישהו מהמשרד לענייני גמלאים?

אהרון מור: אזרחים ותיקים.

אהרון מור: הממשלה שינתה את השם.

דוד רותם: אתה עוסק בהשבת הרכוש היהודי, נכון?

אהרון מור: נכון.

דוד רותם: כמה כסף אתם צריכים לאסוף ולהשיב?

אהרון מור: הרכוש היהודי באירופה נאמד ב- 1938 במחירים של אז, בין 13 ל- 15 מיליארד דולר, ומזה הוא הושב בין 18 ל- 20% עד היום.

דוד רותם: כמה עורכי-דין אתם מעסיקים בשביל להשיב את הסכומים האלה?

מרים רובינשטיין: הם לא עוסקים בהשבה.

דוד רותם: הם עוסקים בהשבה.

מרים רובינשטיין: לא לא, הם לא עוסקים.

אהרון מור: תודה עבור השאלה.

אהרון מור: אנחנו, זה מה שרציתי לומר וביקשתי רשות דיבור.

אהרון מור: אנחנו עכשיו בתחילת הדרך, כלומר, נגמר, בשנה שעברה דיווחתי שנגמר תהליך בינלאומי שהיה בפראג ואנחנו עכשיו מתחילים לעבוד בינואר.

אהרון מור: אנחנו נתחיל בקמפיין בינלאומי לרישום רכוש יהודי.

אהרון מור: זה יעלה כמה מיליונים.

אהרון מור: מכיוון שאנחנו מתחילים לעבוד, בשנה שעברה אמרתי שמסתכלים לנו על הידיים.

אהרון מור: עכשיו יסתכלו לנו על הידיים פעמיים וגם יגידו לנו – ומה קורה אצלכם?

אהרון מור: אתם באים אלינו, לפולין?

אהרון מור: לרומניה?

אהרון מור: ולכן מבחינתנו, מבחינת האינטרס של ממשלת ישראל ואנחנו עושים את זה יחד עם משרד החוץ, מאוד חשוב שהחברה תסיים את עבודתה כמה שיותר מהר, כדי שידינו יהיו נקיות.

אהרון מור: אני לא נכנס כרגע לשאלה כמה שנים עוד החברה צריכה להיות קיימת כדי לגמור דברים כאלו או אחרים, אבל מבחינת מה שנקרא ה- Bulk העיקרי של העבודה, האינטרס של ממשלת ישראל הוא שהעבודה תיגמר כמה שיותר מהר.

אהרון מור: כי אז יהיה לנו הרבה יותר קל לשאת ולתת עם אותן מדינות שאנחנו הולכים לשאת ולתת איתן, שזה במכה ראשונה כעשר מדינות.

אהרון מור: לשאלתך, היושב-ראש, התקציב שעומד לרשותנו היום, מעבר לכוח האדם הקבוע, שהוא קטן, הוא 16 מיליון שקל לשנתיים.

דוד רותם: בקיצור, אתם לא עושים כלום.

מרים רובינשטיין: הם לא עוסקים בהשבה, הם לא עושים את העבודה הזו.

דוד רותם: גם אתם לא עושים כלום בהשבה, עוד לא ראיתי אף אגורה.

דוד רותם: איפה התקציב פה של השבה?

מרים רובינשטיין: ועוד איך יש.

דוד רותם: כמה?

דוד רותם: על זה אומרים לי יהיה תקציב אחר.

מרים רובינשטיין: לא לא, לא.

ירון יעקבס: לא לא, התקציב שאנחנו מדברים עליו הוא התקציב התפעולי של החברה.

ירון יעקבס: הנתונים לגבי הפעילות של החברה זה סיפור אחר, ואני מוכן לפרוש אותו בשמחה רבה, אבל זה לא קשור לתקציב התפעולי.

ירון יעקבס: הנתונים הוגשו לכנסת בדו"ח שפירט את הפעילות ממאי עד אוקטובר, וכל המספרים נמצאים שם, אפשר לחזור עליהם, אם רוצים.

ירון יעקבס: סך-הכל החלטות השבה בחברה הן בסדר גודל של כ- 40 מיליון שקל, מאז שהחברה הוקמה.

ירון יעקבס: מתוך מסת נכסים של כמיליארד שקלים, שהחברה קיבלה לידיה.

נעמה מנחמי: לא ענית לי עדיין על השאלה לגבי כמה, מבחינת החשבון שלכם בדו"ח, לכמה זמן אתם צופים תהיה החפה עם הייעוץ המשפטי, עם ה- Retainer.

ירון יעקבס: עניתי אבל אני אחזור, אמרתי – החפיפה היתה אמורה להתבצע עד יוני והיא ככל הנראה תתבצע רק עד ה- 1 לאפריל.

נעמה מנחמי: זאת אומרת שהנתונים שיש לנו זה עתיד?

ירון יעקבס: לא. כאן יש לך סדר גודל שלוקח בחשבון את שלושת החודשים הנוספים.

נעמה מנחמי: אפשר לקצץ אותם, לאור מה שאתה אומר?

ירון יעקבס: באופן תיאורטי – כן, כן.

ירון יעקבס: באופן תיאורטי – כן.

נעמה מנחמי: מה סדר הגודל?

ירון יעקבס: סדר הגודל הוא כ- 100,000 שקל.

ירון יעקבס: משהו כזה.

ירון יעקבס: שלושה חודשי Retainer זה 100,000 שקל.

נעמה מנחמי: תוכל להסביר בבקשה את הסכום של הקשרי ממשל?

ירון יעקבס: קשרי ממשל זה עבודה שהיא חיונית לחברה מבחינת מערכת היחסים של החברה כגוף שעובד באופן שוטף גם עם הכנסת, גם עם הממשלה וגם עם שורה ארוכה של גופי ביקורת ויש צורך בסיוע גם בהכנות לקראת הפגישות, גם ב- Follow up לאחר הפגישות, ואני חושב שזה מחויב המציאות, במיוחד בעידן הנוכחי שאנחנו מוקפים ברעיונות לשינויי חקיקה שיצריכו פעולות אינטנסיביות.

ירון יעקבס: בהקשר הזה אני הייתי בכנסת בחודשיים האחרונים הרבה מאוד פעמים, כדי לשוחח עם חברי הכנסת, כדי להציג להם את הפעילות של החברה, שלמרות שפה בוועדה מכירים אותה, העולם החיצון כנראה פחות מכיר אותה.

ירון יעקבס: אנחנו רואים את זה גם בנתונים ביחס לפניות לחברה.

נעמה מנחמי: למה אתה צריך את העולם החיצון?

נעמה מנחמי: יש לכם תזכיר חוק?

ירון יעקבס: אנחנו לא עוסקים בתזכירי חוק.

נעמה מנחמי: דרך איפה אתם הולכים להגיש את הצעת החקיקה, דרך הממשלה?

ירון יעקבס: אנחנו לא הולכים.

ירון יעקבס: אמרתי שאנחנו מוקפים ברעיונות.

ירון יעקבס: הגב' עטרון תציג לכם את הרעיונות שלה, אני מניח, אבל אנחנו צריכים להתייחס לזה וכדי להתייחס לזה, צריך עבודה צמודה עם כל הגורמים שהם רלוונטיים להקשר הזה.

נעמה מנחמי: אני מצטערת, לא הבנתי.

נעמה מנחמי: אתם מוקפים ברעיונות של חברי כנסת שונים או שאתם מנסים לעודד חקיקה מסוימת?

ירון יעקבס: לא, אנחנו שמענו ומכירים רעיונות של משרד המשפטים, שמטעמו יזם מהלך לשינוי חקיקה.

ירון יעקבס: בהקשר הזה, אנחנו צריכים להשתלב בצורה כזו או אחרת.

נעמה מנחמי: ההצעות של משרד המשפטים הן הצעות שהן הולכות עם הרוח של החברה, שהחברה רואה?

מרים רובינשטיין: אנחנו עוד לא יודעים.

מרים רובינשטיין: כי אנחנו, החברה כחברה, הדירקטוריון, לא הוצג לו שום דבר, שום הצעת חוק ושום טיוטה ואנחנו לא יודעים מה הרעיונות.

נעמה מנחמי: אז אני לא מבינה.

נעמה מנחמי: אם אתם עוד לא יודעים מהי עמדת החברה לגבי חקיקה שעדיין לא נמצאת על השולחן, למה צריך 200,000 שקל להסביר עמדה שאתם עוד לא מבינים אותה, שאתם בעצמכם עוד לא גיבשתם?

ירון יעקבס: אל"ף, כי נצטרך, ובי"ת, גם ללא סוגיית החקיקה, חברה שעובדת באווירה או בסביבה כל-כך מבוקרת וכל-כך מפוקחת, גם על-ידי המחוקק וגם על-ידי שאר גופי הביקורת במדינה, צריכה סיוע בתחום הזה.

נעמה מנחמי: בשביל זה יש לכם דוברות, על הדוברות לא שאלתי.

נעמה מנחמי: אני חושב שחברה בסדר גודל כזה, צריכה דוברות.

ירון יעקבס: לא לא,  הדוברות עוסקת בתחום אחר לגמרי.

ירון יעקבס: הדוברות עוסקת, אפילו לא בעבודת דוברות הקלאסית, הדוברת שלנו עוסקת בהרבה מאוד פעילויות שקשורות לפרסום מודעות ופרסומים שקשורים לעבודה השוטפת של החברה.

ירון יעקבס: אבל אני אחדד את זה, את הסוגיה של ממשל כדי, אני חושב, כדי להסיר אותה מסדר היום.

ירון יעקבס: אני כמנכ"ל אומר, ולוקח על עצמי את כל האחריות בהקשר הזה, שאני לא מתכוון, לא חושב שזה נכון, שאני אקדיש זמן לתאם ולעשות Follow up על כל מיני פגישות וצריך לזה עזרה.

ירון יעקבס: אם תחשבו שזה נכון יותר לקחת איש פנימי, מה שלא נכון, ותחשבו שזה יותר זול והמספר 200,000 הוא גם בעייתי, אבל אני לא נכנס אליו כרגע, אז אפשר לשקול את זה.

ירון יעקבס: אבל מישהו צריך לעשות את הפעולה הזו.

ירון יעקבס: בסדרי הגודל שאנחנו משלמים ללוביסטית שלנו, יש לכם את הנתונים שם, שזה שכר מאוד מאוד סטנדרטי בלשון עדינה, אני לא חושב שזה צריך להיות נושא בכלל.

ירון יעקבס: יש לזה חשיבות.

דוד רותם: אם אני הייתי הלוביסט שלכם הייתי לוקח 500 שקל לשעה.

ירון יעקבס: אתה רואה?

דוד רותם: בוודאי.

נעמה מנחמי: אני לא הבנתי מה אתם מנסים לקדם כרגע, שצריך את הלוביסט הזה.

ירון יעקבס: לא צריך לקדם, אמרתי, גם ללא פעילות חקיקה, החברה עמדה תחת ביקורת מבקר המדינה.

ירון יעקבס: הרבה אנשים בבניין הזה התעניינו לדעת מה מתרחש בחברה, כתוצאה מזה שנודע להם שיש ביקורת של מבקר המדינה, אגב, ביקורת שהושלמה, רק שאי-אפשר עדיין לדבר עליה, מכיוון שיש אמברגו על הדו"ח עצמו.

ירון יעקבס: אבל היה צריך לבוא ולהסביר הרבה מאוד דברים שצפו ועלו בכל מיני הקשרים, גם כתוצאה מהדיונים שהתקיימו כאן בשנה שעברה.

ירון יעקבס: ואת כל הפעילות הזאת צריך לעשות.

ירון יעקבס: אני לא יכול להגיד לחברי כנסת שמתעניינים מה עושה החברה, לומר להם – תשמעו, אין לי זמן השבוע, אני צריך לתאם את זה, נראה איך זה יסתדר.

ירון יעקבס: צריך לעבוד בהקשר הזה.

ירון יעקבס: ולעבודה הזאת צריך עזרה וזאת העזרה.

ירון יעקבס: ואני אומר שוב, אמרתי את זה בראשית הדברים, צריך להסתכל, אני מכבד כל אגורה וכל שקל, אבל צריך להסתכל על תמונת המאקרו.

ירון יעקבס: אם יש מיליארד שקלים, שצריך לחלק אותם בצורה כזו או אחרת, אז צריך לעשות בהקשר הזה כל מיני פעילויות ואם העלויות הן בהקשר הזה, ברמה של פרומילים, אז צריך לקחת את זה בדו"ח הטקסט הנכון.

דוד רותם: טוב.

דוד רותם: החברה הזאת, לאיזה רמת חברה היא, בחברות הממשלתיות, היא מושווית?

ירון יעקבס: 8 – לא עסקי.

דוד רותם: שזה אומר מה?

דוד רותם: כמה ישיבות דירקטוריון מקסימאליות יש בשנה?

ירון יעקבס: זה אולי מר ליכטנפלד יאמר, רשות החברות.

זאב ליכטנפלד: 24 ישיבות מקסימום, אם אני לא טועה.

דוד רותם: לא יכול להיות.

זאב ליכטנפלד: לשנה.

זאב ליכטנפלד: כולל ועדות.

דוד רותם: כולל ועדות?

זאב ליכטנפלד: כולל ועדות.

נעמה מנחמי: וכמה ישיבות היו בשנה האחרונה?

ירון יעקבס: התקציב היה בחסר פה, בביצוע.

מרים רובינשטיין: לא הגיעו לזה.

זאב ליכטנפלד: כל דירקטור זכאי לגמול עד מקסימום 24 ישיבות, זאת אומרת, לא כל הדירקטורים גם מופיעים לכל הוועדות, אז זה משתנה מדירקטור לדירקטור.

נעמה מנחמי: זאת אומרת שתיאורטית יכולות להיות 100 ישיבות שבתוכן נגיד רבע דירקטורים כל פעם.

דוד רותם: זה מדהים.

דוד רותם: אני הייתי דירקטור בחברה כלכלית, והיה לי 12 ישיבות בשנה, מקסימום.

מרים רובינשטיין: כדירקטוריון.

מרים רובינשטיין: לנו יש גם ועדות משנה.

מרים רובינשטיין: אבל בכל מקרה, זה לא, אנחנו לא מגיעים, לא ממצים את זה.

דוד רותם: כן, רק שמבקשים פה 800,000 שקל, בשביל דירקטוריון, ועדה ממנה ו-ועדת ביקורת.

מרים רובינשטיין: יש לנו גם ועדה ממנה ויש לנו גם ועדת ביקורת, על-פי חוק.

דוד רותם: יכול להיות.

דוד רותם: כמה ישיבות דירקטוריון היה בשנה, את זוכרת?

ירון יעקבס: כל חודש כמעט.

מרים רובינשטיין: יש לנו כמעט כל חודש, ישיבה אחת לחודש, כמעט ישיבה לחודש, זאת אומרת אפשר, וזה יהיה בין, נניח, עשר ל- 12 ישיבות דירקטוריון מלאות.

דוד רותם: יפה.

דוד רותם: כמה מקבלים על ישיבת דירקטוריון?

מרים רובינשטיין: אני לא יודעת.

ירון יעקבס: 800 ומשהו שקל.

דוד רותם: כמה?

ירון יעקבס: 800 ומשהו שקל, לכל דירקטור, שזכאי.

מרים רובינשטיין: אני לא מכירה את התעריף, אני עובדת בהתנדבות בחברה.

מרים רובינשטיין: אני החלטתי לא לקבל גמול, בגלל השליחות שאני מרגישה בהיותי חברת דירקטוריון.

דוד רותם: אני אגיד לך את האמת, את יודעת?

דוד רותם: אני ממש מעריך את זה, אני חושב שאת צודקת, אבל אני חושב שכל הדירקטוריון היה צריך להרגיש כמוך.

דוד רותם: וכשאני רואה 780,000 שקל.

מרים רובינשטיין: זה לא רק דירקטוריון.

דוד רותם: לא לא, זה גם ועדת ביקורת וגם ועדה ממנה.

מרים רובינשטיין: יש פה ועדת ביקורת ויש ועדה ממנה, אז יש להם ישיבות.

דוד רותם: רבותיי, כמה ישיבות יש לוועדה הממנה?

מרים רובינשטיין: אני לא יודעת להגיד לך.

דוד רותם: אדוני המנכ"ל-?

ירון יעקבס: מינימום ארבע ישיבות.

מרים רובינשטיין: יותר.

דוד רותם: מה יש להם לשבת?

דוד רותם: הם לא צריכים למנות כל הזמן.

דוד רותם: ועדה ממנה זה אלו שממנים את הדירקטורים, לא?

מרים רובינשטיין: לא רק.

מרים רובינשטיין: לא רק, הם משמשים כאסיפה כללית.

מרים רובינשטיין: הם משמשים כאסיפה כללית של החברה, אז הם גם מאשרים תקציב, יש להם כמה דברים על-פי החוק.

נעמה מנחמי: למה נדרש גידול?

דוד רותם: למה צריך להעלות את השכר?

נעמה מנחמי: יש גידול של כמעט 20% מהשנה הנוכחית.

דוד רותם: ובוועדת ביקורת – 26%.

מרים רובינשטיין: זה אני לא יודעת.

נעמה מנחמי: אתם צופים יותר ישיבות בשנה הבאה?

מרים רובינשטיין: ועדת ביקורת ביקשה.

ירון יעקבס: הבקשות של הוועדות השונות, גם של הדירקטוריון, יושב-ראש הדירקטוריון, לגבי הדירקטוריון והוועדות וגם לגבי הוועדה הממנה ו-ועדת הביקורת, הבקשות שלהם היו בהתאמה ואנחנו דיברנו על כך עם רשות החברות הממשלתיות, בהתאם למסגרת המקסימאלית האפשרית.

דוד רותם: מה פתאום?

דוד רותם: למה צריך?

דוד רותם: למה צריך?

דוד רותם: אני רוצה שמישהו יסביר לי למה צריך.

דוד רותם: הנה, אומרת הגב' רובינשטיין, היא רואה בזה שליחות והיא עובדת בחינם.

דוד רותם: אבל אצלכם, אני לא יודע, עם כל הכבוד, אני אומר לך, הייתי דירקטור בחברה עסקית גדולה, אני לא ראיתי כל-כך הרבה תקציבים וישיבות.

מרים רובינשטיין: אני מוכרחה לומר, אני לא נוכחתי באף ישיבה שהיתה מיותרת.

מרים רובינשטיין: החברה הזאת היא באמת מיוחדת במינה, יש לה דברים מאוד חשובים, גם מבחינה ציבורית, יש צורך לדון בהרבה דברים ולהיות ערים ורגישים.

מרים רובינשטיין: אני לא רואה שום, לפחות לשנה, אני בחברה שנה וחצי.

דוד רותם: כמה ישיבות דירקטוריון היית השנה?

מרים רובינשטיין: אני חושבת שממש אמרתי, כעשר.

דוד רותם: אחת לחודש?

מרים רובינשטיין: אחת לחודש, ויש גם ישיבת ועדה שגם יכולה להיות אחת לחודש, יכול להיות שהייתי בכפול, זאת אומרת שהייתי ב- 20 ישיבות.

מרים רובינשטיין: מאוד יכול להיות.

דוד רותם: אבל עושים את זה, אני מקווה, באותו יום.

מרים רובינשטיין: בדרך-כלל, אנחנו משתדלים לעשות באותו יום, גם מבחינת הנוחיות שלנו, לא לבוא פעמיים.

דוד רותם: בדיוק.

מרים רובינשטיין: בכל מקרה, מה שאני אומרת, הישיבות באמת, הן ישיבות ענייניות, הן ישיבות חשובות ולא ראיתי אפילו ישיבה אחת שהיתה מיותרת.

דוד רותם: אין שום ספק, כל הישיבות הן חשובות.

מרים רובינשטיין: לא לא לא,

דוד רותם: לא לא לא, מרים, אני אומר ברצינות.

דוד רותם: השאלה היא רק, את יודעת, אני יודע איך עושים את זה.

דוד רותם: קובעים שלוש ישיבות באותו יום, ואז משלמים שלושה גמולים.

דוד רותם: אני רוצה להבין – האם אי-אפשר את אותם נושאים חשובים, ואין לי ספק, לעשות אותם אחת לחודשיים, באותה ישיבה, לדון בכמה נושאים?

מרים רובינשטיין: לא, זה לא הולך, זה באמת לא הולך.

מרים רובינשטיין: תראה, יש לנו בזמן האחרון, בכלל, וכל ישיבת דירקטוריון עמוסה והיא לפחות שלוש שעות של ישיבה רצינית מאוד של דירקטוריון, בלי הפסקה.

מרים רובינשטיין: לפחות.

מרים רובינשטיין: ולכן, לכן, ואנחנו בדרך-כלל מתכנסים ב- 11, לפחות עד השעה שתיים.

מרים רובינשטיין: חוץ מזה, יש לנו ועדות, הוועדות מתחלקות לפעילות הליבה של החברה.

מרים רובינשטיין: יש לנו ועדת סיוע, יש לנו ועדת השבה, יש לנו ועדת איתור.

מרים רובינשטיין: בקיצור, הוועדות האלה דנות ומביאות.

מרים רובינשטיין: בזכות הוועדות מתקיימות פחות ישיבות דירקטוריון כי מביאים להם משהו שכבר דנו בזה, הומלץ עליהם והם מביאים אותם לדירקטוריון.

דוד רותם: איפה היושב-ראש, הוא לא פה?

מרים רובינשטיין: היה אמור להיות פה.

ירון יעקבס: הוא בדרך.

נעמה מנחמי: השאלה היא אם באמת זקוקים לגידול הזה.

נעמה מנחמי: כלומר, אתם ביקשתם בשנה שעברה לדירקטוריון 567,000.

דוד רותם: כן, וניצלו 416.

נעמה מנחמי: 567, ניצלתם רק 416, זאת אומרת, ניצלתם בערך 75% ולמרות זה, השנה אתם מבקשים קפיצה של פלוס עוד 25, יש כאן גידול של 35% - 40% מהשנה שעברה.

ירון יעקבס: אמרתי קודם, זה לא הצד הכספי.

ירון יעקבס: זה מקסימום הישיבות, מסגרת הישיבות המותרת על-פי רשות החברות הממשלתיות.

דוד רותם: זה יכול להיות.

ירון יעקבס: נכון, זה בדיוק.

דוד רותם: בסדר.

מרים רובינשטיין: אם ניקח בחשבון, מה שהרעיון הוא, כל התקציב הזה כפי שהמנכ"ל בנה אותו ואני חושבת שהוא בנה אותו מאוד יפה, כל התקציב הזה הולך לכיוון של האידאה היא האצת פעילות החברה.

דוד רותם: לא.

מרים רובינשטיין: כן.

דוד רותם: לא. כי על זה יגישו לי תקציב נוסף, על כל הנושא הזה.

דוד רותם: זה כבר הודיעו, כתוב פה בתוך הניירות.

דוד רותם: על זה נגיש לך עוד תקציב.

דוד רותם: גם על זה.

אליעזר שטרן: השאלה אם לא צריכה להיות עקביות בין האצת פעילות החברה לשינויי החקיקה שיקצרו את המשך.

נעמה מנחמי: זה לגבי משהו אחד.

מרים רובינשטיין: אני ראיתי, התקציב הנפרד הוא רק אם יהיה לנו, מאחר ויש לנו סימן שאלה גדול בקשר לתפוצות, התפוצות וליהדות חוץ לארץ, שאי-אפשר היה כרגע להעריך את זה, אז יש את שתי הכוכביות האלה.

מרים רובינשטיין: אבל אנחנו מדברים על חברה שפועלת בישראל, ואיתור והשבה בישראל, אנחנו מדברים על האצה בשנתיים האלה לעשות עבודה מאוד מואצת, בכל תחום ובכל עניין.

דוד רותם: דהיינו, מה לעשות?

מרים רובינשטיין: דהיינו, אם אותם חוקרים יביאו לי יותר תוצאות וכתוצאה מהתוצאות יש לנו יותר תיקי איתור ויש לנו יותר תיקי השבה, יש לנו יותר על מה לדון בוועדות, למשל.

דוד רותם: תצברו עוד נכסים, אני לא רואה איך שמחלקים אותם.

דוד רותם: אתם חילקתם 4% מהכל.

ירון יעקבס: השבנו.

דוד רותם: השבתם, 4%.

מרים רובינשטיין: השבנו, לא חילקנו.

מרים רובינשטיין: לחלק אנחנו מחלקים סיוע, אולי.

דוד רותם: הלוואי שהייתם מחלקים סיוע.

מרים רובינשטיין: אנחנו מחלקים סיוע.

דוד רותם: לא מספיק.

דוד רותם: לא מספיק.

מרים רובינשטיין: אנחנו בהחלט מחלקים סיוע וגם בזה יש לנו קני מידה ציבוריים.

מרים רובינשטיין: אחד הדברים זה שאנחנו צריכים מאוד להיות זהירים, לאן בעצם הולך הכסף.

דוד רותם: על זה אני מסכים.

דוד רותם: ברגע שהכל אצלכם זה ועדות ציבוריות, אז אני לא יכול להילחם איתם.

נעמה מנחמי: באמת לגבי הפעילויות המיוחדות לאיתור היורשים, אני רואה שהביצוע המצטבר, עד סוף אוקטובר, היה 495.

נעמה מנחמי: אני רואה שההערכה שלכם לנובמבר – דצמבר היתה 980,000.

נעמה מנחמי: אנחנו עכשיו סוף דצמבר, יש לכם הערכה מה נוצל מתוך ה- 980 האלה?

ירון יעקבס: אנחנו מתכוונים לנצל את רוב התקציב על מודעות לקריאה ליורשים פוטנציאליים, גם באירופה, ככל הנראה גם בארצות-הברית, בתקשורת הלא יהודית, וזאת כהפקת לקחים מהקמפיין שבוצע במהלך 2010, שבו פרסמו או ניסו לאתר יורשים פוטנציאליים בפרסום מודעות בעיתונות יהודית, דבר שלא העלה תוצאות משביעות רצון.

ירון יעקבס: לזה ילך הכסף בהקשר הזה.

ירון יעקבס: שתי הכוכביות שמתייחסות לתקציב נפרד, שאותו נגיש ואם נתבקש, גם נבוא לאשר אותו כאן, מתייחס למהלך רחב יותר, של ניסיון באמת לאתר יורשים פוטנציאליים גם בארצות-הברית וגם בשאר העולם – ברית המועצות לשעבר וכדומה, מתוך ההבנה שהמספרים, כפי שהצטברו עד היום בחברה, משקפים מצב שאותם יורשים פוטנציאליים כלל לא מודעים לנוכחותה של החברה ולדבר קיומה.

ירון יעקבס: רק לשם הבהרה, עד היום התקבלו בחברה כ- 11,000 פניות, מתוכן כ- 1,600 פניות של אנשים שאינם תושבי מדינת ישראל ומתוך זה רק כ- 900 פניות של תושבים מארצות-הברית.

ירון יעקבס: אם לוקחים בחשבון את מספר היורדים שיושבים בתפוצות, את מספר היהודים שהם ממזרח אירופה לשעבר, ברור שלא התחלנו למצות את הפצת דבר פעילותה של החברה.

ירון יעקבס: לא בטוח שיש את מי להאשים, אבל בוודאי שצריך ליצור את המודעות.

ירון יעקבס: אני אומר בהקשר הזה, שתוך כדי שאנחנו דנים בנושא הזה, התחלנו להרהר שוב גם בתוצאות ומספרים שמאפיינים את הפעילות של החברה בארץ ויכול להיות מאוד שצריך לייצר מודעות מחודשת לדבר פעילותה וקיומה של החברה, גם בארץ, מכיוון שפה, בחדר הזה, מכירים את החברה ואני אומר לכם ואנחנו ראיינו מספר יועצים, יועצות משפטיות, בשבועות האחרונים, שחלקם אמר שהוא לא ידע כלל על דבר קיומה של החברה ואלו לנשים שקוראות עיתון ומכירות מה מתרחש בחיים.

נעמה מנחמי: אגב, אני שמעתי קצת ברדיו.

קריאה: היה פרסום ברדיו, בשנה שעברה.

מרים רובינשטיין: נכון, ירון אנוש נתן לנו קצת פרסום.

ירון יעקבס: אבל בואו נבדוק את המספרים.

ירון יעקבס: המספרים, כמו שאמרתי כרגע, הם בסך-הכל פניות של 11,000, נוריד מהם את ה- 1,500, 1,600 מקרים, ואז ניקח בחשבון שבכל מדינת ישראל שיש בה נכון להיום כ- 200,000 ניצולים ישירים ועוד, אני לא יודע להגיד בדיוק נתון דמוגראפי אבל שניים, שניים וחצי מיליון יהודים תושבי מזרח אירופה לשעבר, אם מכל המסה הזו הם פנו לחברה, רק פנו לחברה כ- 10,000 אז כנראה שלא יודעים על החברה.

ירון יעקבס: זה 5% מכלל הניצולים.

קריאה: מדובר על נכסים שהושקעו בארץ ישראל לפני קום המדינה.

ירון יעקבס: כמו שאתה מכיר את עם ישראל, אם מישהו יחשוב שיש לו סיכוי לקבל משהו במתנה מהמדינה, הוא ייפנה.

ירון יעקבס: אז אם פנו רק 10,000, כנראה שלא מספיק יודעים.

קריאה: אני נכנסתי לאינטרנט, חיפשתי, לא מצאתי, לא פניתי.

קריאה: זה שלא מצאת, לא אומר.

מרים רובינשטיין: אנחנו חושבים שיש עוד נכסים שאנחנו נמצא אותם.

אשרה רודב: לנו יש מספר הערות כלליות לגבי התקציב שהועבר.

אשרה רודב: דבר ראשון, כפי שציינת, היושב-ראש, עניין ההתחייבות של שנה שעברה שהתקציב לא יעלה על 19 וחצי מיליון שקלים ועוד שבסוף אנחנו מדברים על תקציב של 21 מיליון שקלים שעדיין אנחנו לא כל-כך מצליחים להבין את פשר הגידול.

אשרה רודב: הנושא של שני האחוז גם כבר דיברנו.

אשרה רודב: עוד נושא שבאמת אנחנו רואים שהרבה מהתוספות ניתנות גם בסעיפי השכר, שיש עלייה שנראית אולי קצת לא מידתית בסעיפי השכר, כי יש, למשל, בתקציב שכר ההנהלה, שעולה ב- 13%, נראה גידול מאוד מאוד מאוד משמעותי, ובנושא של איתור הנכסים, בעוד שאנחנו באמת, זה נראה לפחות מהצד, שכבר יש, אמנם ייתכן שקיימים עוד נכסים אבל נכון לעכשיו, כבר יש לכם נכסים בשווי של בערך מיליארד שקלים, בעוד שבינתיים ההשבה הסתכמה ב- 40 מיליון, אז נראה שיותר הגיוני להקצות את המשאבים יותר לסיוע ולהשבה ופחות לאיתור נכסים, כי בינתיים לא נראה שיותר מדי מצליחים לחלק את מה שכבר יש.

נעמה מנחמי: אם אפשר עוד הערה, ואז תענו ביחד, כי זה קשור.

נעמה מנחמי: הפנה את תשומת לבי אליעזר שבאמת יש לכם את היועץ לענייני היכן כדאי לחפש והשאלה היא אם אחרי חמש שנים שהחברה, ארבע שנים שהחברה פועלת, אין מקום כבר, עדיין יש צורך בו, כי הוא בעצם עושה איזה שהוא מיפוי מאוד ראשוני, אז השאלה אם המיפוי הראשוני הזה, אנחנו, הוא גם עדיין לא הסתיים.

אשרה רודב: אם אפשר, אני רק אסיים עם ההערות.

אשרה רודב: הנושא של הגידול בתקני כוח-האדם, אנחנו באמת, אנחנו גם רואים שחלק מהגידול זה בתקנים שהם על חשבון תקנים של מיקור חוץ, אבל זה עלול להיות קצת בעייתי, באמת אם המגמה של לקצר עכשיו את חיי החברה, בגלל שאנחנו בעצם מכניסים עובדים קבועים ואנחנו נפטר אותם עוד מספר שנים, לא רק זה, אלא אנחנו מכניסים אותם כעובדים קבועים למחלקת איתור נכסים, בעוד שכמו שאמרתי, אני באמת חושבת שאם אנחנו מתגברים את כוח האדם של החברה, אולי כדאי לחשוב על מקומות אחרים שאנחנו עושים את זה.

אשרה רודב: הייעוץ המשפטי, שגם כבר דובר עליו כאן, אפילו הייעוץ המשפטי הפנימי, אם מדובר במשכורות שנראות מאוד מאוד גבוהות, שזה מעל ל- 300,000 שקלים בשנה, שאני לא יודעת כמה מעבר לליטיגציה מה באמת היקף הפעילות המשפטית, אם הוא מצדיק משכורות כאלה גבוהות.

אשרה רודב: עניין נוסף שעלה כאן, תקציב פרסום הסברה וקשרי מינהל.

אשרה רודב: גם, מדובר כאן בגידול מאוד משמעותי בתקציב, ששוב, היינו שמחים לראות אותו מוקצה במקורות אחרים.

אשרה רודב: עלויות השערוך גדלו בקרוב ל- 100%, אני רואה, מהשנה לשנה הבאה, בעוד שלמיטב הבנתנו פעולות השערוך כמעט והסתיימו.

אשרה רודב: הנושא האחרון זה גם, עלויות המינהל והאחזקה, שגם יש כאן גידול של 56%, שזה כולל עלות של 100% בתקציב ההשתלמויות של עובדי החברה, שאנחנו לא מצליחים כל-כך להבין מה פשר ההשתלמויות וגם המיקום שלהם מוזר, בעלויות מינהל ואחזקה.

ירון יעקבס: אני יכול לענות, בבקשה?

דוד רותם: רגע, ירון, שנייה אחת, משרד המשפטים, תעירו גם את ההערות שלכם כדי שנקבל תשובה על הכל יחד.

גלי עטרון: אני מצטרפת לדבריה של אושרה ורוב הדברים באמת כבר נאמרו, אני רוצה רק לחדד.

גלי עטרון: בנושא של ייעוץ משפטי הפריע לי דבר נוסף שלא נאמר כאן, שבעצם היועץ המשפטי שליווה את החברה כ- Retainer, שזה כאילו היועץ המשפטי הפנימי השוטף שלה, טיפל גם בליטיגציה במקביל.

גלי עטרון: אני, מהניסיון שלי בליטיגציה, אני לא מכירה מצב כזה.

גלי עטרון: יש כאן איזו שהיא כפילות שאותו יועץ משפטי נותן בשני כובעים.

דוד רותם: מה הבעיה בזה?

גלי עטרון: כשאני עשיתי תיקי ליטיגציה, אז היועץ המשפטי הפנימי הוא ה- Retainer של החברה שייצגתי, נתן לי את כל המסמכים ואת כל הנתונים, הוא לא ייצג לצידי בתיק.

דוד רותם: איפה עשית סטאז'?

גלי עטרון: לא רק עשיתי סטאז', הייתי עורכת-דין.

דוד רותם: איפה עשית סטאז'?

גלי עטרון: בליפא מאיר.

דוד רותם: אז זהו, את יודעת.

דוד רותם: העצני ידע לעשות סטאז' במקום יותר טוב, ולכן הוא יודע גם ליטיגציה.

דוד רותם: אני לא יודע איפה הוא עשה, אני רק אומר שהוא עשה במקום טוב.

נעמה מנחמי: אני, אגב, מאוד מצטרפת להערה הזאת, אני חושבת שזה מאוד בעייתי.

נעמה מנחמי: זה נושא מאוד בעייתי, אני מבינה שכן יש איזה שהוא נוהל בחברה לבדוק את הקבלות של העצני ואני מבינה שיש גם קיצוצים לא קטנים בחשבוניות שמעידות באמת, קיצוצים שמעידים כנראה על זה שיש כאן כפל מאוד בעייתי, מאחר שבתקווה נושא הכפילות הזאת לפחות בחלקו ייפתר תוך, אני מקבלת את הבטחת המנכ"ל שזה יהיה בתקווה בימינו תוך שלושה חודשים, ולא ייגרר יותר מדי, אבל זה משהו שאנחנו לא העלינו כל-כך הרבה, לפחות אני לא, כי מעבר להצטער על מה שהיה כל השנים, כרגע לעתיד אין עוד הרבה מה לעשות.

גלי עטרון: אז לצד זה, אני רק רוצה לציין שאני כן משוכנעת שיש היקף אדיר של עבודה משפטית בחברה, מכל הסוגים, גם ליטיגציה, גם כל מיני תחומים.

גלי עטרון: מהבחינה הזאת, זה מניח את דעתי.

מרים רובינשטיין: ומבחינת ייעוץ משפטי פנימי?

גלי עטרון: לא. אני רוצה רק לעדכן לגבי תיקוני החקיקה שאנחנו באמת בוחנים כרגע יחד עם החברה גם את ההצעות שהחברה ביקשה שנבחן.

דוד רותם: זה הבטחה שאני כבר שומע שלוש שנים.

גלי עטרון: כן, נכון.

גלי עטרון: ויש כל מיני התפתחויות שמעוררות בחינה מחדש של כל מיני סוגיות.

גלי עטרון: בין היתר, הנושא של משך חיי החברה הצפוי שיש לו בהחלט השפעה מכרעת על הרבה היבטים.

גלי עטרון: יש עוד כמה דברים באמת אחרונים שעומדים על הפרק.

דוד רותם: זה מאוד משונה מה שאת אומרת.

דוד רותם: אני צריך לאשר עכשיו תקציב.

דוד רותם: לשינויי החקיקה יש השפעה עצומה על הדבר הזה, ועוד בעיקר כשאומרים לי שעוד יגישו לי עוד תקציב בשביל, ואתם כל שנה אומרים לי – אנחנו בוחנים, אנחנו בוחנים.

דוד רותם: אתם מוכנים להגיד לי פעם אחת משהו חודשי, עדכון רציני, לאן הגעתם עד היום?

גלי עטרון: למעשה, הגענו להצעה מגובשת מבחינתנו ואנחנו כרגע בוחנים הצעות של החברה כמו למשל הנושא של פטור ממיסים מסוימים, זה דברים שאנחנו בוחנים.

דוד רותם: עזבי את זה.

דוד רותם: מה, מבחינתכם, מה אתם הולכים להציע?

גלי עטרון: אני יכולה לומר בנקודות, למשל, באמת חשוב לנו לאפשר לבצע סיוע כמה שיותר נרחב וכמה שיותר מהיר.

גלי עטרון: אחת ההצעות היא למשל להקטין את היקף הכספים שהחברה צריכה לשמוע, מה שנקרא נכסים השמורים, באופן שיאפשר באמת לשחרר כסף כי אנחנו רואים שהשבה באמת לא מתבצעת בהיקפים גדולים.

גלי עטרון: אז אנחנו חייבים באמת להקצות כמה שיותר משאבים לעבר הסיוע ואני גם מצטרפת לדברי אושרה לגבי הצורך, גם לדעתי, להקצות מאמצים לאיתור יורשים ולא רק נכסים.

גלי עטרון: אז למשל, תיקון חקיקה שעומד על הפרק זה צמצום משמעותי של הנכסים השמורים בכסף.

גלי עטרון: עוד דבר שנבחן, זה באמת צמצום תקופת עיכוב המימוש של הנכסים, שזה גם יאפשר לשחרר כספים ולסייע הרבה יותר מהר והרבה.

גלי עטרון: יש כאן, אבל, צריך לשקול כאן פגיעה אולי אפשרית בזכות קניין שזה משהו שהוא מאוד חשוב במדינת ישראל, זכות יסוד.

גלי עטרון: אז זה משהו שצריך לבחון אותו.

גלי עטרון: אבל שוב, אני חוזרת ואומרת, כל הדברים האלה, גם הדוגמאות שציינתי עכשיו, הם מושפעים בצורה מכרעת מהשאלה כמה זמן החברה עדיין תמשיך לפעול.

דוד רותם: ומה העמדה שלכם?

מרים רובינשטיין: יש ספק?

מרים רובינשטיין: כשהמדינה לא רצתה את החוק הזה?

דוד רותם: בואי נאמר ככה, אם את שואלת אותי, אני לא יודע אם יש ספק או אין ספק, השאלה היא רק, אחרי שאנחנו בוחנים את עצמנו, האם המדינה לא צדקה מלכתחילה, כשאנחנו מדברים על מיליארד שקל נכסים ו- 40 מיליון השבה.

גלי עטרון: אני חושבת שאחת ההצדקות לקיצור חיי החברה היא באמת האוכלוסייה שלה החברה אמורה לסייע.

גלי עטרון: אנחנו כולנו מכירים את המצב.

גלי עטרון: הדברים נאמרו.

גלי עטרון: העמדה שלנו ידועה.

גלי עטרון: זהו, בגדול, הכל נאמר.

דוד רותם: התקציב שהוצא על תפעול החברה, הוא יותר גדול ממה שהשיבו.

דוד רותם: לכן אני לא בטוח שהמדינה לא צדקה.

ירון יעקבס: אם אפשר, אני אענה לדברים שנאמרו על-ידי משרד האוצר, משרד המשפטים, ואני אתייחס לפי הסדר.

ירון יעקבס: קודם כל, היקף התקציב, הזכרתי כבר בראשית הדברים את העמדה של החברה לגבי הצורך בתקציב שיאפשר לה פעולה.

ירון יעקבס: העובדה שהיתה פה התחייבות להוריד מהתקציב בשנה שעברה, אני לא חושב שהיא צריכה להשפיע עלינו כרגע, כשאנחנו בוחנים את מה עומד בפנינו ואיך אנחנו יכולים לממש אותו.

ירון יעקבס: מעבר לזה שהסברתי שאם מנטרלים את העליות הריאליות, אז התקציב לא חרג באופן משמעותי ואני בכלל לא בטוח שזה טוב, אבל זה המצב.

ירון יעקבס: זה לגבי התקציב.

ירון יעקבס: לגבי השני אחוז, אמרנו גם בראשית הדברים, שני אחוז זה מספר שנקבע על-ידי המחוקק, המספר הזה אף פעם לא היה רלוונטי ליום-יום של החברה ובצער אנחנו צריכים להעלות אותו ולהגיע לכאן, זה לא בצער, אבל אנחנו צריכים להגיע לכאן לאישור והמספר הזה הוא מספר שרירותי והתוצאות הן בהתאם.

ירון יעקבס: לגבי העלייה בשכר ההנהלה, השכר של ההנהלה לא עלה, מספר העובדים בהנהלה לא עלה.

ירון יעקבס: היו שני עדכונים, כאשר מונתה בראשית 2010 ראש אגף איתור יורשים ונכסים היא עבדה חצי שנה במעין תקופת ניסיון בתעריף מופחת ומיולי הועלה לה רטרואקטיבית, מיולי, השכר, זה מרכיב ראשון, לדרגה של ראש אגף והעלייה השנייה היתה לגבי מזכירת החברה, שתפקדה כמזכירת החברה וגם אצלה, מאוקטובר, השכר הועלה בהתאם לשכר שראוי למזכיר חברה, הכל כמובן בתיאום עם רשות החברות.

ירון יעקבס: אז זאת העלייה היחידה בשכר הנהלה ואמרתי, שוב, לגבי השכר בכלל, התחייבתי שהעלייה שהיתה, עלייה שהתבטאה בכ- 5% לכל העובדים, היא עלייה שמתקנת רטרואקטיבית שנתיים וצופה פני עתיד שנתיים קדימה ולא תהיה העלאת שכר עד 2012.

אליעזר שטרן: כלומר, 	אפשר לבטל את התיאור.

אליעזר שטרן: התיאור של 2012 לא רלוונטי אז מה שכתוב פה.

דוד רותם: לא לא.

אליעזר שטרן: לא, כי שם הם מציעים עוד עליית שכר.

דוד רותם: זה בסדר.

דוד רותם: על 2012 לא רלוונטי.

ירון יעקבס: לא התחייבתי לא לבקש, התחייבתי לא להעלות.

ירון יעקבס: איתור נכסים לעומת השבה.

ירון יעקבס: תראו, אני לא בטוח שנכון בכלל לשים את הדברים על מאזניים שוות.

ירון יעקבס: החברה מחויבת לאתר את כל הנכסים ואת כל היורשים שיעלה בידה.

ירון יעקבס: יש קושי גדול מאוד לאתר גם נכסים וגם יורשים.

ירון יעקבס: מצד שני, החברה צריכה להשיב, אבל כמו שאנחנו יודעים וכמו שהמספרים מדברים בעד עצמם, יהיה הבדל אדיר בין כמות הנכסים שאנחנו נאתר לכמות ההשבות בפועל שאנחנו נבצע ולכן אי-אפשר לקשור בין הדברים.

ירון יעקבס: החברה צריכה להחזיק בידיה את כל הנכסים, נקודה.

ירון יעקבס: אחר-כך, אם היא תמצא להם יורשים, היא תשיב במספרים כפי שיבואו לידי ביטוי ואת השאר, מכל מקרה, היא צריכה ומחויבת על-פי החוק לתת לסיוע.

קריאה: וחינוך והנצחה.

ירון יעקבס: וחינוך והנצחה.

ירון יעקבס: לכן אנחנו מחויבים בתוכנית העבודה שצמודה.

דוד רותם: חינוך והנצחה זה באמת דבר שמאוד מעניין אותי, אני רוצה להבין.

דוד רותם: הילדים שלי, אני מבין, ילכו עכשיו לתיאטרון הקאמרי לראות הצגה ואתם תשלמו על זה כסף.

דוד רותם: אני רוצה לדעת, אני הבנתי שכרטיס להצגה עולה 230 שקל, ואתם מסבסדים אותו ב- 30 שקל, כך כתב לי חבר הכנסת ניצן הורוביץ.

מרים רובינשטיין: אני לא יודעת מאיפה הנתונים האלה.

מנחם אריאב: זה נתונים לא ידועים לנו.

מרים רובינשטיין: ממש לא.

דוד רותם: אני רוצה להבין.

דוד רותם: אתם מעבירים לקאמרי 1.4 מיליון שקל, מה הם נותנים בשביל זה?

מרים רובינשטיין: אולי אני אסביר פה משהו.

מרים רובינשטיין: הנתונים האלה שאמרת עכשיו אני לא מכירה אותם.

מרים רובינשטיין: אבל אנחנו בנושא של, גם בנושא של סיוע וגם בנושא של חינוך והנצחה, יש לנו ועדה ציבורית, ועדה מייעצת, שהוקמה עם אנשי ציבור ללא שכר בכלל, בשום ישיבה, בהתנדבות, שחברים בה אנשים מהאקדמיה, אנשים מתחום הבריאות ומהתחום הסוציאלי.

מרים רובינשטיין: אנחנו נעזרים בהם כדי לאתר לנו פרויקטים לסיוע עבור החברה, כי החברה, עם כל הכבוד, הפניות לחברה, לסיוע, צריך להיות איזה שהיא מסננת, ואיזה שהוא מישהו שבאמת ידון בכך וייראה מה ראוי ומה לא ראוי ואנחנו נעזרים בוועדה הזאת.

מרים רובינשטיין: הוועדה, היתה טענה שהגיעה גם לבג"צ, נגד החברה, מדוע, שכאילו החברה העבירה את תפקידה לוועדה המייעצת והיא לא פועלת ובג"צ שיבח את החברה על כך שהיא פועלת באמצעות חברה מייעצת שממליצה לה על פרויקטים.

מרים רובינשטיין: אנחנו בנושא של חינוך והנצחה יצאנו לראשונה עד 2010, התקציב לא הקציבו לנושא הזה, למרות שהחוק מחייב גם בנושא הזה לתת סיוע.

נעמה מנחמי: ובלבד שהוא לא יבוא על חשבון הסיוע לניצולים.

מרים רובינשטיין: החוק, זה לא על חשבון.

גלי עטרון: זה מטרה משנית יותר.

מרים רובינשטיין: בחוק יש קונספציה מסוימת.

מרים רובינשטיין: החוק אומר – קודם כל איתור והשבה והחוק לוקח בחשבון, כל הרעיון של סיוע לניצולים וחינוך בהנצחה, זה משום שהחוק לוקח בחשבון שהשבה תהיה במידה מועטה בהרבה מהאיתור.

מרים רובינשטיין: זאת אומרת, לחברה יהיו נכסים בסדר גודל גדול בהרבה ממה שהיא תוכל להשיב וזה מקובל בכל העולם וכפי ששמענו גם מהנציג פה של משרד אזרחים ותיקים, אז מקובל בעולם שזה לא עלה השבה על 20%, באף מקום זה לא עלה על 20% השבה.

מרים רובינשטיין: יחד עם זאת, החוק כן מחייב אותנו לאתר את כל הנכסים.

מרים רובינשטיין: ולכן, וזה בתשובה לשאלה שלך, אנחנו עדיין, וזה מה שאנחנו צריכים עכשיו לתת את הפוש הרציני, בנושא גם של איתור וגם של השבה.

מרים רובינשטיין: התוספת היא הנושא של סיוע וחינוך והנצחה, מאותם כספים רזרביים או נכסים שבעצם לא נוכל להשיב אותם.

מרים רובינשטיין: אז לעניין הזה אנחנו נעזרים בוועדה מייעצת.

מרים רובינשטיין: הוועדה המייעצת התכנסה לראשונה, לגבי סיוע היא כבר נתנה לנו המלצות ויש לנו פרויקטים שרצים בהתאם להמלצות הוועדה המייעצת.

מרים רובינשטיין: השנה גם ביקשנו ממנה וגם שינינו קצת את הרכבה במובן הזה שנכנסו בשנים הקודמות, הוועדה המייעצת הורכבה בעיקר מאנשי בריאות וסוציאליים, זאת אומרת, מפני שזה היה סיוע לניצולים.

מרים רובינשטיין: השנה הוועדה המייעצת מורכבת גם מאנשי חינוך, מזה הרעיון, כדי שנוכל לעשות הנצחה וחינוך ולכן הוועדה הזאת, היא זאת שבחנה פרויקטים שהוגשו בהתאם לקריטריונים שקבעה החברה, לחינוך והנצחה, שפורסמו ברבים.

מרים רובינשטיין: אחרי שפורסמו ברבים קריטריונים, הוגשו לחברה בקשות לסיוע בחינוך והנצחה.

מרים רובינשטיין: הוועדה המייעצת, היא זו שבחנה והמליצה לאיזה פרויקטים לתת.

מרים רובינשטיין: היא לא רק עשתה, היא לא רק מבחינה מהותית בחנה את ההצעות, אלא היא גם השתמשה בחברה שבחנה את ההצעות כלכלית ורק אחרי שהיא נתנה את ההמלצות ובחנה אותם, הדירקטוריון אישר את ההמלצות שלה וכך ביניהם גם תיאטרון הקאמרי, זכה בנושא הזה בסיוע, כדי שהוא ייתן, שתלמידים ייראו את ההצגה "גטו".

דוד רותם: אני רוצה להבין, התלמידים ייראו את ההצגה?

מרים רובינשטיין: חיילים.

דוד רותם: חיילים ייראו את ההצגה בחינם?

מרים רובינשטיין: כן, בוודאי.

מרים רובינשטיין: בוודאי.

מרים רובינשטיין: לכן אני אומרת, הנתונים האלה הם ממש לא ברורים לי.

דוד רותם: אז אני רוצה להבין, זאת אומרת מה שקורה זה אתם בעצם רוכשים כרטיסים.

ירון יעקבס: 40,000 כרטיסים.

דוד רותם: 40,000 כרטיסים, לשנה?

מרים רובינשטיין: זה חד-פעמי.

ירון יעקבס: זה פרויקט.

דוד רותם: זאת אומרת, השנה ייראו את ההצגה גטו, 40,000 חיילים, ואם ייראו את זה פחות, אז התקציב יורד?

מרים רובינשטיין: אנחנו נעקוב.

ירון יעקבס: זה לא רק זה.

ירון יעקבס: זה יותר.

ירון יעקבס: ודאי שנעקוב.

ירון יעקבס: תראו, אנחנו, הוועדה והדירקטוריון אישרו את הפרויקט הזה ואני חושב שזה פרויקט שמעטים כמוהו במדינת ישראל, פרויקט הסיוע הזה, פרויקט ההנצחה הזה, סליחה, במובן של הבקרה המאוד הדוקה וברגע שהתקשרו בשבוע שעבר אנשי תקשורת כדי לשאול, ביקשתי שישימו את הכל באינטרנט, ויש באתר פרסום מסודר שמסביר את כל התהליך, כמו שמרים תיארה פה ואני אוסיף שגם מתן הכסף מותנה בהתחייבות לעמידה באבני דרך שמבוקרות על-ידי חברה חיצונית.

ירון יעקבס: כלומר, מי שלא יבצע, והדבר מפוקח לא על-ידינו, על-ידי חברה חיצונית, לא יקבל את הכסף.

ירון יעקבס: ואני לא מכיר הרבה פרויקטים שמדינת ישראל מפקחת עליהם בצורה כל-כך הדוקה כמו הפרויקט הזה.

ירון יעקבס: בקרה לפני, תוך כדי, ואחרי.

ירון יעקבס: והמשמעות של הזוכים בסיוע בשנה הזו, היא בעצם נגזרת של מי שפנה.

ירון יעקבס: ואני מוכרח לומר ליושב-ראש, שאמנם קיבלנו 81 בקשות לסיוע בהנצחה וחינוך, אבל אין ספק שבשנה הבאה נקבל כמה מאות ומכיוון שקיבלנו רק 81, חלקן נפלו בכלל על הפרמטרים הבסיסיים וחלקם לא התאימו ומתוך מה שנשאר, חולק הכסף באופן שחולק.

דוד רותם: מה עם גידול בסיוע לניצולים?

נעמה מנחמי: לפני שאתה עונה על השאלה אני רוצה באמת להקריא את הסעיף הרלוונטי בחוק, שנוגע לשימוש בנכסים, זה סעיף 34(ג): בתום שנתיים מיום הקמת החברה, תהיה החברה רשאית לעשות שימוש בנכסים שהועברו אליה ושאינם נכסים שמורים ובלבד שהחברה תיתן עדיפות לשימוש בנכסים למטרת סיוע.

נעמה מנחמי: וזה כמובן סעיף שמתעסק בהנצחה, אחרי שיש סעיף ספציפי שמתעסק בסיוע.

נעמה מנחמי: כלומר, מאוד ברור שצריך להיות עדיפות לשימוש למטרות סיוע.

מרים רובינשטיין: ודאי, לכן רק השנה יצאנו ובסכום קטן מאוד של חמישה מיליון, לעומת סכום הסיוע שתראי כמה הוא.

דוד רותם: כמה סכום הסיוע?

ירון יעקבס: החברה, ויש לכם את זה בדו"ח, החברה הקצתה ואני רוצה עוד דקה כדי להסביר את זה, מכיוון שזה יעורר שאלות אז אולי אני אענה עליהן תוך כדי הדברים.

ירון יעקבס: החברה הקצתה במהלך שלוש השנים האחרונות כ- 330 מיליון שקל לסיוע.

ירון יעקבס: בפועל, החברה מימשה כ- 230 מיליון שקל.

ירון יעקבס: עכשיו עולה וצפה השאלה – למה 100 המיליון הללו לא חולקו?

ירון יעקבס: אז קודם כל, נזכור שזה לא כמו תקציב המדינה, הכסף עדיין בחברה והוא יחולק, זה לא תקציב שהלך לאיבוד.

ירון יעקבס: אבל הכסף לא חולק מכיוון שנדרשה עקומת למידה גם של החברה וגם של מדינת ישראל וגם של משרד האוצר, איך לממש פרויקטים כאלה ואני אומר לכם שאני יכול לספר פה הרבה מאוד סיפורים ולתת הרבה מאוד דוגמאות על הבוקה ומבולקה בין גורמי הממשל השונים, כאשר באים לבצע סיוע.

ירון יעקבס: כי אם אנחנו רוצים לתת סיוע לנזקקים, אנחנו זקוקים למידע מיהם הנזקקים.

ירון יעקבס: כדי לקבל את המידע הזה, אנחנו פונים למשרד האוצר.

ירון יעקבס: משרד האוצר מברר מה הוא יכול לעשות.

ירון יעקבס: כל השיחה הזו לוקחת כמה חודשים.

ירון יעקבס: אחרי שמשרד האוצר מתעשת, אז הוא פונה לשר המשפטים, שם עובדים יותר ביעילות, אבל גם את המשוכה הזאת צריך לעבור.

ירון יעקבס: וככה עוברת שנת תקציב ולכן הכסף לא חולק.

דוד רותם: אבל בשנה שעברה אנחנו עסקנו ארוכות בנושא של חבילות מזון או כרטיסים ובסוף הלכו לכרטיסים ולא לחבילות מזון, כי הבינו שאותם ניצולי שואה לא צריכים קמח חום ולא צריכים דבש עם רמות סוכר גבוהות.

דוד רותם: אבל כשחילקו את הכרטיסים התברר שהורידו להם את הסכום שמתאימים את הכרטיס.

דוד רותם: הורידו את הסכום.

דוד רותם: היה קודם, זה היה 500 והורידו.

דוד רותם: לכמה הורידו?

ירון יעקבס: אני אומר כך, אני לא מכיר את זה, זה באמת היה לפני שאני עסקתי בנושאים האלה.

ירון יעקבס: אני אומר כך – היום היקף הסיוע הישיר הוא בסדר גודל של בין 70 ל- 80 מיליון שקל.

דוד רותם: אתם נותנים ארבע פעמים בשנה 1,500.

ירון יעקבס: 30 מיליון.

דוד רותם: וחוץ מזה-?

ירון יעקבס: היתרה באה לידי ביטוי גם בכרטיס המזון וגם לאחרונה, סוף סוף יוצא לדרך פרויקט מימון השלמת סל הבריאות, תרופות סל הבריאות.

דוד רותם: כמה כרטיס המזון שווה?

ירון יעקבס: 200 שקלים בחודש.

דוד רותם: וזה היה קודם יותר.

מרים רובינשטיין: לא.

דוד רותם: כן.

ירון יעקבס: אני לא מכיר.

דוד רותם: כן.

דוד רותם: בשנה האחרונה הורידו את הכרטיס, ודאי שכן.

ירון יעקבס: יכול להיות.

ירון יעקבס: יכול להיות.

מרים רובינשטיין: בכל אופן, הם מקבלים, הרחבנו את האוכלוסייה בהרבה, לא סתם הרחבנו, לפי דעתי זה כבר פי כמה וכמה.

דוד רותם: יש לכם בלי סוף כסף, תנו להם עוד 100 שקל, עוד 200 שקל, האנשים האלה עוד מעט לא יהיו.

מרים רובינשטיין: לא, היה לנו, בוא נסביר.

מרים רובינשטיין: אם אתה זוכר, אתה לא היית בכל הישיבות שהיו כאן בנושא של נתיב בריאות.

מרים רובינשטיין: אנחנו חיכינו להוצאה הזאת והיינו צריכים לשריין לזה כסף, לנושא של מימון ההשתתפות העצמית של הנזקקים בקופת חולים.

מרים רובינשטיין: אנחנו חיכינו עם הכסף הזה כמעט שנה בתוך התקציב שלנו, כדי לתת את הכסף הזה לניצולים שניגשים לקופת-חולים, כדי שהם לא ישלמו השתתפות עצמית.

מרים רובינשטיין: בגלל המדינה, לא יכולנו להוציא את הכסף הזה.

מרים רובינשטיין: אז לכן, כשאנחנו עשינו את הסיוע, היינו חייבים לקחת בחשבון שאנחנו נותנים לנתיב בריאות, אנחנו נותנים סיוע ישיר ואנחנו נותנים כרטיסי מזון.

מרים רובינשטיין: כשדיברנו על 300, זה היה התקציב, לא יכולנו יותר, אנחנו מדברים שוב, הרי זה צריך להיות מהנכסים הפנויים שלנו.

מרים רובינשטיין: זאת אומרת שבעניין הזה פעלנו על-פי החוק, יש לנו עודף משום שהממשלה לא אפשרה לנו להוציא את זה.

מרים רובינשטיין: אנחנו נוציא את זה.

דוד רותם: מנחם, בכמה הורידו את הכרטיס מזון בשנה האחרונה?

מנחם אריאב: לא הורידו כרטיס מזון, הוספנו לזה.

דוד רותם: כמה כסף קיבלו עד לפני שנה, בכרטיס?

מנחם אריאב: 300 שקל.

דוד רותם: וכמה מקבלים עכשיו?

מנחם אריאב: 200.

דוד רותם: אז הורידו 100 שקל.

קריאה: אבל קיבלו תרופות.

דוד רותם: חבר'ה, עזבו אותי תרופות, מגיע להם גם זה וגם זה.

דוד רותם: אתם לא מבינים?

דוד רותם: למה אתם מחזיקים את הכסף?

דוד רותם: עוד מעט לא יהיה למי לחלק.

מרים רובינשטיין: הסכום הזה נתנו, זאת אומרת, אנחנו הגדלנו אבל את הסכום, הגדלנו בהרבה.

מרים רובינשטיין: את הסכום הכולל.

מנחם אריאב: ואת מספר הנהנים מזה.

מרים רובינשטיין: זה מה שאני אומרת.

דוד רותם: רבותיי, יש לכם מספיק כסף גם לזה וגם לזה.

מרים רובינשטיין: נכון.

מרים רובינשטיין: התשובה האמיתית היא שהיה לנו, שלקחנו בחשבון את נתיב בריאות שלא הוצאנו אותו, זאת התשובה האמיתית.

אליעזר שטרן: זה יהיה רטרואקטיבי?

מרים רובינשטיין: לא. הם לא יכולים.

מרים רובינשטיין: אי-אפשר לעשות את זה רטרואקטיבי, זה שוטף.

מרים רובינשטיין: אי-אפשר.

דוד רותם: אז 100,000 שקל?

מרים רובינשטיין: זה מה שהסביר המנכ"ל, זה ישנו בקופה ואנחנו נוכל לחלק את זה.

נעמה מנחמי: השאלה לאן תחלקו.

דוד רותם: לאן תחלקו את זה?

דוד רותם: בואו נאמר ככה, אם מחר בבוקר תתחילו לשלם את זה, אז יצא 100 מיליון בשנה.

דוד רותם: אבל ה- 100 מיליון שיש לכם עודף משנה שעברה, אתם לא תחלקו אותו.

מרים רובינשטיין: למה לא?

דוד רותם: כי כל שנה יש לכם 100 מיליון.

דוד רותם: אתם 100 מיליון חסכתם בקופה שלא שילמתם לנתיב בריאות.

מרים רובינשטיין: לא חסכנו שום דבר וגם לא נחסוך.

ירון יעקבס: אני אסביר, בבקשה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להסביר.

ירון יעקבס: אמרתי את זה גם קודם.

ירון יעקבס: זו היתה הערת הפתיחה.

ירון יעקבס: להבדיל מתקציב המדינה, הכסף פה לא נעלם.

דוד רותם: נכון.

ירון יעקבס: לכן, הכסף ישולם.

ירון יעקבס: עיתויו – ישתנה.

ירון יעקבס: אנחנו הקצינו 26 מיליון שקלים לצורך פרויקט נתיב בריאות.

ירון יעקבס: בגלל עיכובים שונים ומשונים שכרוכים בכל מיני גורמים שרובם נקראת ממשלת ישראל, נמצה השנה רק מיליון שקל.

ירון יעקבס: אז זה לא שחסכנו 20 מיליון שקל, אלא עיתוי תשלומם נדחה.

דוד רותם: אילו היתה ממשלת ישראל נוהגת כפי שהיא היתה צריכה לנהוג בניצולי שואה, לא היה צריך אותך.

ירון יעקבס: נכון.

דוד רותם: מכיוון שהיא לא נוהגת כפי שצריך ואתה הוצאת רק מיליון שקל ונשארו לך 25 מיליון שקל, אילו היית מחלק אותם בשנה שעברה אז גם בשנה הבאה היית מחלק.

מרים רובינשטיין: אנחנו מחלקים.

ירון יעקבס: אותו דבר, זה פרויקט רב-שנתי.

מרים רובינשטיין: אנחנו ניתן את זה, זה תוספת.

דוד רותם: רבותיי, אני רוצה שאת ה- 25 מיליון שקל שלא הוצאת בשנה שעברה על נתיב בריאות, תן לאנשים.

דוד רותם: תגדיל להם את הכרטיס.

דוד רותם: זה מה שאני רוצה.

ירון יעקבס: יכול להיות.

ירון יעקבס: יכול להיות.

דוד רותם: לא – יכול להיות, אני רוצה שתחלקו להם את הכסף, אני לא רוצה שתשמרו אותו לכל מיני רעיונות.

דוד רותם: תאמינו לי, אני לא צריך לראות הצגות, הם צריכים לאכול.

מרים רובינשטיין: זה לא שייך.

מרים רובינשטיין: זה סיוע לניצולים, זה לא שייך.

מרים רובינשטיין: אנחנו בסיוע לניצולים, יש לנו עכשיו באמת עוד כסף ואנחנו נחליט השנה איך אנחנו מחלקים את זה, בין אם זה, נגיד שזה הגדלת כרטיסי מזון ובין אם נחליט שזה סיוע ישיר, נגדיל את הסיוע הישיר, ובין אם נחליט שיש לנו עוד איזה פרויקט שמאוד חשוב לנזקקים, שניתן בו עוד כסף.

דוד רותם: הכי חשוב לנזקקים זה שיהיה להם אפשרות ללכת למכולת, לקנות ואף אחד לא ישלח להם.

מרים רובינשטיין: אבל למשל, בין כרטיסים ובין סיוע ישיר, אנחנו לא בטוחים מה יותר טוב.

מרים רובינשטיין: למשל.

מרים רובינשטיין: אז יכול להיות שלא נגדיל את הכרטיס, אלא נגדיל את הסיוע הישיר.

דוד רותם: מה זה הסיוע הישיר, ה- 1,500 כפול ארבע?

מרים רובינשטיין: כן.

מרים רובינשטיין: כן.

דוד רותם: תאמינו לי, אני מודיע לכם, מכיוון שאני טיילתי בעניין הזה והסתובבתי, הגידול בכרטיס הוא הרבה יותר חשוב להם מסיבה אחת פשוטה, הוא נותן להם שקט בחיים, הם יודעים, יש לי כל חודש לקנות את הדברים שאני צריך, הם גם הולכים לחנות, את יודעת, הם גם הולכים לסופר והם מרגישים שהם הולכים והם קונים והם חיים את החיים שלהם.

מרים רובינשטיין: זאת הדעה שלך ויש דעות אחרות שהם לא מגיעים לכל הסופרים האלה וזה מכביד עליהם הסופרים, יש כל מיני עמדות בעניין הזה.

אליעזר שטרן: יש לי שאלה שאולי היא לא מופנית לחברה, אולי יותר למשרד המשפטים, משרד האוצר.

אליעזר שטרן: אני בשבוע שעבר קיבלתי תלונה מאנשים שהתלוננו לפני שנה לגבי הסיוע לניצולי שואה שמקבלים את הפיצויים שלהם מגרמניה ולא מממשלת ישראל, שהם לא נכללים בנתיב הבריאות, וזה נראה לי נובע מצד הממשלה יותר.

ירון יעקבס: כן, כן, זה נכון.

ירון יעקבס: אני רוצה לומר משפט, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משפט קטן ואחרי זה כללי ולענות לשאלה שלו.

ירון יעקבס: קודם כל, המשפט הקטן: מעבר לכל הפרויקטים האלה, החברה גם יוזמת ומבצעת פרויקטים באופן שוטף, מבלי לעשות מזה פרויקט גדול ועניין גדול, למשל, לכבוד חג החנוכה והחורף שאמור היה להתרחש בזמן הזה, החברה יצאה במבצע של חורף חם לנזקקים ושלחה ל- 10,000 איש הביתה מעטפות ובהם קופונים נפרדים, כדי שיקל עליהם לקחת את הדברים מהסופרמרקטים בכל הארץ, מרשת מגה, אני חושב, וכל נזקק קיבל חמישה קופונים לקחת הביתה בחינם שמיכת פוך וכרבולית ומפזר חום וחנוכייה ונרות.

ירון יעקבס: וזה עלה 1,115,000 שקל וזה חלק מאותו שימוש בכסף, כמו שאדוני הצביע עליו, לגבי ה- 25.

ירון יעקבס: אז אנחנו עושים את הדברים האלה.

ירון יעקבס: זה אחד.

ירון יעקבס: שתיים, המשפט הכללי שמתחבר בדיוק להערה שנאמרה פה.

ירון יעקבס: מהתקופה הקצרה שאני שוהה בתחום הזה שאני בצער, בציניות, קורא לו תעשיית השואה, אני מוכרח לומר לאדוני שכשאדוני מבקש מאיתנו לתת לנזקקים תוספת מזון, או תוספת כזאת או תוספת אחרת, אני נע בחוסר נוחות בכיסא מכיוון שבמדינת ישראל אין אף גורם אחד אחראי על כל הנושא הזה.

ירון יעקבס: ומכיוון שכך, הנזקקים הללו, יכול להיות שהם מקבלים יותר מדי מזון ויותר מדי סיוע לחלקם, מכיוון שאין בקרה, הם מקבלים מפה ומפה ומשם ומכל מיני כיוונים, וקשה מאוד להעריך, ולכן אנחנו מנסים לפזר את הדברים בשכל.

ירון יעקבס: וזה מתחבר בדיוק לנושא שהעלה פה כרגע אליעזר.

ירון יעקבס: הניצולים הללו שמקבלים רנטה גרמנית, לא נכללים בתוכנית שלנו לנתיב בריאות.

ירון יעקבס: אני פניתי באופן ישיר למשרד האוצר, ישנה רשות שאמורה לטפל בנושא הזה, יש כמה רשויות, כדי שיהיה ברור.

ירון יעקבס: אז לרשות שעוסקת בנושא הזה קיבלתי תשובה שאין להם אפשרות לתת לי את הרשימה הזו, מכיוון שאין להם את הרשימה.

ירון יעקבס: אנחנו ב- 2010 והכל על צטל'ך והיא לא מוצאת אותם.

ירון יעקבס: אז לי יש מייל שמסביר שאני לא יכול לתת מייל ממשרד האוצר, שאני לא יכול לתת את הסיוע הזה, כי אני לא יכול לקבל את הנתונים.

ירון יעקבס: אז אם ידאגו שאני אקבל את הנתונים, אני אתן להם.

אליעזר שטרן: מותר לך על-פי חוק לתת כי הם לא מוגדרים.

ירון יעקבס: הם נזקקים לצורך ההגדרה שלנו והיינו שמחים להשלים להם את ה- 50% בחוק ואין לנו את הרשימה.

אליעזר שטרן: אבקש להעיר פה, ממה שהבנתי בהתחלה, הם התחילו לעבד את כל הנתונים אבל אין להם תקציב לעיבוד.

ירון יעקבס: אני לא מייצג את משרד האוצר.

ירון יעקבס: אין להם נתונים, איך אפשר לעזור אם אין נתונים?

דוד רותם: משרד האוצר, למה אתם לא מעבירים להם את הרשימות?

ירון יעקבס: אין להם.

אליעזר שטרן: חנה פלור, הרשות לסיוע.

אשרה רודב: הנושא הזה, אני יכולה לנסות לברר לוועדה אבל הוא לא בתחום טיפולי, כך שאני לא מתמצאת.

אשרה רודב: אבל אני יכולה לנסות.

דוד רותם: אני רוצה לדעת תאריך מתי אתם מעבירים להם את הרשימות.

דוד רותם: למה אתם לא מעבירים להם, אני יכול לתת לך מאה סיבות.

דוד רותם: אני רוצה לדעת מתי אתם מעבירים להם את הרשימות.

אליעזר שטרן: בהיבט העקרוני, בשנה שעברה שהתעסקתי בזה מכיוון אחר אמרו לי – ממשלת ישראל אחראית על מי שמקבל פיצויים מחוק נכי רדיפות הנאצים.

אליעזר שטרן: כל מי שמקבל מ- ABAG, ממשלת גרמניה אחראית ולכן כשהממשלה הקצתה תקציב לסיוע בתרופות, היא הקצתה רק לאלו שמקבלים בישראל ולא לחו"ל.

אליעזר שטרן: מבחינה טכנית, זה לשכה שאני לא יודע כמה אנשים עוסקים בה, אין להם את הכוח-אדם לעבור על כל הנתונים שלהם ולמחשב אותם ואין להם את התקציב.

ירון יעקבס: אני אקצה להם מהחברה שלנו, אם זאת הבעיה.

דוד רותם: אל תקצה, עוד רגע, תכף תראה איפה אני מקצץ לך בתקציב, אז אתה תראה שאין לך מה להקצות.

ירון יעקבס: לא, בהנחה שהתקציב אושר, כמובן בהנחה שהתקציב אושר.

דוד רותם: הבנתי.

דוד רותם: אל תתחייב לפני.

דוד רותם: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אני מתנצל על האיחור אבל בכל אופן בשני נושאים שדיברתם כרגע.

אורי מקלב: הנושא הראשון זה נושא של איתור נכסים.

אורי מקלב: יש כאלה שהם נכחדו בשואה, נהרגו בשואה והם קנו נכנסים במדינה.

אורי מקלב: בקופות כאלה, בהתארגנויות כאלה ואחרות, קנו בעצמם, אבל עם השואה, אנשים לא יודעים היום לאתר ואין להם אפשרות לאתר את הנכסים שלהם, דהיינו היורשים שלהם.

אורי מקלב: כשהם רוצים לבוא לבקש גם ברשימות, בטאבו, לפי שם.

אורי מקלב: נכון שיצטרכו, כי כתבו את זה בצורה כזאת, כתבו את זה בצורה אחרת, יש קושי, אנחנו לא מדברים לתת להם, הם רוצים אבל שיהיה להם איזה קצה חוט.

אורי מקלב: הם יודעים שקנו בנחלת יהודה או באיזה אזור בזמנו, מכרו באיזה שכונה כאן בירושלים, הם קנו את זה יחד עם עוד כמה, הם קנו איזה חלקת קרקע במסגרת מישהו שגייסו ועשו והיה להם איזה קניין של אדמה בארץ ישראל והם היום רוצים לבוא לברר, לפי השם שלהם, אין להם אפשרות לקבל את המידע.

קריאה: זה עבר כבר חמש ידיים.

אורי מקלב: יכול להיות, זה גרוע מאוד.

קריאה: זה כבר נבדק בתקופת הוועדה.

דוד רותם: בוא נאמר ככה, הם יכולים לפנות לחברה, אם החברה איתרה את הרכוש הזה, אז הם יכולים לקבל קצה חוט.

אורי מקלב: אבל לא בטוח שהחברה איתרה.

דוד רותם: בוא נאמר ככה, אם הם לבד רוצים, אז יש כל מיני אנשים, אני מבין שפרופ' כץ הוא מומחה לאיתור נכסים כאלה ובארכיון הציוני יש, אתה יודע, יש מה שנקרא הארכיון הציוני, כי מי שקנה אז קרקעות זה ציונים.

דוד רותם: זה ציונות.

אורי מקלב: אני רוצה לספר לך.

אורי מקלב: היה איזה מכתב פעם, יש אנשים שכתבו מכתבים שאנחנו קנינו בשכונת נחלת אחים בירושלים, קניתי קרקע, הוא כותב את זה לאחד הקרובים שלו, שהיו בארץ, והילדים שלו והצאצאים שלו, היורשים שלו, יודעים שהוא קנה או קנה בפתח-תקווה והוא קנה במקומות כאלו, אבל הם רוצים לברר לפי השם שידעו שזה על שמו, אין לו את האפשרות.

דוד רותם: אלא אם כן החברה.

מרים רובינשטיין: שייפנה לחברה, ואם החברה היו לה עוד נתונים, לפי השם היא לא תוכל.

מרים רובינשטיין: אבל אם יהיו עוד, בשביל זה מעסיקים חוקרים בחברה.

אליעזר שטרן: השאלה אם החברה יכולה לקבל פניות ציבור, במקום היועץ ההיסטורי, מהציבור, איפה לחפש.

מרים רובינשטיין: יש לנו.

מרים רובינשטיין: יש.

דוד רותם: מקבלים כל הזמן.

דוד רותם: הם מקבלים כל הזמן.

אורי מקלב: אם אדם יבוא ויבקש – אני יודע שלדוד שלי הזקן היה קרקע, הוא קנה, אתם תעשו את המאמץ הזה?

מרים רובינשטיין: עושים, ועוד איך עושים.

ירון יעקבס: עושים כל הזמן.

מרים רובינשטיין: אבל לפעמים נתקלים בקיר.

דוד רותם: משרד הטאבו נותן לכם?

מרים רובינשטיין: נותן לנו מה שאנחנו, כשאנחנו נותנים לו איזה שהוא קצה חוט לאתר לנו חלקה, אז הוא ייתן לנו.

מרים רובינשטיין: אם אין לנו קצה חוט, לא ייתן לנו.

אורי מקלב: בחלקה, אנחנו גם יודעים לעשות את זה.

אורי מקלב: יש הרי אבסורד, כבוד היושב ראש.

אורי מקלב: כשאני יודע גוש וחלקה, בכל מקום בארץ, וזה לא בעיה לדעת, אתה רוצה רחוב זה וזה מה הגוש והחלקה, אתה מייד נכנס למחשב, דרך האינטרנט, אתה יודע מי הבעלים, ממי הוא קנה את זה, הוא לקח משכנתה.

אורי מקלב: אבל כשאני בא עם תעודת זהות שלי, ואני בא ומבקש, אני רוצה לדעת שם מקלב, יש רשום איזה מקום, הקרקע על שמי, אין לי אפשרות לקבל.

אורי מקלב: הטאבו לא נותן את זה.

אורי מקלב: ואני בא ואומר – זה אני, תעודת הזהות, ואני רוצה לדעת אם רשום משהו על שמי, ודאי ובוודאי אם אני בא, אם אני היורש של הסבא שלי ואני בא, גם אין לי סיכוי לקבל את זה בכלל.

אורי מקלב: הגם שאת כל המידע הזה, אם אני רק אלך לכל מקום בארץ ואני ארצה להסתכל, כל שטח שהוא, ואני מייד לוקח את מפת הגוש, מייד אני מזהה מה הגוש והחלקה ואני בא ונכנס לאינטרנט, אני יכול לראות את כל ההיסטוריה של הקרקע ואני יכול לעשות מה שאני רוצה עם כל המידע שיש ברשותי.

אורי מקלב: אבל אני, כשלעצמי רוצה לקבל את המידע, גם זה לא נמצא.

אורי מקלב: אבל אני רוצה לדבר על הנושא השני גם כן, שזה הכרטיס.

אורי מקלב: מכיוון שהיו תלונות של אנשים מבוגרים, כל אלה שהם יוצאי השואה, הם כבר לא אנשים צעירים, כולם הם כבר אנשים מבוגרים, אפילו מבוגרים מאוד והם פנו בגלל שקשה להם להתעסק עם כמה נשאר להם ומה נשאר להם.

אורי מקלב: הם גם אז, בזמנו, זה גם היה מצומצם, לא את כל השירותים היה אפשר לקבל, לאט לאט הרחיבו את זה יותר שירותים, אבל בסופו של דבר, קשה להם להתנהל עם הכרטיס הזה.

אורי מקלב: ושאלנו למה אתם לא, אם זה כסף שלהם, למה לא לתת להם את זה מזומן, כמו הקצבה הרגילה?

אורי מקלב: למה תוספת?

אורי מקלב: אז אני אגיד לך, כבוד היושב-ראש, למה.

אורי מקלב: לא מזומן ככסף, אלא לחשבון הבנק, לא חס וחלילה מזומן.

דוד רותם: בוא נאמר, בכרטיס, אנחנו הבטחנו שאנחנו דאגנו לכרטיס, אי-אפשר לקנות בזה לא משקאות חריפים ולא סיגריות.

דוד רותם: והסיבה לכך היתה שהיה לנו חשש שיהיו מהסביבה כאלה שייקחו את הכרטיס ויקנו בו משקאות חריפים וסיגריות.

דוד רותם: ולכן, בוא נאמר ככה, להכניס להם את זה לחשבון, אני לא יודע מי יוציא את זה משם.

דוד רותם: הכרטיס מחייב ללכת ואם אתה קונה בקבוק משקה חריף, אתה מגיע לקופה, הוא מחזיר לך את זה, הוא לא נותן לך להעביר.

אורי מקלב: אני לא יודע אם זה עד כדי כך היום, גם לזקן מותר לשתות משקה חריף.

דוד רותם: קודם שיאכל.

נעמה מנחמי: לפחות אני זוכרת מהעבר שניצולי השואה מאוד שמחו.

דוד רותם: הם מאוד ביקשו כרטיסים.

נעמה מנחמי: אני מניחה שבכל פרויקט יהיו אנשים שיותר יירצו, פחות יירצו.

אורי מקלב: אני הבאתי דוגמה אישית.

אורי מקלב: אשתי היא מורה והיא מקבלת כשי עם כרטיס ניצן, אנחנו לא משתמשים בזה.

אורי מקלב: מי שמשתמש בזה, זה הילדים, וגם הם קונים, בגלל שהם כבר, עד שהם מגיעים לחנות שהיא באמת מאשרת את זה ומקבלת את זה, אז מה שהם כן צריכים או לא צריכים, הם קונים את זה, זה כסף שלא משתמשים, זה ודאי לא מנצל את הכרטיס, את הכסף לא כמו שצריך.

דוד רותם: הסופרים הכי גדולים.

דוד רותם: הכרטיסים שלהם, זה מגה, הסופרים הכי גדולים.

אורי מקלב: אבל ההתנהלות, למה היה צריך בכלל כרטיס?

דוד רותם: בהתחלה היה מצב שחילקו להם חבילות ואז נתברר שכל מיני ארגונים, גם אם הם היו קונים את זה באינטרנט, בחנות הכי יקרה, הם קנו את זה יותר זול ממה שהם חייבו את החברה ואני בדקתי את זה בפועל.

דוד רותם: הדבר השני היה שבאו המון ניצולי שואה ואמרו – לוקחים לנו את הדברים האלה, לא נשאר לנו כלום, ולכן אנחנו דרשנו מהם שהכרטיסים יהיו ברשתות גדולות, אי-אפשר יהיה לקנות בזה משקאות חריפים, אי-אפשר יהיה לקנות בזה מוצרי טבק, ואנשים מאוד שמחו, מאוד שמחו.

דוד רותם: כי אחרת, אתה יודע, נתנו להם סוכר חום ודבש דבורים לא טהור.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על ה- 500 שקל או משהו מעין זה?

דוד רותם: זה היום כבר 200.

ירון יעקבס: יש שני כרטיסים, אחד של הרשות לזכויות ניצולי השואה, אחד של החברה.

ירון יעקבס: זה שני דברים שונים.

ירון יעקבס: הפניות יהיו יותר לרשות עצמה, לא לחברה, נראה לי.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על אלה שקיבלו, שעלו לארץ לאחר 1953 והוסיפו להם עוד 500 שקל.

דוד רותם: זה הטבות, זה משהו אחר.

מרים רובינשטיין: אני רוצה להתייחס עוד לדבר אחד שאמרה אושרה, נציגת האוצר.

מרים רובינשטיין: היא דיברה על הנושא של מצבת עובדים שאנחנו מדברים על זה שאולי החברה תתמצה וקולטים עכשיו עובדים קבועים ואיך זה מתקשר אחד עם השני.

מרים רובינשטיין: אז קודם כל, דווקא מצבת העובדים שאנחנו מדברים כתחליף למיקור חוץ מדובר בעיקר בחוקרים, וחוקרים זה עובדים זמניים וברגע שעבודת החקירה תתמצה, לא חייבים להשאיר אותם.

מרים רובינשטיין: זאת אומרת, גם אפשר להקטין במשך הזמן.

מרים רובינשטיין: אנחנו מדברים עכשיו על פעילות מוגברת של החברה בכל התחומים.

מרים רובינשטיין: החוקרים עובדים זה סטודנטים, זה דוקטורנטים, אלו העובדים והם לא עובדים קבועים של החברה.

מרים רובינשטיין: לכן זה מצבה אחרת לגמרי של עובדים וזה עובדים שאנחנו לוקחים אותם לפרק זמן ובבוא היום, כשנחליט שפחות או יותר סיימנו או לא סיימנו, אבל נשאר מעט, אז המצבה הזו תקטן.

מרים רובינשטיין: זה ממש לא, זה חוקרים, החוקרים האלו עובדים ודוקטורנטים, זה אנשים שלא כל עבודתם בעניין הזה.

מרים רובינשטיין: זה לפי שעות, זה משרות חלקיות.

מרים רובינשטיין: זו תשובה לנושא הזה.

מרים רובינשטיין: בבוא היום, ככל שפעילות החברה, נגיע למסקנה ואני חושבת שנושא של איתור והשבה הוא עדיין במלוא העוצמה וצריך לתת את מלוא העוצמה, אז עכשיו זה הזמן להגביר את העניין ואחר-כך נראה כבר.

דוד רותם: עוד מישהו רוצה להעיר משהו?

דוד רותם: בבקשה.

מנחם אריאב: יש פה מכון מחקר, בכנסת, שבדק את עניין החברה.

מנחם אריאב: קיבלנו את הנתונים לפני כמה ימים, אני רוצה להודות להם על העבודה המעמיקה שהם עשו בעניין הזה.

מנחם אריאב: אנחנו נלמד מזה דברים.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: עוד משהו, רבותיי?

דוד רותם: אדוני המנכ"ל, בוא תרשום לך איך התקציב שלך הולך להיראות בשנה הבאה.

דוד רותם: סך-הכל איתור נכסים, במקום 2,851,000 אני אאשר לך 2,750,000.

מנחם אריאב: זה חינוך, כל הכבוד.

דוד רותם: זה סעיף 1.

ירון יעקבס: אני מוכרח להתייחס, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: אתה תתייחס בסוף לכל.

דוד רותם: סעיף 2, סך-הכל כספים וניהול נכסים, אני אאשר לך 2,150,000.

דוד רותם: בייעוץ משפטי, במקום 1,404,000 אני מאשר לך מיליון שקל.

דוד רותם: בדירקטוריון ו-ועדות ציבוריות, אני מאשר לך 500,000 שקל במקום 779 ובלתי צפוי מראש אני מאשר לך 500,000 שקל במקום 750 וזה יהיה התקציב.

דוד רותם: וכשתבוא לי עם תיקוני החקיקה ועם הפרק התוספת התקציב, אז אנחנו נבדוק אם הורדתי לך מספיק או שאני צריך להוריד לך עוד קצת.

ירון יעקבס: אני רוצה להתייחס רק, אני לא מגיב, אני מקבל את כל מה שאדוני אמר.

ירון יעקבס: אני רוצה רק להתייחס למקום שאני חושב שהוא לא נכון לקצץ בו בכלל, וזה בסעיף הראשון, הוצאות שכר איתור יורשים ונכסים.

ירון יעקבס: המשמעות של הקיצוץ הזה תהיה האטה בפעילות של איתור היורשים והנכסים, וזה לא סביר.

ירון יעקבס: כל שאר הקיצוצים, אני יכול להבין.

ירון יעקבס: אבל את האיתור, אתה בעצם אומר במקום שישה חוקרים, לקחת פחות חוקרים, ואז כשנבוא לפה בשנה הבאה תגיד – למה לא איתרתם יורשים ונכסים, אז אני אזכיר לאדוני שקיצצנו.

נעמה מנחמי: אז מאיפה אפשר כן להוריד את ה- 100,000?

ירון יעקבס: אני לא יודע.

ירון יעקבס: הורדתם הרבה מאוד ואנחנו נבוא לכאן כדי לאשר את תקציב הקמפיין.

דוד רותם: הבנתי.

דוד רותם: אתה יודע מה?

דוד רותם: אם אתה, אל תאשים אותי שאתה לא מחלק, אני זוכר, אני זוכר שאני נותן לך פה, אני לא מוריד לך פה, אבל תזכור לך רק דבר אחד, שכשבשנה הבאה תבוא אלי עם התקציב ולא תראה לי שחילקת, שלא איתרת, לא אמרתי, שאיתרת יורשים, שאיתרת יורשים, אם לא תראה לי שאיתרת יורשים, רבותיי, מספיק עם נכסים, יש לכם כבר מספיק, תחלקו, תתחילו לאתר יורשים.

דוד רותם: אני מודיע לך, אתה יודע, יש שם בחטא העגל "והיה ביום פוקדי ופקדתי".

דוד רותם: את ה- 100,000 שקל האלה אני אהיה, היה ביום פוקדי ופקדתי.

ירון יעקבס: אתמול קראנו צו לצו קו לקו, אני יכול לענות לאדוני בהקשר הזה.

ירון יעקבס: אבל כרגע אני רוצה מילה אחת, כדי להבהיר, שלא תהיה פה אי-הבנה.

ירון יעקבס: יש הבדל עצום בין איתור נכסים לאיתור יורשים.

ירון יעקבס: אני אומר לאדוני שאנחנו מתכוונים לנהל דיון בוועדת האיתור בשבוע הקרוב.

ירון יעקבס: לדון בסוגיה מאוד מאוד משמעותית משפטית ואני אתן לאדוני להבין דרך התיאור שלה, בלי שאנחנו יודעים מה תהיה ההכרעה, כמה זה בעייתי.

ירון יעקבס: כאשר, לגבי איתור יורשים, אני מדבר, מתי נפסק, מתי ייפסק מהלך האיתור שמבצעת החברה, כאשר אנחנו רוצים לממש את הנכסים.

ירון יעקבס: עכשיו ישנם שני מצבים.

ירון יעקבס: ישנו קשר דם וישנו קשר חיתון.

ירון יעקבס: זאת אומרת, יורש יכול שיהיה תוצאה של קשר דם ישיר עם הבעלים, ויורש יכול שיהיה כתוצאה מקשר חיתון.

ירון יעקבס: המחשבה שלי וכך אני המלצתי מנקודת מבט שלי והוועדה תדון בסוגיה הזו, היא לבצע איתור מקסימאלי, ככל שקשור היורש בקשר דם, לעומת זאת, כאשר מדובר ביורש שקשור בקשרי חיתון, צריך להגביל את זה באיזה שהוא מקום ולעצור את הפעילות של החברה, ולממש את הנכס, אנחנו מדברים כעת רק על מקרקעין, מכיוון שבכל מקרה, אם וכאשר בהמשך הדרך נמשיך לחפש את אותו יורש ונמצא אותו, נוכל לתת לו את הכסף תמורת אותו נדל"ן.

ירון יעקבס: אבל כל המהלכים הללו, נמשכים הרבה מאוד זמן ועולים הרבה מאוד כסף.

ירון יעקבס: איתור יורשים, עם תוצאות לא פשוטות, 50% בערך.

ירון יעקבס: מאידך, אנחנו מחויבים ותוכנית העבודה שצמודה, תוכנית העבודה הדו-שנתית שצמודה לתקציב הזה, מראה שבמהלך השנתיים הקרובות החברה תסיים למפות את כל שטח מדינת ישראל.

ירון יעקבס: מה שאני יכול להתחייב לך, זה שבתום שנת התקציב הזו אנחנו נסיים את תוכנית העבודה של מיפוי אותו חלק שהגדרנו לשנת העבודה הזו ונגדיר מהם הנכסים שמצאנו.

ירון יעקבס: זה לא אומר דבר לגבי היורשים.

דוד רותם: משרד האוצר, אני מבקש לקבל עד סוף ינואר, פרטים לגבי הרשימות והניצולים.

דוד רותם: זה שאת לא מטפלת, את תבדקי את זה באוצר.

דוד רותם: משרד המשפטים, אני מבקש לקבל עד סוף ינואר, דיווח על מה קורה עם החקיקה.

גלי עטרון: זה בתקווה גם לתזכיר חוק.

דוד רותם: רבותיי, מי בעד אישור התקציב בקיצוצים שאני מניתי קודם?

אורי מקלב: התיקון האחרון גם?

דוד רותם: כן.

דוד רותם: הצבעה בעד – רוב נגד – מיעוט התקציב אושר

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: התקציב אושר והקיצוצים שאני נקבתי בהם.