ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 124, 2011-01-05 10:30

דני דנון: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

דני דנון: על סדר היום: קשיים ברישוי מקצועות רפואיים לעולים.

דני דנון: חברתי, חברת הכנסת ליה שמטוב, היו"ר הקודמת של הוועדה, עסקה בנושא הזה, ולפניי גם עסקו בנושא הזה, ואני מקווה שהדיון היום לא יהיה עוד דיון מני רבים, אלא שנוכל להתקדם בנושא הזה, שמשקף מצוקה רבה של עולים שרוצים לעלות לארץ, לעסוק במקצוע הרפואה, ומכיוון שיש מספר חסמים, אפשר לקרוא לזה אפילו כשלים, חלקם לא עולים, או חלקם חוזרים לארצות המוצא, ואני חושב שכולנו לא רוצים לראות - עולים לחוזרים לארצות המוצא, כי לא יכולים לעבוד.

דני דנון: אני מודה לסגן שר הבריאות, שמכבד אותנו בישיבה זו, ולמנכ"ל המשרד, שהגיע גם.

דני דנון: אני מבקש, סגן השר, אני יודע שאתה קצר בזמן, אבל מבקש לקבל מדגם של הנציגים של הארגונים, בכמה דקות, שיציגו את המצוקה שלהם, ואז לבקש את ההתייחסות שלך, ואז המנכ"ל נשאר אתנו, שנוכל להתקדם.

דני דנון: אני מבקש ממר לב ממועצת ארגוני העולים, מה החסמים של העולים, שאתם מרגישים שאתם צריכים לייצג פה היום?

מאיר לב: אנחנו ישבנו פעמים רבות, ואנו חושבים שמשרד הבריאות מתעלם ומזלזל בוועדה, בשרים, בחברי כנסת, בכל מי שנמצא כאן בוועדה, כי יש החלטות, ואף פעם לא מבצעים אותן.

מאיר לב: כבר הפעם השנייה שמחליטים שתהיה ועדה, ועדה אחת שתבדוק את כל הנהלים, שפרופ' דורון יהיה חלק מהוועדה.

מאיר לב: משרד הבריאות מחליט שזה לא רציני או לא צריכים, או מה הסיבות שלהם, שלא מוכנים שיבדקו את כל הנהלים ואת כל התהליך.

מאיר לב: יותר מ-80 אחוז מהרופאים נכשלים בבחינות.

מאיר לב: רופא שמגיע ואין לו אישור – מציעים לו לעבוד בניקיון מדרגות, אולי בניקיון של בית החולים, אבל לא לעבוד בבית החולים.

מאיר לב: עובד זר שמגיע לארץ והוא רופא, הוא כן יכול לעבוד בבית החולים.

מאיר לב: אז יש לנו רופא שיש לו סבא שהוא יהודי, לפי כל הנהלים הוא יכול לעבור גיור ולהיות יהודי, אז ההמלצה זה לא להתגייר.

יעקב ליצמן: זה גם שייך לגיורים?

מאיר לב: לא, אבל אם הוא מתגייר, הוא לא יעבוד כרופא.

מאיר לב: בבית החולים יגידו: אתה צריך להפסיק לעבוד, תלך לנקות מדרגות, כי אתה יהודי, כי אתה בא בחוק השבות.

יעקב ליצמן: אני מציע לך, היות שאני באתי לכבד אתכם, עם כל הכבוד – זה לא הסגנון שצריך להיכנס, כי זה לא הנושא.

מאיר לב: אבל זאת המציאות.

יעקב ליצמן: זה לא המציאות ולא הנושא.

מאיר לב: אני כבר הייתי בבית חולים שביקשתי רופא שיגיד משהו על הדוח שהיה, הוא אומר: אני לא קורא עברית.

דני דנון: נמצאים פה כל הנהלת משרד הבריאות.

דני דנון: מה אתם מבקשים ממשרד הבריאות היום?

מאיר לב: להקים את הוועדה, להזמין את פרופ' דורון, ולנסות לבדוק את כל התהליך, למה כל הרופאים נכשלים.

מאיר לב: למה עושים כל כך הרבה בעיות?

מאיר לב: למה לפעמים רופא שנכשל צריך לקחת עורך דין כדי לבקש את הבחינה או כדי לבדוק את המצב שלו?

מאיר לב: למה לא יכולים לעשות את זה פתוח?

מאיר לב: למה כשביקשנו חומר, שולחים את החומר שמעניין למשרד הבריאות, שעם זה גם נכשלים בבחינות.

מאיר לב: למה אדם שעונה על שאלה אחת משלוש, אומרים לו שנכשל, ואחר כך בודקים, ושתי שאלות היו נכונות, והוא עבר את הבחינה, אחרי שעשה מאבק של שנה-שנתיים, שהוא ניקה מדרגות?

דני דנון: בקשה אחת שרשמתי לפניי - נגישות למבחן.

מאיר לב: כן, להקים את הוועדה עם פרופ' דורון, ולברר את הנושא.

דני דנון: למה צריך ועדה?

מאיר לב: כי כאן החליטו שתהיה ועדה, שתבדוק את כל התהליך.

דני דנון: נאמר שאנחנו הוועדה, ואנחנו מקבלים החלטות.

דני דנון: מה אתם הייתם רוצים להשיג בסוף התהליך?

מאיר לב: לאפשר את כל התהליך, לראות איך אפשר לעשות, כדי שלא 80 אחוז מהרופאים נכשלים - זה לא מקובל.

מאיר לב: זה אנשים שעבדו כרופאים.

מאיר לב: אדם שעולה לארץ ולא נותנים לו לעבוד, אחרי שנה, שנתיים, שלוש, הוא כותב לספרד, ומקבל שם עבודה למחרת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מיעקב ליצמן, סגן שר הבריאות, להתייחס, בבקשה.

יעקב ליצמן: אני רק אפתח – אני צריך לענות, יש שאילתות, שאני חייב לעלות.

יעקב ליצמן: אני רק אפתח, ויש לנו מצגת שהמנכ"ל יציג, וזה יענה על רוב השאלות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתעלם ממה שהתחלת.

יעקב ליצמן: עצם העובדה שבאתי לוועדה – משתי סיבות: קודם כל, כי היושב-ראש ביקש, ואני מכבד את היושב-ראש, ואני רואה את הנושא חשוב – אני לא בא לכל ועדה בכנסת, אין פשוט זמן.

יעקב ליצמן: הנושא חשוב לנו.

יעקב ליצמן: קודם כל נשים את היסודות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות צריך רופאים, אז אף אחד לא יגיד לנו שאנחנו לא צריכים רופאים, ומכשילים.

יעקב ליצמן: מה עוד, שאנחנו מחפשים בחו"ל רופאים.

יעקב ליצמן: בי"ת, תתפלא לשמוע כמה ישראלים נכשלים במבחנים כאן, שהם יורדים לאיטליה, למקומות אחרים.

יעקב ליצמן: אז זה דיון נפרד – הכניסה קשה, אנחנו רוצים את ההכי טובים.

יעקב ליצמן: לצערי, אין מספיק רופאים.

יעקב ליצמן: זה לא אומר שנכשל במבחנים כאן, שהוא לא רופא טוב.

יעקב ליצמן: זה שני דברים.

יעקב ליצמן: זה היסוד:	אל"ף, אנחנו רוצים רופאים, גם עולים, כי חסרים רופאים.

יעקב ליצמן: בי"ת, הרבה נכשלים.

יעקב ליצמן: זה לא חייב להיות דווקא עולים, הבחינות לא קלות, אבל אנחנו רוצים את הרפואה הכי טובה.

יעקב ליצמן: אחר כך יש בהחלט דברים שצריך להקל עליהם.

יעקב ליצמן: גימ"ל, אני האחרון שאגיד לך שלא צריך לחפש פתרון; בהחלט כן.

יעקב ליצמן: אני בעד זה, אני חושב שצריכים את זה, ולכן המשרד בראשות המנכ"ל יעשו את כל הדברים לבוא לקראת הרופאים, לקראת העולים, להקל את הקבלה.

יעקב ליצמן: אני מסתפק בפתיחה.

יעקב ליצמן: אני אשב עוד כמה דקות, אני אעביר למנכ"ל, שיציג לכם את הדברים שכבר נעשו, את הבעיות, מה שאנחנו מתכוונים לעשות, ואם יש הערות, נשמח לשמוע.

דני דנון: דניאל אוברמן, גם אצלכם ראיתי את מצוקת העולים.

דניאל אילון: כן.

דניאל אילון: תודה לסגן השר שמופיע בישיבה, ולאדוני היושב-ראש שיזם את הישיבה.

דניאל אילון: עולים מארצות הברית, קנדה, אנגליה והרבה מארצות המערב אינם נדרשים לבחינה, אבל הם כן נדרשים לעמוד בהליך של ייסורים בגישתם למשרד הבריאות.

דניאל אילון: אין אפשרות לקבל מענה טלפוני במשרד הבריאות, אין אימייל במשרד הבריאות באגף רישוי, מקצועות רפואיים.

דניאל אילון: אנחנו עוסקים באנשים עם חינוך של 25, 30 שנה, שאנחנו על כל המדינה מכירה בזה שהם חייבים להגיע לפה, ואז הם נדרשים לתרגם מסמכים מאנגלית לעברית.

דניאל אילון: זו דרישה מינימלית מפקיד שעובד באגף לרישום מקצועות, שיידע רמת אנגלית סבירה.

דניאל אילון: עוד דבר פה, הוא לא יכול לקבל מענה לפני עלייתו – האם ייקח לו חודשיים להוציא את הרשיון או ייקח לו ששה חודשים.

דניאל אילון: כל הגופים במדינה, משרד הפנים, משרד הקליטה, הסוכנות היהודית, כולם באים לקראת העולים, לתת להם תשובות לפני עלייתם.

דניאל אילון: למה משרד הבריאות והאגף לרישוי מקצועות לא יכול לתת מענה לאדם, שיודע שמגיע ויכול להתחיל לעבוד?

דניאל אילון: הרי ניתן לבדוק את הדברים לפני כן, והדרישה שרק אם תהיה לו תעודת זהות הוא יוכל להתחיל את הליך הרישוי, ולא יודע אם זה ייקח לו חודשיים או ששה חודשים, יש לנו אבטלה פה של אנשים מאוד מוכשרים, שלא יכולים להיכנס למעגל העבודה.

דניאל אילון: חבל על הזמן הזה.

דניאל אילון: האשים האלה יושבים בבית, ממתינים בתשובות, והם לא יכולים להרים טלפון ולקבל תשובה, כי אין מענה טלפוני במחלקה, לרוב אין פקסים – או נענים או אובדים, ואין אימייל.

דני דנון: איך הם יוצרים תקשורת?

דניאל אילון: דואר רשום.

דניאל אילון: אתה אפילו לא יכול לגשת למשרד ולמסור מסמך – אם אתה ניגש לשומר במשרד, הוא יגיד לך: תשלח את זה בדואר אלינו.

דניאל אילון: רמת השירות אינה ברמה סבירה.

יעקב ליצמן: אתה חושב שחייבים לקבל את האנשים.

יעקב ליצמן: זה לא נכון לשלוח?

יעקב ליצמן: תאר לעצמך שכל הרופאים יבואו למשרד הבריאות.

דניאל אילון: בכל משרד יש שעות קבלת קהל.

דניאל אילון: במשרד הזה אין.

דניאל אילון: כשרופא יכול להגיש מסמך, ייקח לו חודש-חודשיים להבין, שמישהו יסביר לו למה חסר – שלא יקבל קהל, אבל שיהיה מענה לאימייל.

יעקב ליצמן: אם לא עונים, אתה צודק.

דניאל אילון: אין דרך לשלוח אימייל, כי אין כתובת.

דניאל אילון: אבל דרישה בסיסית, אדוני סגן השר, שלפני עלייתם אנשים יכולים לקבל התייחסות, מה נדרש מהם, האם המסמכים קבילים או לא.

דניאל אילון: היום אדם עולה ארצה – כבר נבדקת תעודת הלידה שלו, תעודת הנישואין שלו, כל הדברים נבדקים לפני עלייתם.

דניאל אילון: למה מסמכים של מי שמעוניין – האדם עוזב משרה בארצות הברית, ועבודה יש לו פה, אבל הוא לא יכול להתחיל, עד שהוא גומר את ההליך הזה.

דניאל אילון: חבל.

דני דנון: כמה זמן לוקח לעולה חדש מארצות הברית?

דניאל אילון: בין חודשיים לששה חודשים בדרך כלל.

דניאל אילון: לפעמים יותר.

דניאל אילון: עוד דבר - יש ועדות מקצועיות שצריכים לבחון מסמכים מסוימים.

דניאל אילון: אין לוח זמנים שמפורסם מראש, מתי הוועדות יושבות.

דניאל אילון: עולים חדשים, אמריקאים במיוחד, הם אוהבים לתכנן מראש.

דניאל אילון: הוא לא יודע שהוועדה שהולכת לבחון את המסמך שלו, אם זה פעם בשנה, פעם ברבעון – אין מידע כזה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מעמנואל לגבי הנושא של העולים מצרפת – קיבלתי כיו"ר הוועדה הרבה מאוד פניות בנושא הזה.

דני דנון: מה קורה מבחינת העולים מצרפת?

עמנואל נבון: תודה, אדוני היושב-ראש.

עמנואל נבון: אבקש ממר עזרא בנון, שהוא מומחה בעניין, להציג את הדברים, ברשותך.

עזרא בנון: אני המזכיר הכללי של האגודה של בוגרי מוסדות להשכלה גבוהה מצרפת.

עזרא בנון: אני רוצה להשמיע את הקול של עולים שבאים עם השכלה גבוהה, עם מוטיבציה חזקה, ושמתקבלים בקרירות, אם לא בעוינות, על-ידי משרדים שונים, כאשר המקרה הרע ביותר זה המקרה של אגף הרישוי במקצועות רפואיים.

עזרא בנון: רופא שבא מצרפת, שסיים את לימודיו האקדמאיים ושרוצה לעשות התמחות פה בארץ, או עשה חלק מההתמחות בצרפת וחלק בארץ, מתקבל על-ידי הוועדה המדעית בברכה, נותנים לו אישור, מקבל הצעת עבודה בבית החולים, אבל מסורב רשיון על-ידי האגף לרישוי, שרוצה להחזירו לצרפת, כדי שיסיים שם את ההתמחות שלו, יישאר שם שנה לעבוד בצרפת, ואז לחזור לישראל.

עזרא בנון: בדרך כלל הרופאים מצרפת לא רוצים לדבר, כי מרגישים מאוימים על-ידי האגף.

עזרא בנון: יש אחד שיש לו אומץ לב לדבר, הוא סיים את לימודיו בהצלחה, הוא עשה שלוש שנים של התמחות בהרדמה-החייאה, קיבל אישור מהוועדה המקצועית לעשות את ההשלמה של ההתמחות שלו בישראל, קיבל הצעת עבודה מבית חולים הדסה בירושלים, ולא יכול לעבוד, כי אגף הרישוי לא רואה אותו כרופא, לא נותן לו את הרשיון.

עזרא בנון: וגם כששולחים להם מכתבים, אנחנו זכינו לקבל את כתובת המייל – מקבלים תשובות שהן לא של פקידים בממשלת ישראל שרוצה קיבוץ גלויות.

עזרא בנון: מקבלים תשובות של ראש קטן, שני משפטים: אנחנו מיישמים את החוק.

עזרא בנון: אז אם החוק לא טוב, תשנו אותו.

עזרא בנון: אם החוק מאפשר לפקידים כאלה לסרב לעולים להיכנס בארץ – תשנו, או החוק או הפקידים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מודה לסגן השר.

דני דנון: כמה עולים- -

עזרא בנון: החל משנת 2002 הגיעו לארץ מאות אנשים בוגרי מוסדות להשכלה גבוהה.

דני דנון: מתוכם כמה רופאים?

עזרא בנון: אני מדבר על רופאים.

עזרא בנון: בכל משפחה יהודית צרפתית יש רופא אחד לפחות.

עזרא בנון: רוצים לבוא.

עזרא בנון: וכששומעים שזה או זה התקבל כמהגר לא רצוי, לא באים.

עזרא בנון: יש לנו אנשים שכותבים לנו, מנסים לעזור להם כדי שיבואו.

עזרא בנון: אנחנו יודעים שהם לא יתקבלו בברכה.

דני דנון: תודה.

ג'רמי סממה: אני מי שהוא דיבר עליו, ואני מבקש להביא את הסיפור שלי.

ג'רמי סממה: אני בן 30, למדתי רפואה בפריז.

ג'רמי סממה: למדתי שש שנים בפקולטה, עשיתי שנתיים וחצי התמחות בצרפת בהרדמה בטיפול נמרץ, ועליתי לפני שנה וחצי, וקיבלתי הכרה מהמועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית, שאומרים לי: אתה צריך להשלים שלוש שנים בהתמחות פה כדי לקבל את התואר מומחה, פה בארץ.

ג'רמי סממה: קיבלתי מסמך מהם, שהם קיבלו את כל המסמכים שלי, ואומרים: אנחנו מכירים מה שעשית, אתה צריך להשלים שלוש שנים פה כדי לסיים את ההתמחות ולקבל את התואר מומחה פה בארץ.

ג'רמי סממה: הבעיה, שמשרד הבריאות מסרב לתת לי את הרשיון, כי בצרפת, זה החוק בצרפת, אתה מקבל רשיון צרפתי רק בסוף ההתמחות.

ג'רמי סממה: בעצם, אתה מתמחה בבית החולים, אתה באחריות מנהל המחלקה, אבל אין לך רשיון.

ג'רמי סממה: מבחינת ההשכלה, יש לי השכלה יותר משמונה שנים.

דני דנון: מה האופציות שעומדות בפניך כרגע?

ג'רמי סממה: אומרים לי: תחזור לצרפת, אין אופציות.

ג'רמי סממה: אומרים: לפי החוק הישראלי, אתה לא יכול לקבל רשיון.

ג'רמי סממה: זה משפט אחד.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מהמנכ"ל לתת לנו סקירה קצרה.

דני דנון: אם המצגת ארוכה, הייתי מוותר עליה, כי השחקנים פה בחדר כולם מכירים את הנושא טוב.

דני דנון: ד"ר גמזו, אתה רוצה לעבור במהירות על המצגת, או לענות על הדברים שכואבים פה לאנשים?

רוני גמזו: תודה, היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, משתתפים, אני יכול לענות על כל מקרה באופן ספציפי, אבל אני מניח שהכוונה אינה לדון במקרים ספציפיים.

רוני גמזו: למשל, המקרה של ג'רמי – הוא הובא לידיעתי לפני כשבוע, עשרה ימים.

רוני גמזו: הבנתי שהבעיה במקרה הזה היא בעיית חקיקה, והדרך לטפל במקרה הזה, שהוא מתאר מקרה אחד, אבל מאחורי המקרה הזה יכול להיות שיש עוד X מקרים, זה שינוי חקיקה, ולומר שניתן לתת רשיון בצרפת גם – הרי מי שמגיע מצרפת לא צריך לעבור בחינה, והוא צריך לבוא עם דיפלומה.

רוני גמזו: ואז לעשות שינוי, ואז ישאלו אותך, למה דווקא בצרפת ולא במדינות אחרות?

רוני גמזו: אני לא בורח מזה.

רוני גמזו: הפתרון שם זה איזשהו שינוי בחוק, וצריך לבדוק את האפשרות, וביקשתי מאנשים במשרדי לבחון את התשתית המשפטית, איך ניתן להתמודד במצבים שכאלו, כי זה מקרה – אין בעיה, אנחנו נדון במקרה אחד.

ג'רמי סממה: זה לא מקרה אחד.

רוני גמזו: החוק אומר שמי שקיבל דיפלומה במספר מדינות ומגיע לארץ, לא צריך לעבור בחינה, ויכול לקבל רישוי להיות רופא.

רוני גמזו: אבל החוק אומר: קיבל רשיון ממדינות צרפת, ארצות הברית וכו'.

רוני גמזו: אבל במקומות הללו כדי לקבל את הרשיון, לא רק שאתה גומר את האוניברסיטה; אתה צריך לעבוד, למשל, בצרפת, שלוש שנים כרופא.

רוני גמזו: מה קורה – אדם שעבד שנתיים כרופא, מגיע אלינו בלי הרשיון, החוק לא מאפשר לי לתת לו.

רוני גמזו: אז אני צריך לעשות בחוק החרגה, ולומר: במקרים שבהם סיים אדם חוק לימודיו, ובאותן מדינות שבהן הרשיון תלוי בעוד X שנים של עבודה מעשית, ניתן יהיה להשלים את העבודה המעשית במדינת ישראל.

רוני גמזו: זה שינוי חקיקה, שאני בטוח שאם אגיש אותה בצורה סבירה, ואמצא את הפתרונות, ומישהו יגיד לי: למה צרפת ולא מקום אחר – אני צריך גם להסתכל על זה, על כל ההשפעות הרוחביות.

רוני גמזו: זה שינוי חוק.

רוני גמזו: זה הרבה מאוד שינויים כאלה, שכולנו בלב רחב רוצים לעשות.

ג'רמי סממה: אבל זה כבר שנה וחצי – למה אין שינויים?

ג'רמי סממה: הרבה אנשים רוצים לעלות ארצה מצרפת, ולא יכולים.

דני דנון: מה שאמרת פה חשוב לנו, ד"ר גמזו.

דני דנון: אנחנו שמחים על החקיקה.

דני דנון: אם אתם צריכים עזרה, אנחנו כחברי כנסת יכולים לעזור לכם בזה.

דני דנון: אבל הייתי רוצה לוותר על המצגת, אנחנו נפיץ אותה- -

רוני גמזו: היה כאן בדיון ביולי, והעלו בו נושאים.

רוני גמזו: אני הייתי אז מנכ"ל צעיר של שלושה שבועות.

רוני גמזו: ישבנו עם משרד הקליטה משך כל החודשים הללו, וההערות כאן כאילו זה עובר ליד משרד הבריאות לא מקובלות עליי, כי גם השר ליצמן וגם אני וכל האנשים כאן מאוד משקיעים בנושא.

יואל חסון: מה עם מבחן התוצאה?

יואל חסון: בשטח זה לא עומד.

רוני גמזו: בלי לראות את זה, אתם לא יכולים להגיד.

יואל חסון: השטח אומר את זה.

דני דנון: רוני, בוא תציג את הדברים, תתמקד בשינויים ובמספרים.

רוני גמזו: המטרה שלנו היתה להקל בכל דבר שהוא, גם לאפשר יותר רשיונות, גם להקל על התהליך, וגם לתת להם השתלבות, כי גם כשאנחנו מסיימים את תהליך הרשיון, יש בעיית ההשתלבות - לא כולם מוצאים עבודה.

דני דנון: הנושא שלנו כרגע זה הרישוי.

יואל חסון: תן להם רשיון קודם כל.

יואל חסון: מה זה עבודה עכשיו?

רוני גמזו: זו אחת הבעיות שגם משרד הקליטה מתמודד אתן.

רוני גמזו: אני עוסק גם בבעיה הזאת.

דני דנון: נתמקד כרגע בנושא הרישוי בלבד.

רוני גמזו: טוב.

רוני גמזו: יש לנו מדינות מסוימות שיש פטור מבחינה, ויתר המדינות אמורות לעבור בחינה.

רוני גמזו: לא אכנס כאן לכל התהליך.

רוני גמזו: יש קורסי הכנה לבדיקת רישוי, יש שני סוגים שמבצעים בהם את קורסי ההכנה.

רוני גמזו: בקפלן זה רישוי ובשרון זה סטאז'.

דני דנון: הבנתי שזה רק לדוברי רוסית.

רוני גמזו: לא. זה מכל המערכת, גם תושבים חוזרים, גם עולים יכולים להגיע לקורסי ההכנה הללו.

דני דנון: באיזו שפה הקורס?

רוני גמזו: בעברית.

רוני גמזו: אין קורסים בשפות האחרות, אבל חלק מהבחינות מבוצעות בשפות נוספות.

דני דנון: לא היה פילוט ברוסית של משרד הקליטה?

דני דנון: זה פילוט מוזר, כי זה שנתיים.

דני דנון: בדרך כלל פילוט זה שנה.

קלאודיה כץ: הוא היה מוצלח, והיה חד-פעמי, והדבקנו את הפערים.

רחל אדטו: מה שאתה מראה פה זה גם כאלה שלמדו בחו"ל?

רוני גמזו: כן.

רוני גמזו: הם תושבים חוזרים לכאורה.

רוני גמזו: אנחנו נותנים בחינת מגן, שנותנת 10 נקודות בבחינה הסופית.

רוני גמזו: זה ציון המעבר בבחינה הסופית, בבחינה האחרונה שהיתה במאי 2009.

יעקב גינדי: 70 אחוז בקפלן עוברים.

אסתר בלום: 20 אחוז.

רוני גמזו: תלוי על איזה מועד אתה מסתכל; זה ממוצע של כמה שנים.

יעקב גינדי: אני מדבר על סך כל המועדים.

יעקב גינדי: אנחנו בסביבות 70 אחוז מאז ומתמיד.

יעקב גינדי: המועד האחרון היה 86 אחוז.

יעקב גינדי: אני לא יודע מנין מצוץ המספר הזה.

רוני גמזו: זה המועד האחרון.

רוני גמזו: 86 אחוז.

רוני גמזו: בדיון האחרון שהיה כאן בוועדה דובר על נושא של מועדי ב'.

רוני גמזו: הנושא הזה יושם.

רוני גמזו: החל ב-2011 לראשונה אנו במשרד הבריאות בתיאום עם משרד הקליטה החלנו בתהליך של מועדי ב' לבחינות המגן.

רוני גמזו: זה כבר בשרון, גם בקפלן יהיו מועדי ב' לבחינות המגן.

רוני גמזו: זו היתה אחת ההערות, היתה בחינה אחת כבר.

רוני גמזו: בדוח הממ"מ שהוצג כאן התחייבתי, וזה כבר יושם.

דני דנון: יפה מאוד.

רוני גמזו: דובר כאן רבות על הקושי בנוסחי בחינת ההכנה בקורסים.

רוני גמזו: אמרתי: אני לא יכול לסמוך על אף אחד, אני רוצה לראות את זה בעין שלי.

רוני גמזו: לקחתי את בחינות ההכנה, עניתי על השאלות בעצמי.

רוני גמזו: בחינות ההכנה הן בחינות ברמה גבוהה.

רוני גמזו: להערכתי האישית, ואתן את זה לעוד אנשים שיבחנו את זה בעצמם, אינן בחינות קשות מדי.

רוני גמזו: הן בחינות שברמה כמו שאנו מלמדים בבתי הספר לרפואה במדינת ישראל.

רוני גמזו: אני ראיתי את זה לפני כשבועיים.

רוני גמזו: אני אעביר את זה לעוד מספר מנהלי בתי חולים ורופאים מומחים במערכת.

רוני גמזו: אני לא רוצה לעשות את זה יותר מדי, כדי שזה לא יתפזר, כדי שהם יאשרו את חוות דעתי.

רוני גמזו: זה נושא רגיש, איני יכול לחשוף את זה יותר מדי, אבל לפי הבחינה שלי, הן נראות ברמה גבוהה, טובה, אך לא קשות יותר.

רוני גמזו: סילבוס – הערה נוספת שהוטחה במשרד הבריאות על כך שאנשים ניגשים לבחינה בלי לדעת מה החומר.

רוני גמזו: גם ההערה הזו תוקנה.

רוני גמזו: במהלך החודשים האחרונים, דצמבר 2010, פורסם לראשונה סילבוס על-ידי המועצה המדעית לכל הנבחנים.

רוני גמזו: הוא נמצא באתר, וניתן לראות אותו.

דני דנון: נוהל קבוע מעתה ואילך.

רוני גמזו: אכן.

רוני גמזו: ביצוע קורס ובחינה בחו"ל – אמרו לנו: למה אתם לא עושים בחינה בחו"ל?

רוני גמזו: אנחנו לא מתנגדים.

רוני גמזו: הערנו את הערותינו בפגישות הרבות עם משרד הקליטה.

רוני גמזו: נתמוך, נלווה, ניתן סיוע מקצועי, אנחנו ננהל גם את הבחינות בחו"ל.

רוני גמזו: זה משימה של הסוכנות.

רוני גמזו: כל קורס כזה שיוקם, אנחנו ניתן את כל הסיוע, אין לנו התנגדות אלא רק תמיכה לכך.

יואל חסון: למה משנה שהבחינות לא יהיו באנגלית גם בארץ, נגיד?

רוני גמזו: הקורס, אתה שואל.

רוני גמזו: אז חלק מעבודת הרופא, אנחנו מדברים גם על נגישות – כשרופא עובד, אנחנו רוצים שהוא יוכל לדבר.

רוני גמזו: לכן אנחנו גם רוצים, יש מדינות שבהן אסור לך לקבל רשיון, אם אתה לא יודע את השפה.

רוני גמזו: אנחנו חושבים שזה ערך נכון, שבתהליך הקורס, זה גם עוזר לרופא – כך הוא גם לומד את השפה הרפואית.

רוני גמזו: לא רוצים שהוא יישאר בתא של השפה שלו.

הרברט פרוינד: נקבע כתקנה לפני כשנה שכל רופא שמבקש רשיון, צריך לעבור בחינה בעברית.

רוני גמזו: יש נושא הנוטריון.

רוני גמזו: אנחנו במספר הצעות שאנחנו בוחנים אותן יחד עם משרד הקליטה.

רוני גמזו: הכוונה, שהמדינות שחתומות על אמנת האג יפנו את המועמדים לאפוסטיל שיאמת – העתק נאמן למקור של התעודות.

רוני גמזו: אנחנו נמצאים כרגע מבחינה משפטית אל מול משרד החוץ והפרקליטות האזרחית בנושא הזה.

רוני גמזו: מבחינתנו, אין בעיה, רק צריך לוודא מול משרד המשפטים שהנושא הזה עובר.

יואל חסון: מתי תהיה תשובה על זה?

רוני גמזו: אני מקווה שתוך חודש-חודשיים.

יואל חסון: שלא יצטרכו נוטריון בארץ; יוכלו לעשות את זה בחו"ל.

רוני גמזו: אפוסטילים מוכרים.

רוני גמזו: במדינות שלא חתומות על אמנת האג יצטרכו ללכת לנוטריון מקומי, אימות המסמכים על-ידי נוטריון מקומי.

רוני גמזו: מבחינת עמדת המשרדים, לאחר מכן אבקש מעו"ד וינר להסביר את זה יותר.

רוני גמזו: תרגום תעודות רשמיות המיועדות לבחינות לצורך מתן רשיון יתורגמו על-ידי חברות תרגום בחו"ל – גם כן, היתה אפשרות.

רוני גמזו: כרגע אנחנו חושבים שהתרגום צריך להיות בדרך אחרת, ולא על-ידי תרגום בחו"ל.

רוני גמזו: הנושא הוא גם כן משפטי.

רוני גמזו: נוכל לתת הסבר לאחר מכן.

רוני גמזו: אנחנו מוכנים לשמוע על כל פתרון שהוא.

רוני גמזו: הוטח כלפינו בפרסום של הממ"מ, למה אתם לא נותנים לנו אחוזי מעבר של עולים למול תושבי חוץ.

רוני גמזו: אנו מוכנים לתת אחוזי מעבר כלפי כל לומד בכל מדינה.

רוני גמזו: יש לכם כאן פרסום לראשונה - לקחנו, ישבנו שעות על פרסום.

רוני גמזו: אני חושב שזה מידע מבחינתי, בשקיפות מלאה, אני מוכן לשים אותו בעיתון.

רוני גמזו: זה אחוזי המעבר, באדום.

רוני גמזו: כמות הנבחנים – בכחול.

רוני גמזו: יש הבדלים עצומים באחוזי המעבר.

רוני גמזו: אפשר לראות, כמות נבחנים מינימלית.

רוני גמזו: אפשר לראות את כמות הנבחנים בירדן, בהונגריה- -

דני דנון: מה זה קשור אלינו?

רוני גמזו: בדיון הקודם הפרסום של הממ"מ עסק גם בתושבים חוזרים, אז אני נותן תשובה על הכול.

רוני גמזו: אם אתם רוצים, אני מדלג.

דני דנון: הנתון לגבי עולים מעניין אותנו.

רוני גמזו: זה כלל נבחני הרישוי.

רוני גמזו: אפשר לראות את ההבדלים – אחוז מעבר באדום.

רוני גמזו: אלה הכמויות, בכחול.

רוני גמזו: אפשר לראות את אחוזי המעבר לעומת מאיפה שמגיעים.

דניאל אילון: אין לזה שום משמעות; המספרים כל כך קטנים.

רוני גמזו: נדרשתי לתת אחוזי מעבר, ביקרו אותי על כך שאין נתונים – אני שם לכם את הנתונים כאן.

רוני גמזו: מי שרוצה, אני מוכן לשים את זה בכל מקום שהוא, כולל בעיתון.

דני דנון: הגרף הזה מראה שהיו עשרה אנשים.

רוני גמזו: אלה הנבחנים במועד מרס 2010.

רוני גמזו: אלה בחינות הרישוי.

רוני גמזו: ביקשו ממני – אני שם את הנתונים.

רוני גמזו: כמובן, בבחינה הראשונה יש אחוזי מעבר גבוהים יותר.

רוני גמזו: ככל שהולכים הלאה, מדובר באנשים שקצת קשה להם יותר לעבור.

רוני גמזו: אני יכול לתת את כל הנתונים כלפי כלל הנבחנים ואחוזי המעבר לפי ארץ הסיום.

רוני גמזו: זה מועד אחד.

רוני גמזו: לקחנו מועד, ומבחינתנו, אנחנו מוכנים לפרסם את זה, מעתה, כל מועד, לשים את זה באתר האינטרנט.

דני דנון: לשנת 2010 יש נתונים, כמה אנשים ניגשו, כמה עברו?

רוני גמזו: זה מועד מרס 2010.

רוני גמזו: יש עוד מועד, שלא נותח עדיין – זה ממש היה עכשיו.

רוני גמזו: היתה אמירה נוספת, בקשה, וזה הועלה כאן כרעיון – בוא נרחיב את הפטור.

רוני גמזו: מה הבעיה בזה – כל מדינה נוספת שנרחיב, יכולה להפיל את כל המדינות שקיימות, כי יגידו: למה זאת כן וזאת לא?

רוני גמזו: ואז אמרו: אז תעשה מדרג, תבחר את האוניברסיטאות המובילות בעולם, תחליט לפי מדד מסוים.

רוני גמזו: ישבנו עם הייעוץ המשפטי יחד עם קליטה בניסיון לראות, האם יש מדד שאפשר לעמוד מאחוריו בבג"ץ, כי אם אגיד: אוניברסיטה זו כן וזו לא – אצטרך להסביר את זה בבג"ץ.

רוני גמזו: אין שום מדד.

רוני גמזו: אנחנו לא יכולים לומר: הפקולטה הזאת כן וזאת לא.

רוני גמזו: ואני חייב לומר שקשה לי היום לומר: צרפת כן ובלגיה לא.

רוני גמזו: יש מדינות שאנחנו ממשיכים עם הנוהל בחוק הקיים, אבל לתת לזה הסבר, לא תמיד אנחנו יכולים.

רוני גמזו: אין לנו יכולת לעשות את זה פר פקולטה.

רוני גמזו: בדקנו את זה ברצון לעשות את זה.

דני דנון: תעבור לנגישות לתוצאות ולנגישות אליכם בכלל.

רוני גמזו: נושא הנגישות: הגעתי למשרד לפני חצי שנה.

רוני גמזו: יש בעיה קשה מאוד במענה ובנגישות של האגף למקצועות רפואיים ובעוד כמה מקומות במשרד.

רוני גמזו: אני לא יודע אם זה המשרד היחיד בממשלה, אבל זה לא מקובל עליי.

רוני גמזו: הנושא הזה נמצא כהובלה אישית שלי, יוקם תוך ארבעה-חמישה חודשים קול סנטר.

רוני גמזו: תבחנו אותי – 1 ביוני הוא יקום יחד עם מערכת CRM שתיתן מענה בצורה מדויקת לכל פונה דרך האינטרנט בגישה ישירה, שיגיע לתורים בתוך האגף למקצועות רפואיים, מי שמכיר מערכות CRM עם SLA מסודר - זאת התחייבות שלי.

רוני גמזו: יש כבר חברה שנבחרה לבצע את המהלך, יהיה קול סנטר עם מערכת CRM, עם מערכת שתיתן נגישות מלאה.

רוני גמזו: כיום זה לא טוב, אתה צודק.

דניאל אילון: מה לגבי בדיקת מסמכים בחו"ל, שהעולה יכול לקבל מושג, איפה הוא עומד?

רוני גמזו: גם את זה ביררתי.

רוני גמזו: מה הבעיה – הגדרתו כעולה.

רוני גמזו: ברגע שהוא בחו"ל, הוא לא עולה.

רוני גמזו: ברגע שהוא מברר, ויש הרבה מבררים כאלה, אם ניתן לומר: הנה הנ"ל פתח תהליך קליטה, והוא נמצא בשלב מתקדם בתהליך העלייה שלו- -

יואל חסון: מה עם העובדה  שהוא זכאי חוק השבות?

יואל חסון: אולי זה מספיק?

רוני גמזו: יכול להיות.

רוני גמזו: אני מוכן לקבל.

דניאל אילון: תגבה כסף עבור הבדיקה.

רוני גמזו: חבר הכנסת חסון, אני מוכן לקבל כל רעיון.

רוני גמזו: שיציעו לי.

רוני גמזו: את הנושא הזה, כתבתם כאן מכתב.

רוני גמזו: בנושא הזה אליי – לא כתבתם.

דניאל אילון: זה היה על השולחן- -

רוני גמזו: תכתוב אליי, ואני יודע לפתור את העניין.

דני דנון: נושא הנגישות לתוצאות של המבחנים, אם אני נבחנתי, רוצה לקבל את המבחן- -

רוני גמזו: הבעיה בקבלת המבחן, וזה קיים בכל האוניברסיטאות, זה פריצת הסודיות של המבחנים.

רוני גמזו: זה בעייתי, כי אנחנו רואים את התופעות, וזה לא קשור ליושבים כאן, במקצועות אחרים, את התופעות של מבחן שתוך שני מחזורים, שאלות שתוך שני מחזורים הופכות לשאלות שחוקות, כלומר כולם יודעים על השאלה, ויש קהילות שמעבירים את השאלות.

רוני גמזו: אז אנחנו צריכים להיזהר בנושא הזה.

רוני גמזו: אז אנחנו אומרים: אתה לא מקבל את המבחן, אבל יש תהליך מסודר, שבו אתה מערער.

רוני גמזו: יש הערה, שראיתי אותה כאן לראשונה – חלק מהדברים אתם מדברים ביניכם ולא כותבים לנו – שהערעורים נענים בלי נימוק, ומישהו הסביר, שאנחנו לא מנמקים, כי אין לנו כוח אדם.

רוני גמזו: מבחינתי, זה לא מקובל – אנחנו נמצא לזה פתרון.

רוני גמזו: אם צריך להוסיף כוח אדם בנושא של תשובות מנומקות, נמצא לזה פתרון.

רוני גמזו: אבל אני לא יכול לתת את המבחן ביד.

רוני גמזו: לפעמים כשאנחנו מרעננים מבחנים – לפעמים אחוז המעבר יורד, עם כל המשמעויות.

דני דנון: אני קיבלתי תלונות מאנשים שלא זכאים לקבל את התשובות על הערעור, ועובר הרבה מאוד זמן עד כך.

הרברט פרוינד: לא מדויק.

הרברט פרוינד: כי מי שמבקש, מקבל תשובות.

הרברט פרוינד: אנחנו לא שולחים לכולם תשובות מראש.

הרברט פרוינד: כל מי שמבקש, מקבל, כי אלה שבודקים את הערעורים, כותבים למה הם דוחים את הערעור.

רחל אוחיון: כולם מקבלים תשובות, אם הם עברו את הבחינה או לא.

רחל אוחיון: את הפירוט, אם הם מבקשים, הם יכולים לקבל.

דני דנון: בקלות?

דני דנון: אני הבנתי מהעולים שזה תהליך קשה וארוך.

רוני גמזו: אני אבדוק את התהליך, ותזמינו אותנו עוד מספר חודשים.

רוני גמזו: אם התהליך היום הולך פחות חלק, הוא ילך הרבה יותר טוב.

דני דנון: תודה.

קריאה: אני מבקש להזכיר לכל הנוכחים – כל העבודה הזו נעשית בהתנדבות.

קריאה: כל העבודה של המועצה המדעית היא בהתנדבות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת אדטו, בבקשה.

רחל אדטו: אין ויכוח שכל הנושא של מחסור ברופאים, צריך לכוון כל מיני דברים יצירתיים כדי לנסות למצות כמה שיותר רופאים שבאים כרופאים מוכנים, ולהקל עליהם את התהליך.

רחל אדטו: זה ברור.

רחל אדטו: לא הייתי רוצה לראות, שיש דברים שאסור לשפוך את המים יחד עם התינוק.

רחל אדטו: יש קווים אדומים, פה אני אומרת כרופאה, שאסור לנו לעבור, כגון שפה, שברור לחלוטין שרופא צריך לדעת לדבר בשפה עם החולה, ולכן חובה ליצור את הנושא הזה, שהקורסים יהיו בשפה.

רחל אדטו: כלומר לעשות הקלות על הקלות זה לא טוב, כי בסופו של דבר אתה רוצה שהרופא הזה יהיה רופא במערכת, כמו כל רופא אחר.

רחל אדטו: לכן אני בעד להקל על הפרוצדורה; לא על המהות.

רחל אדטו: חלק ניכר מהתלונות של נפש בנפש והתלונות שאנחנו שומעים באות על פרוצדורות, על בירוקרטיה – הרי זה הדבר הכי קל לענות.

רחל אדטו: אני מברכת את ד"ר גמזו על כל העבודה שנעשית בתקופה האחרונה, שמאוד מרשימה.

רחל אדטו: יחד עם זה, אם יש דברים שהם מה שמכעיס, שמדכא, שעושה את התחושה הרעה שאני לא רצוי ומקשה עליי – זה הדבר שמיידית צריך לעשות, וניתן לעשות את זה מיידית.

רחל אדטו: לכן אני זורקת את האתגר חזרה, וכמו שאני מכירה את ד"ר גמזו, זה ייעשה מהר, כי זה הנטייה שלו, לעשות את הדברים מהר.

רחל אדטו: אין לי ספק שניתן לפתור את זה.

רחל אדטו: לא קביל התלונות של "נפש בנפש", והם אומרים את זה באופן קבוע כל הזמן.

רחל אדטו: לא קביל כל הבירוקרטיה שמקשה.

רחל אדטו: אפשר לתת את המענה, ודאי שאפשר לתת תשובות.

רחל אדטו: לכן אם יש משהו שמיידית אפשר לפתור, זה העניין הפרוצדוראלי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קיום הדיון הזה, שהוא באמת דיון שאמור, ואני מקווה שיפתור בעיה שקיימת הרבה זמן.

יואל חסון: ד"ר גמזו, נראה שיש לך מוטיבציה גדולה לתקן את הדברים.

יואל חסון: אני מסכים עם חברת הכנסת אדטו – זה בעיקר העניינים של התנהלות ושל בירוקרטיה, אבל אי-אפשר להתעלם ממה שהיה עד עכשיו.

יואל חסון: ד"ר שנון שיושב כאן, כמות התלונות שראיתי על התפקוד שלו, על התפקוד של המערכת שהוא אחראי לה – אל תיקח את זה אישית, זה לגמרי מקצועי, אבל מקצועית, נכשלת פה, אדוני.

קריאה: -

יואל חסון: לא מכיר אותך, מעולם לא פגשתי אותך.

יואל חסון: האגף שאתה מנהל אותו ואחראי עליו, לא היתה נגישות, לא היתה קבלת קהל, מודיעים על ועדות בהתראות של ימים, אם בכלל מודיעים, הכול בצורה נוקשה, לא נעימה, עושה את התחושה הכי קשה.

יואל חסון: למה?

ליה שמטוב: אולי הרבה שנים באותו תפקיד.

יואל חסון: אני אומר לך, ד"ר שנון נכשל בתפקידו, ואם אתה חושב שאתה יכול לעשות את הרפורמות האלה אתו, אתה טועה.

יואל חסון: אתה תראה – אתה תלך, יבואו עוד ארבעה מנכ"לים, הוא יישאר וימשיך לקבור את הכול.

יואל חסון: מה שהעבירו פה את העולים, מה, אנחנו לא שותפים לאותו חזון ציוני?

יואל חסון: אין לנו אותו רצון, שהאנשים האלה יבואו?

יואל חסון: אז מתישים אותם, מעליבים אותם.

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: אתה עכשיו בא לתקן, ואני מברך על כך, ואומר גם לוחות זמנים, ואני אפנים את הפרוטוקול, אבל אי-אפשר להתעלם מהדברים שנעשו עד היום.

יואל חסון: אני אומר לך, ד"ר גמזו, אם אתה לוקח על עצמך אחריות לעשות את השינויים האלה, אתה לא יכול לעשות אותם עם מי שנכשלו.

יואל חסון: דיברתם על שינויי חקיקה.

יואל חסון: הבעיה הזאת, יש לך יושב ראש שמבין את הבעיה וח"כים שמבינים את זה היטב.

יואל חסון: תביאו מחר הצעת חוק מהממשלה.

יואל חסון: אני לא רואה סיבה שמישהו יתנגד לה.

יואל חסון: תביאו את זה.

יואל חסון: אני יודע מה יותר טוב?

יואל חסון: אם אתה רוצה שאני אנסח, אני אנסח.

יואל חסון: גם חבר הכנסת דנון ינסח היטב.

יואל חסון: אדטו – בוודאי.

יואל חסון: גם היושבת-ראש לשעבר שמטוב תעשה את זה.

יואל חסון: אתה רוצה שנעשה את זה?

יואל חסון: אין בעיה.

יואל חסון: אתה רוצה לעשות את זה?

יואל חסון: תעשה את זה.

יואל חסון: אבל דבר ראשון, חייבים להעביר פה מסר מיידי של התייעלות דחופה ופתרון מיידי על הפרוצדורה, על הבירוקרטיה, על המהות.

יואל חסון: אני רוצה שיהיו פה רופאים טובים.

יואל חסון: אני אמור לעשות בשבוע הבא דיון בנושא הזה.

יואל חסון: אני התכוונתי לאור החומרים שקיבלתי, התכוונתי לנצל את סמכותה של הוועדה לביקורת המדינה, לבקש התערבות מבקר המדינה, לחקור את ההתנהלות של האגף הזה ושל האיש שעומד בראשו.

יואל חסון: אני שמעתי פה דברים.

יואל חסון: יכול להיות שאני צריך לתת את הזמן לבחינת הדברים, אבל אני עוד חושב על זה, ואתייעץ עם חבר הכנסת דנון בנושא הזה ועם גורמים נוספים.

יואל חסון: אבל אם אני אראה בוודאות שהדברים לא משתנים, אין מנוס מהתערבות של מבקר המדינה, שיחקור את ההתנהלות בשנים האחרונות של האגף הזה של התחום הזה.

יואל חסון: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חברת הכנסת שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: תודה, אדוני היושב-ראש.

ליה שמטוב: אני רוצה לברך את מנכ"ל משרד הבריאות.

ליה שמטוב: בישיבה שהיתה ביולי היו הרבה שאלות והרבה נושאים שהייתם צריכים לחשוב איך לתקן הכול, ואני שמחה היום לשמוע את ההחלטות שיוצאות מהוועדה, שמיישמים את רוב ההחלטות.

ליה שמטוב: אני גם מברכת על שיתוף הפעולה של משרד הבריאות והמשרד לקליטת העלייה.

ליה שמטוב: השנה הגיעו 19 אלף עולים וגם תושבים חוזרים, ואני בטוחה שאחוז ניכר מהם זה רופאים, שצריכים פה לעבור את הבחינות, וזה שיש כבר מועד ב', זה גם שחיכו הרבה זמן, כי לא נתנו לאנשים לעבור את הבחינה.

ליה שמטוב: לגבי הנושא שחבר הכנסת חסון אמר, אני גם מקבלת הרבה תלונות על הד"ר המכובד שיושב פה, ואני חושבת שיכול להיות שהרבה שנים באותו מקום, יכול להיות שכבר – בכל מקום שאתה נכנס, אתה רואה תעודה ואת החתימה ואת השם שלו.

ליה שמטוב: לא כולם – אבל יש הרבה תלונות, ואני חושבת שצריך לחשוב על זה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הערה של שלי, נציגת הממ"מ, היו פה טענות לגבי הנתונים שהוצגו.

דני דנון: את רוצה בקצרה להתייחס?

רחל אדטו: תגיד איזו מילה על העבודה הנהדרת שהם עשו בדוח הזה.

דני דנון: אני תמיד אומר להם מילה נהדרת.

שלי לוי: קודם כל, הטענה שלנו בנוגע לנתונים היתה שבשיעורי המעבר אין הפרדה בין תושבים חוזרים לעולים.

שלי לוי: בנוגע לקפלן, הנתונים מקפלן לא התקבלו על-ידי בית הספר משך תקופה ארוכה למרות פניות חוזרות ונשנות שלנו.

שלי לוי: רק לאחר התערבות של משרד העלייה והקליטה התקבלו התוצאות, והן מראות על פערים באחוזי המעבר, כפי שהציג גם עכשיו משרד הבריאות, 45 אחוזים מול 70 אחוזים, כך שלא מדובר בנתונים של מרכז המחקר והמידע אלא נתונים שהתקבלו מבית הספר עצמו.

שלי לוי: בנוגע לערעורים, מה שאנחנו כתבנו במסמך באופן מפורש הוא שבאחד מפסקי הדין שמוצגים כאן קבע בית המשפט שמשרד הבריאות ו-וועדת הבחינות צריכים להשיב על הערעורים תשובה מנומקת ועניינית.

שלי לוי: כפי שציינו, גם את התשובה שקיבלנו מפרופ' פרוינד היתה שמקבלים תשובה על הערעור, אבל היא לא מנומקת, ושצריכים לבקש את הנימוק הזה מפורשות.

שלי לוי: הצגנו את הבעייתיות, שיש בעיה של כוח אדם, ואת העובדה שאנשים עובדים בהתנדבות.

שלי לוי: חשוב לי להדגיש שיש כאן פנייה, שנכון, צריך לעשות את זה בצורה יזומה – צריך לבקש את הנימוק הזה, והוא לא ניתן בצורה מובנת מאליה יחד עם תוצאת הערעור.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בבקשה.

גלעד אברהמי: יושב-ראש הוועדה, יש לזכור שבעשרים השנה האחרונות עלו 20 אלף רופאים עולים למדינת ישראל.

גלעד אברהמי: יש כיום בערך מעל שליש ממערכת הבריאות, מעל 11 אלף רופאים במערכת.

גלעד אברהמי: בכל נושא הרישוי, אנחנו קיימנו מספר ישיבות עם משרד הבריאות.

גלעד אברהמי: אנחנו עובדים באופן הדוק.

גלעד אברהמי: יש לנו מערכת יחסים טובה מאוד לקידום כל נושא הרישוי.

גלעד אברהמי: הגענו להישגים שסקר אותם המנכ"ל, אם זה בנושא שימוש חוזר במבחן המגן, אישור מועד ב', פרסום הסילבוס – הוא נגע כמעט בכול.

גלעד אברהמי: הגענו להישגים, אני חושב, שפתחו הרבה חסמים בתקופה האחרונה.

גלעד אברהמי: יש עוד מה לפעול, אני בטוח שמנכ"ל משרד הבריאות ימשיך ויפעל כמו שהתחייב, ויעשה את זה בשיתוף משרד הקליטה.

גלעד אברהמי: צוואר הבקבוק הוא עם העולים.

גלעד אברהמי: העולים שנמצאים בחו"ל מבינים שבסוף הם יעברו את הרישוי, במיוחד עולים מארצות המערב, שאין להם בעיה יחסית לקבל את הרישוי בישראל, אבל הם שואלים: מה אחר כך?

גלעד אברהמי: הגעתי למדינת ישראל וקיבלתי רשיון עבודה.

גלעד אברהמי: איפה אני עובד?

גלעד אברהמי: אין לו בית חולים שיקלוט אותו.

דני דנון: מפריע לי יותר שבא אליי רופא, ואומר: אני עובד כרגע בניקיון.

גלעד אברהמי: אתה צודק, אני אחדד.

דני דנון: זה לא נושא הדיון שלנו.

דני דנון: אשמח לקיים על זה דיון נפרד.

יואל חסון: אומר: עדיף לא לתת לו רשיון, ואז לחסוך את התסכול.

גלעד אברהמי: חס וחלילה.

גלעד אברהמי: אנחנו עושים הכול עם משרד הבריאות כדי שיקבל את הרשיון שלו.

גלעד אברהמי: אנחנו רוצים אותם.

גלעד אברהמי: הבעיה, שהם מדברים בתוך עצמם, ואומרים: אז מה?

גלעד אברהמי: אז תקבל רשיון, אבל אין לך איפה לעבוד אחרי זה.

גלעד אברהמי: אז למה עלית למדינת ישראל?

גלעד אברהמי: אין לך תקנים בבתי חולים לעבוד בהם, כי משרד האוצר, יש לו מפתח של תקנים לפר מיטות.

רוני גמזו: התמחות.

גלעד אברהמי: חבר הכנסת אמר שהוא לא רוצה לגעת בזה כרגע.

גלעד אברהמי: אני רק רוצה לומר שכדאי לייחד על זה דיון.

גלעד אברהמי: נעשתה עבודה ראשונית מול משרדי הבריאות והקליטה לבוא מול משרד האוצר ולפתור את הבעיה הזאת – נציג לך אותה.

דני דנון: אשמח לקבל נתונים מכם בנושא הזה.

דני דנון: אם נראה שיש בעיה, נקיים דיון בנושא.

גלעד אברהמי: בבקשה – תקבל נתונים משני המשרדים בצורה מסודרת.

גלעד אברהמי: אנחנו משקיעים המון משאבים בנושא הרישוי.

גלעד אברהמי: גם בית החולים השרון וגם בית החולים קפלן, שני המשרדים – יש שם אחוזי מעבר יפים מאוד.

גלעד אברהמי: בשרון, בדרך כלל תושבים חוזרים עושים שם את ההכנה לרישוי, יש שם 72 אחוז מעבר.

גלעד אברהמי: בקפלן יש 82 אחוז מעבר, ויושב כאן הד"ר שאחראי על המבחנים, וכדאי לשמוע אותו.

גלעד אברהמי: אמרה נכון חברת הכנסת אדטו – בדברים של פרוצדורה כדאי להקל, אבל בטח לא היינו רוצים להקל בדברים שבמהות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: לסיכום, קודם כל במובן האישי, כנציג העולים בוועדה, מעבר להיותי נציג הממסד, התרשמתי גם מהמחויבות של סגן השר וגם של המנכ"ל, ואני רוצה להודות לכם.

דני דנון: ועדת העלייה והקליטה מודעת לחשיבות של קליטת עולים רופאים למדינת ישראל.

דני דנון: המחסור הקיים ברופאים הוא בעיה אקוטית לחברה בישראל.

דני דנון: היחס לעולים במסגרת הליך הרישוי המקצועי עד היום היה בעייתי ולעתים משפיל.

דני דנון: הוועדה מברכת על השינויים שחלו לאחרונה, אך חושבת שיש להאיץ את הליך הרפורמה, ובכללו פתיחת מוקד טלפוני והגברת הנגישות.

דני דנון: הוועדה ממליצה למנכ"ל ולצוות המשרד לקיים שולחן עגול עם נציגי ארגוני העולים.

דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא תוך מספר חודשים.

דני דנון: אני רוצה להודות לכל הנוגעים בדבר, ואני מקווה שהוועדה הזאת תוכל לעזור לכל עולה או רופא שרוצה להגיע לישראל.

דני דנון: תודה רבה, הישיבה נעולה.