הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 38, 2010-10-13 09:30

יעקב כץ: בוקר טוב.

יעקב כץ: תודה שבאתם ובאתם בזמן.

יעקב כץ: לא ראינו אתכם כבר כמה חודשים.

יעקב כץ: אמרתי שהפגרים יצאו לפגרה, עכשיו הפגרים חזרו לעבודה, אני מקווה שיתעוררו לחיים, חזון אחרית הימים של יחזקאל, חזון העצמות היבשות, אני מקווה שייתן בנו קצת חיים.

יעקב כץ: אני רוצה לומר לכם שיש לנו דוברת חדשה לוועדה.

יעקב כץ: היה מכרז שהתנהל בכנסת שהוועדות זכו בדוברים.

יעקב כץ: היא דוברת של כמה ועדות.

יעקב כץ: אולי תציגי את עצמך, כיוון שפה הוועדה מאוד פעילה, מאוד חיה ומאוד תוססת.

לירון וייס: אני לירון וייס, אני דוברת של ועדת החינוך, התרבות והספורט ושל הוועדה הזאת ואני אשתדל לתת כמה שיותר חשיפה וביטוי למה שקורה כאן.

יעקב כץ: אז אולי נציג את עצמנו, שתכירי את האנשים שהגיעו, כל אחד עם התפקיד שלו.

יעקב כץ: (סבב נוכחות).

יעקב כץ: אנחנו יזמנו פה, על השולחן הזה, את הנושא של עידוד פתיחת הקורסים מחדש והמיזם של קורסים לעבודות רטובות בשיתוף כל הגורמים כולם, בממשלה זה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, האוצר, עובר להסתדרות, בליווי של בנק ישראל, איגוד הקבלנים ועל ידי מר אודי ענפי שהוא אמור לכלכל את המהלך הזה, ונשמע עוד מעט ממנו כמה קורסים נפתחו, אנחנו ראינו את הנייר שקיבלנו ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, על הקורסים העתידיים להיפתח.

יעקב כץ: ממסמך שקיבלתי ממר אודי ענפי הבנתי שזה עדיין בגדר חלום, לא כל כך מציאות, ואני רציתי שנראה במה אנחנו יכולים לסייע.

יעקב כץ: אני רק רוצה לומר לאוצר ולבנק ישראל; אם זכור לכם, בישיבות שהתנהלו פה, אני הודעתי בהודעות חוזרות ונשנות, ואני שמח שסוף סוף הגעתם למסקנה שלי, שאין בועת נדל"ן, פשוט אין נדל"ן.

יעקב כץ: הייתי בפגישה עם פרופ' אקשטיין, נפגשתי עם שר האוצר יובל שטייניץ במשרדו מספר פעמים ואמרתי לו שכשממשלה לא בונה וכשאין בנייה, אז אין בועה, אין דירות, וכשאין דירות והביקוש גדול מההיצע, אז המחירים יעלו.

יעקב כץ: שמחתי לשמוע שגם נגיד בנק ישראל, מר סטנלי פישר, אמר השבוע שכשהביקוש גדול מההיצע, זה מן חכמה של הרחוב, שלא צריך בשביל זה ללמוד באוניברסיטה, אז לא יהיו בתים.

יעקב כץ: כשראש ממשלה לצערנו הרב מקפיא דה-יורה במקום מסוים בהחלטת ממשלה ודה-פקטו בירושלים, כשהוא מורה לוועדה המחוזית לא להתכנס והיא לא מתכנסת ואין מכרזים, כמו שאמר שר השיכון בקול ישראל ובגלי צה"ל מספר פעמים, אפס התחלות בנייה, אפס בנייה ממשלתית בשנה ו-8 חודשים.

יעקב כץ: 'אני מעיד', כך הוא אומר, אז כשיש אפס בנייה ממשלתית, כשזה בצורה מכוונת, מסיבות גלותיות, מחלתיות, נפשיות, פסיכולוגיות, ראש ממשלה מורה שלא לבנות, גם בירושלים, אחרי שהוא מודה שזו עיר הבירה שלנו...

יעקב כץ: לא יכול להיות שנכנסים מסתננים בהיקף של בין 12,000 ל-15,000 איש בשנה, והם לא הולכים לגור, לא בקרוונים בהתנחלויות ולא באוהלים כמו הבדווים, הם נכנסים לדירות בדרום תל אביב ובאילת הם גם כובשים, כ-3,000 או 4,000 דירות, ואמר שר השיכון מעל בימת הכנסת, 'כשאני מדבר על הבנייה שלנו, אני לא קורא לבתים שנתפסים על ידי המסתננים', אז ודאי שגם כשהחתונות הולכות וגדלות משנה לשנה, כ-45,000 נזקקים חדשים כל שנה לדירות, הגירעון הולך וגדל.

יעקב כץ: אני רוצה לומר לכם מה הצעתי בוועדת הכספים השבוע.

יעקב כץ: אני לא יודע אם זה ישמח את הקבלנים, יעציב אותם, לא יודע מה דעתכם, אבל אני אמרתי ככה: בהיותי העוזר של אריק שרון, הרבה שנים הייתי יועץ שלו אבל בשנים 90'-92', עם האקסודוס הגדול, יציאת רוסיה הגדולה, כשהגיעה לכאן הכמות, הוא היה שר השיכון ואני זכיתי להיות עוזרו לענייני התיישבות, אז בנינו.

יעקב כץ: אנחנו בנינו בשנתיים 120,000 יחידות דיור בבנייה תקציבית.

יעקב כץ: אתה שומע אותי, משרד האוצר?

יעקב כץ: 120,000, וחילקנו את החלוקה כך; הוא היה אחראי מהקו הירוק מערבה, אני הייתי אחראי מהקו הירוק מזרחה, ובנינו, בשנתיים הכל היה בבנייה, עם אישורים, בלי אישורים, הרמנו 120,000 יחידות דיור.

יעקב כץ: אני אמרתי גם הפעם, הגירעון שנוצר בכמות הדירות במדינת ישראל, הוא כזה גדול,  ואני יודע שהאוצר לא מסכים עם זה, ואני יודע שגם בנק ישראל לא רואה בזה את האתגר, אני לא רואה אפשרות אחרת.

יעקב כץ: להערכתי אין אפשרות חוץ מבנייה תקציבית ממשלתית שמחליטה למשך שנה או שנתיים שהיא הולכת ופורצת גדר והיא עושה מהלך שהיא עשתה עם הקמת המדינה, ברגעים מסוימים כשמדינה נמצאה במשבר גדול וכשאין לזוגות צעירים, כשהמחירים האמירו.

יעקב כץ: כשדירה במשואה שעלתה 450,000 או 500,000 שקל לפני שבע-שמונה שנים, דירה של 75 מטר מרובע, עולה היום, 1,400,000 או 1,500,000 שקלים, זוג צעיר, גם אם הוא ירצה, אני לא נכנס עכשיו, תמשיכו להעלות את הריבית, זה לא מכביד על העשירים אבל לצעירים זה כבר לא משנה כי זה לא נפקא מינא, בכל מקרה הם לא מסוגלים לעשות עם זה שום דבר, אז אתה יכול להעלות את הריבית, אבל זה לא יעצור את עליית המחירים, כי אם אין דירות, הביקוש יגדל וזה לא ישנה.

יעקב כץ: על כל פנים, הזוג הצעיר שמתחתן, גם אם הוא בא ממשפחה...

יעקב כץ: כמו שאמר לי חזקיהו, האחראי על הבנקים, 'יש לי שלושה ילדים, גם אם אני מעמיד לכל אחד 100,000 או 200,000 שקלים שאני חסכתי להם, אין להם אפשרות להשלים לדירה, הם לא מסוגלים להשלים לדירה, אף אחד לא מסוגל להשלים לדירה', גם לא אתם, הצעירים, אם לא קיימות דירות.

יעקב כץ: אף אחד לא יכול לקנות במיליון וחצי שקלים, אף בנק לא יעמיד לזוג צעיר שעובד בכל תחום שהוא, אלא אם כן הוא בן למשפחה של עשירים, מיליון ורבע שקלים, או מיליון שקלים.

יעקב כץ: בקיצור, זה בלתי אפשרי ופה, לדעתי, צריך לעשות משהו.

יעקב כץ: בתהליכים שנעשים היום במשק, שההקפאה נמשכת, ההקפאה דה-פקטו בירושלים נמשכת, הוצאות הבנייה, מסיבות כאלה ואחרות, לא באות לידי ביטוי, אני לא רואה בתהליכים נורמליים, אם מדינת ישראל לא תעשה איזה מהלך חד פעמי, אני לא רואה איך היא שוברת את המעגל הזה.

יעקב כץ: זו היתה דעתי ולשמחתי הרבה אני ראיתי שבוועדת הכספים רובם הבינו שהמצב הוא כזה קטסטרופלי שזו אולי הדרך היחידה.

יעקב כץ: אלא אם כן מישהו יכול להמציא דרך אחרת.

מוטי שגיא: אמר אתמול השר בכנס החברתי כלכלי שזה ייקח שנתיים.

מוטי שגיא: אני שמעתי אותו, הייתי בכנס הזה.

מוטי שגיא: אז מצד שני---

יעקב כץ: לא, אני רק אומר לך שהייתי אצל שר האוצר לפני שנתיים ותאמין לי שאני אומר אמת, אז הוא אמר אז שזה ייקח שנה שהמחירים יירדו.

מוטי שגיא: והיום הוא אומר שנתיים.

יעקב כץ: ועכשיו הוא אומר שנתיים וכבר עברו שנתיים מאז.

יעקב כץ: אגב, מגיעים כל שנה כ-5,000 עולים מחוץ לארץ, הם גם לוקחים דירות.

יעקב כץ: מאמריקה, הם קונים דירות יפות מאוד במודיעין.

יעקב כץ: אני לא רואה, עם כמות הנכנסים, כמות המתחתנים ובהיצע הבנייה שהולך היום...

יעקב כץ: אני מדבר בעיקר במקומות כמו מרכז הארץ, ירושלים וכדומה, וגם בפריפריה המחירים מטפסים כלפי מעלה, בבאר שבע, בנצרת, בקרית גת, באשדוד המחירים טסים כלפי מעלה.

יעקב כץ: זה, אגב, דבר טוב שיוצא, איש משרד האוצר, שבעל כורחם אנשים הולכים לפריפריה.

יעקב כץ: כשאין דירות, אז החבר'ה שמתחתנים מוצאים...

יעקב כץ: צדיקים, מלאכתם נעשית על ידי אחרים בצורה לא מכוונת, זה טוב, כי אנשים רצים לכל המקומות והתוצאה היא טובה במידה מסוימת, אבל גם שם, כיוון שאין מספיק היצע דירות, המחירים טסים כלפי מעלה.

יעקב כץ: לכן אנחנו פה התאספנו לראות איך לראות כיצד...

יעקב כץ: מר שגיא, מתי מתוכננים לעזוב, או האוצר, הלוא הבג"צ האריך את זה, או המדינה הסכימה לעוד שנה ממתי?

רן רידניק: עד ליוני.

יעקב כץ: הזמן רץ מהר.

יעקב כץ: כמו שצריך.

יעקב כץ: ואם באמת ביוני הפעם, הלוואי ונצליח לדחות עוד פעם, אבל חס וחלילה שלא נצליח לדחות, אנחנו עוד לא התחלנו להכשיר את כמות העובדים הרצויים ואולי בנושא הזה, מר ענפי, רק תדבר על הקורסים, מה קורה בפועל ואחר כך נבדוק למה זה לא נעשה, או כן נעשה, ונראה מה צריך לעשות.

יעקב כץ: בבקשה.

אודי ענפי: קודם כל מבחינת הסטטוס של מה קיים, נתחיל במה שקיים, אנחנו אחרי שהנענו מחדש את התכנית בצורה שתואמת אחד לאחד את מה שסיכמנו, פתחנו שלושה קורסים, שניים במלט"ב ואחד בבאר שבע.

אודי ענפי: שני הקורסים במלט"ב הסתיימו, 50 איש פוזרו לחברות בנייה, נקלטו, שניים מהם התנדנדו ויצאו ו-48 נמצאים בתוך חברות הבנייה ועובדים.

יעקב כץ: יישר כח.

יעקב כץ: הבטיחו לי שיזמינו אותי לסיום.

אודי ענפי: היית בחוץ לארץ.

יעקב כץ: אפשר לעשות עוד פעם בשבילי.

אודי ענפי: אתה תוזמן לסיום בבאר שבע.

אודי ענפי: בתחילת נובמבר מסתיים הקורס השלישי.

אודי ענפי: בסך הכל אנחנו מדברים על תוספת של 74 איש בשלושת הקורסים.

אודי ענפי: אני אומר בצער, זאת התנופה שאיתה התחלנו.

אודי ענפי: במקביל פרצנו את הצרכים, את המחויבויות, את ההתניות, כדי שאפשר יהיה להמשיך ולהרחיב את זה.

אודי ענפי: באופן מעשי התקיים דיון אחד בתחילת אוגוסט.

אודי ענפי: בדיון הזה, לקראתו, הכנתי, אישרתי בהתאחדות, בהסתדרות, בקרן, תכנית עבודה בארבע רמות---

יעקב כץ: מאז אני דיברתי עם מר שלום בן משה מאה פעמים, קיבלתי ממנו דיווחים, את זעקות לבו ושברון---

אודי ענפי: כולם קיבלו.

אודי ענפי: אני פניתי לכולכם---

יעקב כץ: רק תגיד לי, כסף נתנו?

אודי ענפי: לא. באופן מעשי, אני שמתי בטבלה את עשרת הנושאים שסוכמו כמחייבי טיפול, על מנת שנוכל להמשיך ומכאן אני הולך רק בהקשר של הקורסים לומר שהרשימה של הקורסים היא טובה בהתניה לזה שיממשו גם דברים אחרים.

יעקב כץ: בוא נדבר על הקורסים ותגיד לי מה לא נעשה, קודם כל בקורסים שהיו.

יעקב כץ: אלו דברים הובטחו ולא קוימו.

אודי ענפי: לא, לגבי הקורסים.

אודי ענפי: אלה שהסתיימו, הכספים שהקרן משלמת במהלך הקורס שולמו לכולם, הכספים שמשרד הביטחון נותן באמצעות קרן---

יעקב כץ: מר שלום בן משה אמר שיש בעיה קשה, אבל הוא נזף שם במישהו והוא עובד על התיקון של הדברים.

מוטי שגיא: אני אתייחס לדברים האלה.

אודי ענפי: אותם דברים שהצגתי בתחילת אוגוסט, נכון לאתמול, אתמול התקיימה ועדה וארבעה מתוך השמונה שאותם העליתי, כאנשים ותיקים שכבר ממתינים כחצי שנה, אתמול היתה אמורה לעלות בוועדה---

מוטי שגיא: הם כולם אושרו.

אודי ענפי: אז נותרו בעצם ארבעה אנשים שהם בשלבי טיפול---

מוטי שגיא: לא, אושרו, גם הארבעה האלה אושרו.

יעקב כץ: אושרו, אני מקבל.

יעקב כץ: בוא נלך הלאה.

יעקב כץ: אז עם זה גמרנו, בוא תגיד הלאה לגבי ההמשך.

אודי ענפי: לגבי ההמשך, יש כבר קורסים שלפי הרישום פה היו צריכים כבר להיפתח.

מוטי שגיא: אני לא מכיר קורס כזה.

יעקב כץ: ברשימה שלך.

יעקב כץ: בעשרה לאוקטובר היה צריך להיפתח בסכנין.

מוטי שגיא: ב-17 לאוקטובר, תיכף נדבר על הרשימה שלי.

אודי ענפי: ב-10 באוקטובר במכללת סכנין היה צריך להיפתח קורס.

מוטי שגיא: אני אתייחס לדברים.

אודי ענפי: ביום ראשון אמור להיפתח קורס.

אודי ענפי: חברים, אין ערך לרישום אם הוא לא מלווה בדברים שהגדרנו שצריכים להתקיים, בין אם זה כנסי חיילים משוחררים...

אודי ענפי: אני רוצה לעזוב בצד את הדברים, כי אנחנו במקביל ממשיכים, דרך התקציב של הקרן.

אודי ענפי: אנחנו קיבלנו תקציב מאוד קטן כדי שהאתר שלנו, של מוקד הגיוס, מי שמחפש יוכל למצוא את זה יותר בקלות ודרך זה יש לנו מספר פניות כל יום ואיתם אנחנו עובדים ואנחנו מראיינים את האנשים האלה.

אודי ענפי: זאת אומרת יש לנו בעצם איזה שהיא קבוצה שאפשר איתה, בכל אחד מהמקומות, גם בבאר שבע, גם בירושלים וגם במלט"ב, להניע קורס.

אודי ענפי: כדי להניע אותו, אני חייב מסמך רשמי עם אישור פעולה של תאריך פתיחה וסיום של הקורס שמעוגן גם בזה שהמפעיל של הקורס, המבצע, למשל, המלט"ב, או לחילופין תל ארזה, נדע שהם מאורגנים.

אודי ענפי: כששני התנאים האלה מתקיימים ויש לי תאריך, אני יכול להגיד לאנשים שרוצים להיכנס לקורס וחלק מהם עובדים, 'תקשיבו, אנחנו פותחים בתאריך...'

אודי ענפי: , הייתי שמח להגיד לאנשים ב-17 לאוקטובר אנחנו פותחים קורס במלט"ב, אבל לא יכולתי להגיד את זה כי ממש לפני החגים, לפני שכולם יצאו לפגרה בחגים, מה שנאמר לי במלט"ב זה שעדיין אין אישור פעולה, הם עדיין לא יכולים כרגע לפתוח, מבחינתם, את הקורס, ולכן אני לא יכול להגיד לאנשים 'תצאו ממקום העבודה שלכם...'

אודי ענפי: , כי אחר כך פתאום הקורס הזה לא ייפתח.

יעקב כץ: ואם הם היו אומרים לך שהם יכולים, יש לך היצע מועמדים?

יעקב כץ: ניתן ללקט אותם?

יעקב כץ: הלא לא פורסם, לא נעשה כנס, לא---

אודי ענפי: לא נעשו דברים למעט הדברים שאנחנו עושים דרך מוקד הגיוס.

אודי ענפי: יש לי, לכל אחד מהמקומות, אני אלך מקום מקום; למלט"ב יש לי 18 אנשים שעברו כבר ראיונות אצלנו והם מוכנים.

אודי ענפי: יש לי עוד קבוצה שצריכה להיות מרואיינת ואני אמרתי שאני אמתין לשבוע הבא לראיין אותם, אחרי שיהיה לי גם מועד לפתיחה של הקורס.

אודי ענפי: אחרי שנאשר...

אודי ענפי: אני לא יודע מה זה הגדרה של 'נאשר', נאשר מבחינתי זה שאני אדע שהמלט"ב הולך לפתוח את הקורס הזה.

אודי ענפי: מאחר ויש לי פה גם כנס ב-17 לאוקטובר, פניתי למנהלת היחידה להכוונת חיילים משוחררים בתל אביב ותיאמנו וזימנו כנס שאנחנו מקיימים אותו ביום ראשון הקרוב, אז בהנחה שאנחנו נוכל רשמית לקבל, זה תאריך שאנחנו מסוגלים לפתוח, סתם לדוגמה, 5 בנובמבר, או 6 בנובמבר, זה יום שאנחנו מתחייבים שאפשר לפתוח ואני יכול להודיע לאנשים, אני יכול להתחייב שהקורס הזה ייפתח.

אודי ענפי: זה לגבי תל אביב.

אודי ענפי: לגבי ירושלים, יש לי היום 15 איש שמבחינתי הם אחרי ראיונות, ועוד קבוצה קטנה של אנשים שפנו ואנחנו עדיין לא...

אודי ענפי: אני רוצה להזכיר שבירושלים אנחנו סיכמנו גם שאנחנו ניקח קבוצה קטנה של חרדים.

אודי ענפי: הם מבחינתם מוכנים להרבה.

אודי ענפי: אז יש במקביל שתי פעילויות ש---

יעקב כץ: יש לי רשימה של 50-40 חרדים בשבילך.

יעקב כץ: אני יכול למלא לך את כל הקורסים פה.

אודי ענפי: חבר הכנסת כץ, חשוב לי מאוד שאנחנו נפתח את זה...

אודי ענפי: גם מר נתן גלעד ציין בנייר שלו שצריך לדבר גם עם אוכלוסיות נוספות ואני בהחלט מקבל את זה, אבל מוכרחים להיות בעניין הזה בזהירות כדי להבטיח הצלחה לתכנית.

אודי ענפי: לכן אני חושב שהסיכום שעשינו לגבי החרדים, שניקח קבוצה ונשלב אותם, נעקוב אחריהם מספר חודשים בעבודה, נראה שהם בסדר, יתחילו להיכנס בכמויות יותר גדולות.

אודי ענפי: הם קבוצה כמו כל הקבוצות, אין לי בעיה איתם.

יעקב כץ: בירושלים מתי אמור להיפתח הקורס?

אודי ענפי: מבחינתי בירושלים, אני אגיד כך; לפני החג, בתיאום עם נמרוד ועם מנהל היחידה להכוונת חיילים בירושלים, סיכמנו שיתקיימו שני מפגשים.

אודי ענפי: אחד התקיים אתמול והשני מתקיים ב-19 לחודש, שיש בהם אנשים מתוך הרשימה של דורשי העבודה של שירות התעסוקה בירושלים וחיילים משוחררים שהיתה אליהם פנייה עוד לפני החג ואלה שהביעו נכונות.

אודי ענפי: אתמול היו בסך הכל 14 אנשים שהגיעו למפגש הזה, מתוכם 11 שעשו רושם שהם בסדר.

אודי ענפי: ב-19 הם יהיו במפגש נוסף עם אנשים נוספים שזומנו, כך שגם בעצם בירושלים מבחינתי אנחנו נוכל לפתוח בתחילת נובמבר קורס.

אודי ענפי: אבל אני קיבלתי טלפון בחזרה משירות התעסוקה בירושלים שאמר לי, 'אני לא יודע על מה אתה מדבר, אני פניתי למנהל מחוז המרכז במשרד התעשייה והוא אמר לי שמבחינתי אין שום פעולה ואין שום דבר בירושלים, על מה אתם מדברים?'

אודי ענפי: אז פה מוכרחים להיות מסונכרנים קצת.

אודי ענפי: אני צריך לדעת, ואני מזכיר---

יעקב כץ: אנחנו קיבלנו נייר עם תכנית של 8 קורסים שאמורים להיפתח, אז אולי, מר שגיא, אני מציע שנעבור אליו, ואחר כך נשלים את הדברים שלך.

מוטי שגיא: אני רוצה לומר כמה דברים.

מוטי שגיא: קודם כל, אתמול בכנס היו שלושה נושאים מרכזיים קרדינליים.

מוטי שגיא: הנושא הראשון הוא הנושא של הנדל"ן, כך שאתה קולע לדעת חכמים, או שהחכמים קולעים לדעתך.

מוטי שגיא: הנושא השני זה טיפול במגזר הערבי והנושא השלישי זה הנושא של החרדים, מדיניות ממשלה.

מוטי שגיא: אלה שלושה מוקדים שכולם, החל משר התעשייה, המסחר והתעסוקה, שר האוצר ושר הרווחה, דיברו עליהם.

מוטי שגיא: זה כרגע נושא אחד.

מוטי שגיא: דבר שני, אני רוצה להזכיר לכולם, זו פעם ראשונה שאנחנו עוסקים בפרויקט בהיקף כזה, הוא חסר תקדים.

מוטי שגיא: זה פרויקט רב מערכתי ששותפים לו הרבה מאוד גורמים.

מוטי שגיא: ומר אודי ענפי יודע, הוא אכל את כל המרורים, שנתיים של עבודת מטה, עשרות דיונים, משברים וכיוצא בזה.

מוטי שגיא: לא פשוט.

מוטי שגיא: לא פשוט גם לעבוד מול האנשים שלנו, אתה מכיר את הדברים.

מוטי שגיא: אנחנו, מבחינתנו, ואני כתבתי את זה למר אודי ענפי במייל עוד לפני החגים, עושים כל מאמץ לעמוד בהתחייבויות שלנו.

מוטי שגיא: תיכף אני אגע לגופם של דברים, אבל זה המסר שאני מבקש להעביר אותו.

מוטי שגיא: באמת, זה פרויקט חסר תקדים,לא היה דבר כזה במשרד הביטחון.

אייל שלו: אפשר לחשוב שכבשנו את---

מוטי שגיא: במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא היה, ואני חוזר על הדברים, אנחנו תמיד מדברים---

יעקב כץ: סלח לי, אני רוצה לתת קרדיט ולהגיד, אל"ף, ששני קורסים הסתיימו ושלישי מסתיים, וצריך, אם אתה לא מדבר על המסד שהוא חיובי, עין טובה.

מוטי שגיא: סיימנו חמישה קורסים.

יעקב כץ: אני מדבר על מאז שאני בשלטון, אז אני אומר שלושה קורסים שחידשנו אותם בייסורים מרובים.

מוטי שגיא: זה דבר שרציתי לומר אותו.

מוטי שגיא: זה פרויקט חסר תקדים.

מוטי שגיא: זו פעם ראשונה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לפחות האגף שלנו, מתעסק בדברים כאלה.

מוטי שגיא: עד היום אנחנו מדברים על קורסים בודדים, פנימיים בתוך המערכת, וראינו מה קרה בשנים עברו, כישלונות קולוסאליים של כל מה שעשינו עד היום, ולפחות עכשיו אנחנו מנסים באמת להפיק את הלקחים ולעשות את הדברים הכי טוב.

יעקב כץ: למשל הוא מדבר על כך שרוב הבחורים כבר נקלטו בהצלחה שלא ראינו אותה בעבר ואני פה אומר לכם, הקבלנים, יפה מאוד על העבודה שלכם.

מוטי שגיא: נכון, ופה יישר כח לכל השותפים.

מוטי שגיא: אני מביע את הערכתי.

מוטי שגיא: וצריך לא לשכוח שעד היום כבר נעשו חמישה קורסים והוכשרו עשרות אנשים.

מוטי שגיא: אבל פה הערת ביניים, צריך לבדוק בשלב כזה או אחר, כמה מהם שורדים לאורך זמן.

מוטי שגיא: זו נקודה שלטעמי צריך לבדוק אותה, אולי על ידי איזה שהוא גורם חיצוני, לא מתוך המערכת, שיבדוק מה קרה, האם בכלל יש טעם להמשיך עם הפרויקט הזה.

מוטי שגיא: זו שאלה אוף דה רקורד ששווה לשאול.

מוטי שגיא: לאורך תקופה, אחרי חצי שנה או שנה, צריך לבדוק את הדבדרים.

מוטי שגיא: לגופם של דברים, אנחנו עומדים אחרי כל מה שנאמר, אלא מאי?

מוטי שגיא: היו לנו בעיות, כי בירושלים, בתל ארזה, ותיכף אני אדבר על מלט"ב, מעולם לא עשו קורס שלדאי, מעולם, ולכן היה צריך להכין תשתית.

מוטי שגיא: וכאן הערה למר אודי ענפי, לך יש כתובת אחת, יש מנהל אגף בהכשרה לפיתוח כח אדם, תת אלוף (מיל') שלום בן משה, אנחנו מכירים אותו, אנא תפנה אליו, דרכי, אל תדבר, לא עם אדון מנהל המחוז שהזכרת אותו, משום שהם לא בתמונה הכללית, הם לא רואים ראייה מערכתית כוללת, לכן יש מנהל אגף שיודע לקחת אחריות ולוקח אחריות, וגם אני לוקח אחריות כעוזר שלו בעניין הזה.

מוטי שגיא: אנחנו לא נתחמק מכל אחריות ואנחנו נעמוד מאחורי הדברים.

מוטי שגיא: אלא מה?

מוטי שגיא: ברגע שאתה מתחיל לדבר עם אנשים מהשטח, שלא רואים תמונה כוללת, אז לכל אחד יש את המידע שלו, והזכרת כמה דוגמאות כרגע.

מוטי שגיא: כל הנושא של המורים בא לידי פתרון, הקורסים של שלדאי קיבלו עדיפות עליונה ואלה הקורסים הראשונים שאנחנו נפתח.

מוטי שגיא: היו הרי בעיות עם המורים ועם המכרזים ובעיות תקציביות, הדברים האלה נפתרו---

יעקב כץ: מה אתה אומר על התאריכים שקבענו---

מוטי שגיא: תיכף נדבר על התאריכים.

מוטי שגיא: אפרופו כנסים, מר אודי ענפי ציין, והוא צודק, כנס אחד נערך אתמול, עם 14 איש, כנס נוסף ייערך ב-19 בחודש.

מוטי שגיא: עוד דבר, אני לקחתי החלטה, בשלב כזה או אחר, כשהבנתי שלא יהיו מספיק מועמדים, הפעלנו---

יעקב כץ: אתה מדבר על ירושלים או בכלל?

מוטי שגיא: בכלל.

מוטי שגיא: הפעלנו גם את שירות התעסוקה.

מוטי שגיא: אמנם הם נכנסו בפאזה קצת מאוחרת, אבל הראיה שחלק נכבד מהמועמדים בעצם מגיעים מלשכת התעסוקה, בעקבות הפעולה שלנו לשלב אותם.

מוטי שגיא: אני מצר על כך שבאמת הפעלנו אותם בשלב יותר מאוחר כי היינו בטוחים שגם החיילים המשוחררים מהכנסים, פלוס מרכז הגיוס, זה ייתן את הפתרון.

יעקב כץ: אני רוצה להבין את ההבדל.

יעקב כץ: לגבי חרדים, יש חרדים, הם ישבו איתי מספר פעמים בשבועות האחרונים.

יעקב כץ: דווקא באזור הזה יש כמות גדולה מאוד, אני חושב שגם מאזור תל אביב הם יבואו, בעיקר אזור ירושלים.

יעקב כץ: חלקם בוגרי צבא, נח"ל חרדי, חלקם שאינם, מה ההבדל בין בוגר צבא למי שאיננו בוגר, מבחינת התגמולים שהוא מקבל?

מוטי שגיא: אני לא רואה בעיה.

אודי ענפי: 24,000 שקל בשנתיים הראשונות.

מוטי שגיא: במסגרת תפקידי אני מטפל גם בפרויקטים, כמו למשל תכניות שח"ר (שילוב חרדים) בשירות בצה"ל.

מוטי שגיא: זה אחד הפרויקטים שאני מוביל, יחד עם אגף כח אדם במשרד הביטחון, הצלחה בלתי רגילה, וגם אתמול זה עלה.

יעקב כץ: אני רוצה להסביר לכם, חבר'ה, רק במלה אחת מה שאומר מר מוטי שגיא למה זה הצלחה.

יעקב כץ: הכמות, בלי עין רע, שהציבור החרדי מייצר זה כמעט כמו מה שמייצר הציבור הדתי לאומי, רק אצלנו החבר'ה יוצאים לצבא, יוצאים לדברים אחרים, אבל משפחות רבות רבות רבות, עם 12 ו-13 ו-14 ו-15 ילדים מאישה אחת, בלי עין הרע, והכמות של הילדים שמגיעה לשוק כל שנה מגיעה למדדים מאוד גדולים והם מחפשים פרנסה.

יעקב כץ: הם נהיים יותר ויותר ישראליים, הם נהיים יותר נורמלים, הגמרא אומרת 'אוויר דארץ ישראל מחכים', עושה את כולנו יותר נורמליים, אפילו את פואד.

יעקב כץ: זאת אומרת, האוויר עושה את כולנו יותר בריאים וכולנו נהיים בריאים.

יעקב כץ: זה אוויר דארץ ישראל מחכים, אז גם הם נהיים יותר ישראליים, יותר בריאים, הולכים יותר לצבא.

יעקב כץ: אנחנו רואים את התופעות האלה.

יעקב כץ: העובדה שאין פרנסה הולכת ומשתרשת והם מבינים שהם צריכים לעבוד, וכיוון שהם לא למדו מספיק, אבל יש הרבה ילדים, אז ההליכה למקצועות ועבודות שמסוגלות להכניס 7,000, 6,000, 8,000 שקל בשבילם זה ממש חלום ואנחנו רואים יותר ויותר אנשים וזה שוק שצריך לפתח אותו וצריך לתת לו דחיפה.

יעקב כץ: אגב, אצל הרבה קבלנים מעסיקים ערבים, החמולות עובדות, הם לא נותנים לאף אחד להיכנס.

יעקב כץ: זה תובע מחבר'ה חרדים להיות קבלנים גם כן, כי הם רואים שאם הם רוצים להיכנס לתוך חברה, הכל סגור ומסוגר, אדם אחד לא יכול להיכנס כי הערבי הכניס את המשפחה שלו והוא לא נותן לאחרים להיכנס.

יעקב כץ: אתם צריכים להיות בנושא הזה קצת חכמים, כי מה זה גורם?

יעקב כץ: אז קמים הרבה קבלנים חרדים.

יעקב כץ: אולי זה טוב, כי זה הרבה חבר'ה שמתחרים, אז זה---

יצחק גורביץ: זה מצוין, כי העבודה גם בבנייה היא עבודה של צוות.

יעקב כץ: אבל צריך להיות מספיק פתוחים כדי לקלוט את האנשים האלה.

יצחק גורביץ: אני זכיתי לעשות סיור מדהים של ההסתדרות עם חברה קבלנית חרדית בירושלים, אבל הם מעסיקים ערבים.

יעקב כץ: אבל הם גם פתוחים להעסיק חרדים.

יעקב כץ: בקיצור, זה פתאום כח עבודה עולה, כמו שזה כח צה"לי עולה.

יעקב כץ: הנח"ל החרדי פעם היתה מחלקה, אחר כך פלוגה, גדוד ועכשיו הם כבר חטיבה, בלי עין הרע.

יעקב כץ: מספיק שהם שולחים 10% מהילדים לצבא זה כבר דבר שהוא עצום, אצל אחרים זה כל המשפחה, אצלם 10%, או 15% או 20% מהילדים הולכים לצבא, זה כבר מהפכה.

יעקב כץ: אז אני אומר, תיקחו את זה לתשומת לב, יכול להיות שמפה גם תבוא ישועה גדולה.

יעקב כץ: סליחה,מר שגיא, בבקשה.

מוטי שגיא: כך שהפרויקט הזה היום ניזון משלושה מקורות, המקור של מר ענפי, מרכז הגיוס שהם הזכירו, הם עושים עבודה מעולה, הקרן לקליטת חיילים משוחררים, מה שנקרא משרד הביטחון ושירות התעסוקה הישראלי.

מוטי שגיא: כך ששלושת המקורות האלה צריכים להניב מספיק מועמדים, אנחנו מדברים כבר על שנה הבאה, על הבטחה של עשרים קורסים ל-500 איש.

מוטי שגיא: לכן גם שירות התעסוקה היום הוא שותף מלא, פעיל, ואני יוצר קשר עם אנשים.

מוטי שגיא: העברתי, אפרופו ציונה מירושלים, את כל המידע.

מוטי שגיא: הבעיה שבשטח לא כל כך היו מודעים, הם היו בטוחים שמדובר במסלול שלדאי רגיל שאנחנו לא הצלחנו לפתוח שנים, והבאתי להם את כל המידע לגבי הפרויקט המשותף, מסמך ההבנות וכל מה שקשור בדבר.

מוטי שגיא: לגופו של עניין, אני רוצה לעבור, אני מדבר לגבי שמונה הקורסים שהבטחנו.

מוטי שגיא: מלט"ב חולון, ביום ראשון ב-12 בצהריים, אני גם משתתף, יש כנס של חיילים משוחררים ואנחנו מדברים כרגע על דחייה של שבוע, ל-24 לאוקטובר, לפתוח קורס.

מוטי שגיא: אחרי שתהיה לנו קבוצה---

יעקב כץ: ואני מוזמן לפתיחת הטקס, כן?

יעקב כץ: אני תמיד מוזמן.

יעקב כץ: לא תמיד אני בא, ואני מאוד אוהב לראות את הבחורים.

אודי ענפי: אנחנו התחייבנו לכל אלה שפנו שאנחנו נודיע להם שבועיים מראש על הקורס.

מוטי שגיא: אז אנחנו נודיע.

מוטי שגיא: מיד אחרי הכנס...

מוטי שגיא: בכל מקרה, זה בחודש אוקטובר, הוא נגמר ב-31 באוקטובר, אז מקסימום דחייה של שבוע בגלל ההתחייבות של השבועיים.

יעקב כץ: או שהם יסכימו שזה יהיה פחות משבועיים ויואילו בטובם לבוא למרות שזו רק הודעה של שבוע.

אודי ענפי: הם צריכים להודיע בעבודה, הם עובדים.

יעקב כץ: נבדוק.

יעקב כץ: בסדר.

יעקב כץ: יכול להיות שלא תהיה בעיה, יכול להיות שהם יגידו שאין להם בעיה להקדים.

מוטי שגיא: ובהפרש של חודש, ב-28 בנובמבר, התחייבנו לקורס נוסף שבעצם יהיה הקורס השביעי.

מוטי שגיא: זאת אומרת חמישה קורסים מאחורינו, ב-24 או 31 אוקטובר זה הקורס השישי, וב-28 אנחנו מדברים במלט"ב, פתיחה של שתי פעולות עוד השנה, כמו שהתחייבנו.

יעקב כץ: כולל שלדאיות ורטיבות.

מוטי שגיא: בתכנית המקורית.

יעקב כץ: זה כולל ירושלים?

מוטי שגיא: זה בחולון, מרכז הארץ.

יעקב כץ: אתה רשמת, אודי?

מוטי שגיא: אני גם בקשר עם מר אודי ענפי כל הזמן.

יעקב כץ: אל תכעסו על אודי, אודי פשוט חי את זה כמו שאתה חי את זה ובגלל ש---

מוטי שגיא: אני חי את זה לא פחות, ואני שומר על כולם.

יעקב כץ: אמרתי, הוא סוער, אתה יותר רגוע, ובלשון הגמרא זה מיניי ומניי התכנס אליי.

יעקב כץ: ככה זה עובד, זה טוב.

מוטי שגיא: אחרי 23 שנות שירות בצה"ל, בכל שעה עגולה אנחנו מתכתבים ומדברים, זה בסדר.

מוטי שגיא: אנחנו נדבר בשפה צבאית.

יעקב כץ: כשאני אהיה שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, אני אזכור את שניכם ונקדם אתכם ואני אקח אתכם לידי ונעשה הרבה דברים גדולים.

מוטי שגיא: מכללת עתיד באר שבע.

מוטי שגיא: כרגע מסתיים קורס, בתחילת נובמבר הוא אמור להסתיים.

מוטי שגיא: אנחנו מדברים על פתיחת קורס נוסף ב-17 בנובמבר ופתיחת קורס נוסף בבאר שבע ב-26 בדצמבר.

מוטי שגיא: אנחנו נעמוד מאחורי הדברים.

מוטי שגיא: הכל מותנה במועמדים.

מוטי שגיא: אם יהיו מספיק מועמדים, אנחנו נפתח.

יעקב כץ: כדי שיהיו מועמדים צריך לעשות כנסים.

מוטי שגיא: תיכף נדבר על הכנסים, כי יש כנסים.

אודי ענפי: לא, בבאר שבע אין שום כנס.

מוטי שגיא: כרגע בבאר שבע אין תכנון לכנס, אנחנו נפעל---

אודי ענפי: יש בקשה שלנו, יש סיכום משבועיים לפני החגים, עם מנהל היחידה להכוונת חיילים משוחררים, שהוא יזמן דיון דחוף כדי להניע את הכנסים, והדיון הזה עדיין לא זומן.

יעקב כץ: הדרום הולך ומתפתח גם בקצב רצחני.

מוטי שגיא: עכשיו אני רוצה לדבר על ירושלים.

מוטי שגיא: תל ארזה, מה שנקרא המכללה הטכנולוגית ירושלים.

מוטי שגיא: זה מרכז הכשרה שלנו.

מוטי שגיא: אמרתי קודם, בפתח דבריי, שמעולם לא קיימנו שם קורס, לכן היה צריך להיערך, זה מכרז, זה תשתית, זה לצקת תשתית, זה כל הנושא של המורים וכן הלאה וכן הלאה.

מוטי שגיא: מר שלום בן משה, לפני שעה קלה, אנחנו דיברנו, אמנם ב-24 לאוקטובר  התכוונו לפתוח את הקורס, אנחנו נפתח אותו ב-31 באוקטובר ובכל מקרה אנחנו מדברים על לפתוח קורס---

יעקב כץ: אני רק מבקש שאם אפשר להכניס שם ציבור חרדי, אז אני אוכל להגיד להם את זה, כי יש כאלה שרוצים להיכנס.

יעקב כץ: אז אם תגידו לי שאתם שמחים עם כך, מר ענפי, אני אחבר אותך לשני חבר'ה שעובדים עם כמות אדירה.

יעקב כץ: יש להם חבר'ה רבים ואני חושב שזה חשוב מאוד.

יעקב כץ: שלא תהיה בעיה בגלל הכמות, אודי, שאנחנו לא פותחים את הקורס.

יעקב כץ: אתה אמרת שיש לך 18 חבר'ה, אני בוודאי יכול להשלים לך.

יעקב כץ: אני מבין את הרגישות שלך, אבל אני אומר שנוכל אולי לראות...

יעקב כץ: אגב, זה המקסימום מבחינת כמות האנשים?

מוטי שגיא: עד 30 איש.

יעקב כץ: ואתה אומר ש-18 כבר יש לך?

אודי ענפי: במלט"ב יש לי 18, בירושלים יש לי 15---

מוטי שגיא: ויהיו יותר כי שירות התעסוקה מביא עוד מועמדים, הרבה מועמדים.

אודי ענפי: ב-19 לחודש, אחרי המפגש הבא, שירות התעסוקה, מהניסיון שלנו בבאר שבע, תרם ארבעה אנשים בסך הכל.

אודי ענפי: אז אני פשוט הולך עם ההתנסות ובתור מי שאחראי---

יעקב כץ: אני אומר, אני אביא לכם חבר'ה חרדים.

אודי ענפי: תראו, קל נורא לפתוח קורס כל שבוע, התוצאה תהיה כפי שהיו התוצאות בעבר, אנשים ינשרו במהלך הקורס, נשקיע סתם משאבים וזה לא שווה.

יעקב כץ: אם הם לא יהיו מתאימים.

אודי ענפי: אני חייב לעשות תהליך מיפוי.

אודי ענפי: יותר מזה, הדוגמה של הבן אדם שפשוט סיים את הקורס והלך ללמוד.

אודי ענפי: אני לא רוצה אנשים כאלה, אני חייב לבדוק את הדברים.

יעקב כץ: אתה צודק, מאה אחוז.

יעקב כץ: אנחנו נבדוק, אוקי, נהיה בקשר.

אודי ענפי: מבחינת המקום, הוא ערוך מה-31 באוקטובר, אנחנו ב-19 נהיה ביחד שם, נתרשם מהאנשים, נראה איזה קבוצה עוד יש ונקבע לפי זה.

יעקב כץ: בסדר גמור.

יעקב כץ: אני יכול לשאול שאלה?

יעקב כץ: מתי עיר הבה"דים בפועל מתחילה להיבנות?

יצחק גורביץ: חלק מהדברים כבר התחילו, אבל העבודה הגדולה צפויה לדעתי להתחיל עוד כחצי שנה.

יעקב כץ: מה זה חלק?

יצחק גורביץ: יש כבר טרקטורים, אבל זה נושא של תשתיות ואלה דברים מינימליים.

יעקב כץ: על איזה כמות של דירות מדובר שם?

יצחק גורביץ: עיר הבה"דים עצמה זה לא הנושא של הדירות.

יצחק גורביץ: עיר הבה"דים עצמה זה הנושא של המעבר של היחידות, מתקני ההדרכה.

יצחק גורביץ: השאלה כמה תהיה היענות של אנשי קבע שיבואו לשם, אבל אני לא רוצה להגיד אומדן סתם, כי הכל קשור לאיך צה"ל יתפוס את ה---

יעקב כץ: זכה בזה קבלן שמייבא אנשים מחוץ לארץ או ש---?

יצחק גורביץ: לא, ממש לא.

רן רידניק: יש גם איסור חמור, על פי החלטת הממשלה, להעסיק עובדים זרים במהלך בינוי עיר הבה"דים.

רן רידניק: זה מעוגן חזק.

יעקב כץ: יפה, אם כך, פועלים מאיפה?

יצחק גורביץ: אני התייחסתי לזה באחת מהישיבות.

מוטי שגיא: אני יושב גם בצוות ההיגוי של עיר הבה"דים.

יצחק גורביץ: בעבר שלי הייתי גם אחראי על כלל הדיור במערכת הביטחון בצה"ל.

יצחק גורביץ: יש מתקנים שאפשר לבנות אותם על ידי אוכלוסיות לא יהודיות, שהן פריפריה, תשתית וכולי, ויש מתקנים שמן הסתם רק אוכלוסיות יהודיות יוכלו להיכנס, או אם אתה מצליח לבודד, כמו המקרה של הקריה בזמנו שהיה צריך לבודד את זה כדי שייכנסו אוכלוסיות אחרות, עובדים זרים---

יעקב כץ: אל תגיד 'לא יהודיות', תגיד 'אנשים שעברו את המבדק הביטחוני', צריך ככה לומר.

יעקב כץ: מה, אין לנו דרוזים?

יצחק גורביץ: בסדר, אני מדבר על אוכלוסיות זמינות באזור.

יעקב כץ: אנשים שמתאימים מבחינה ביטחונית.

יצחק גורביץ: מה שיקרה שבסופו של דבר, ברגע שאותה בנייה, שקשורה פחות לתשתיות אלא יותר בנייה של מתקנים, תחל, אז בטח שיישאבו עובדים מהצפון.

יעקב כץ: על איזה כמות עובדים מדובר?

יעקב כץ: יש הערכה?

יעקב כץ: אתם נערכים לזה, אתם יודעים?

יעקב כץ: אתה יודע?

רן רידניק: אני יכול לבקש שימסרו לך נתונים מדויקים, אבל שוב, זה משהו ש---

יעקב כץ: על איזה כמות מדובר שם?

יצחק גורביץ: לפני שלוש שנים כשהיתה הבנייה של עבודת הבסיס של חיל האוויר בדרום, בפירוש פנו אלינו אנשים ממערכת הביטחון ומחיל אוויר לאתר עובדים שיוכלו לבצע את העבודה, כי לא היו במקום הזה.

יצחק גורביץ: אבל כרגע---

יעקב כץ: לכן אני אומר, היה זמן שהיה ניתן להביא עובדים מבחוץ, כך שעובדים שמסווגים ביטחונית שמתאימים אפשר היה להעביר אותם.

יעקב כץ: הבנייה היא כולה תקציבית, נכון?

רן רידניק: כן.

יעקב כץ: בנייה תקציבית של מדינת ישראל---

יצחק גורביץ: לא. עיר הבה"דים זה BOT, חלק מהתשתיות זה המדינה, אבל הבנייה עצמה היא BOT.

יצחק גורביץ: הקבלנים שיזכו צריכים להיות קבלנים ישראלים, אז לצורך העניין זה לא משנה---

יעקב כץ: לא משנה, אני אומר שהכסף שעומד מאחורי זה לא תלוי בקונים או במוכרים, הוא כסף תקציבי---

יצחק גורביץ: לא, זה BOT.

אייל שלו: זה סגירות פיננסיות של הזכיינים.

יצחק גורביץ: כל הפרויקט בדרום הוא BOT, זאת אומרת שבאים---

יעקב כץ: כולל הבנייה הציבורית שהיא מוכרחת?

יעקב כץ: אני לא מדבר על בתים למשפחות.

יצחק גורביץ: לא כל הבנייה.

אייל שלו: המכרז הוא גם לבנייה וגם להפעלה של הבסיסים האלה וזה יהיה בסיס הרווח של הזכיינים.

יעקב כץ: הבנתי, אבל אני אמרתי שיש תקציב---

יצחק גורביץ: יש גרעין של תקציב של משרד הביטחון וכל היתר זה בנייה BOT.

יעקב כץ: בסדר, אבל מדובר על תקציב גדול, ודאי.

יעקב כץ: למה אני אומר?

יעקב כץ: כי אנחנו נערכים לקראת העקשנות שלכם, לקראת יוני, לסלק את יתרת העובדים שיש פה כי אתם צריכים לעמוד בתכנית שלכם.

יעקב כץ: אנחנו עושים מאמצים גדולים, כמו שאמר מר שגיא, לפתוח קורסים חדשים, יישאבו בצורה מלאכותית, או שאיננה מלאכותית, כמות אדירה של אנשים דרומה וצריך לראות איך נערכים בכל הארץ לכמות.

יעקב כץ: פעם יכולנו להביא עובדים מבחוץ, לא היתה מגבלה, היום, ככל שממשלת ישראל החליטה על המגבלה, שהיא לא מאפשרת יבוא של עובדים סיניים יותר לארץ---

יצחק גורביץ: חבר הכנסת כץ, אני חייב להוסיף דבר אחד.

יצחק גורביץ: אתה התייחסת לעיר הבה"דים.

יצחק גורביץ: יש מתחמים ומתקנים אחרים שעוברים שקשורים למתקני מודיעין ולזה התייחסתי, לגבי מי העובדים שיעבדו שם, שגם זה יבוא.

יצחק גורביץ: בסיסים גדולים מתוכננים לעבור וגם בזה יש עבודה וזה יצרוך וידרוש כח אדם לא פחות מעיר הבה"דים.

יעקב כץ: אתם עשיתם איזה הערכה של סיטואציה כזו?

יעקב כץ: כמה פועלים יחסרו לעבודת הבנייה במדינת ישראל?

יעקב כץ: הרי לא תהיה בנייה, אז במקום לבנות ב-30 חודשים, יבנו ב-80 חודשים.

יעקב כץ: אם מצד אחד לא יאפשרו הבאת פועלים, הערבים לא נכנסים מבחינה ביטחונית ואלה יישאבו לשם ונניח שהם יישאבו במחירים אסטרונומיים, רק כדי להביא אותם, כמה...

יעקב כץ: מישהו ישב אצלכם?

יעקב כץ: צוות?

יעקב כץ: בדק?

יעקב כץ: כי היום לעשותם, מחר לקבל שכרם.

יצחק גורביץ: אני פניתי לאלוף משנה רות שוהם, שהיא האחראית על התכנון למה שכרגע יותר ברור של כל בסיסי המודיעין, שאמורים לעבור, ועדיין אין לנו אומדנים, על אף שהם יודעים בגדול את ההיקפים.

יצחק גורביץ: שוב, שם מדובר על המון עבודה והיא תהיה רק יהודית.

יעקב כץ: יישאבו שם הרבה עובדים.

יעקב כץ: אני העליתי את זה לתשומת לב, לדעתי אתם צריכים להיות מוכנים כי זו יכולה להיות תשובה גם למשרד האוצר.

יצחק גורביץ: בפעם הקודמת פנו אלינו, כשהם היו במצוקה, כרגע אנחנו בודקים אצלם.

יעקב כץ: אמרתי, ביוני אמורים יתרת הפועלים הסיניים לעזוב את המדינה.

רן רידניק: לא יתרה, ירידה של 3,000 איש.

יעקב כץ: זה מאוד משמעותי.

מוטי שגיא: ברשותכם, דיברנו על תל ארזה.

מוטי שגיא: אמרנו, קורס ראשון עוד החודש, עד סוף החודש.

מוטי שגיא: הקורס השני כמו שהתחייבנו, אנחנו מדברים על 19 בדצמבר, אמצע דצמבר השקה.

יעקב כץ: זאת אומרת שהשתא אנחנו מדברים על עוד פתיחה שאנחנו כבר יודעים עליה.

מוטי שגיא: עד עכשיו הזכרתי שישה קורסים.

מוטי שגיא: שלום לך, איש שירות התעסוקה.

מוטי שגיא: חשוב מאוד שבאת.

מוטי שגיא: הזכרתי את השותפות של שירות התעסוקה עם הפעילות לגבי גיוס מועמדים וכן הלאה, כחלק מאוד חשוב, כי זה אחד המקורות הטובים יותר לגייס אנשים כמובן מתאימים.

מוטי שגיא: לגבי טירה יש לנו בעיה, ואני מודה.

מוטי שגיא: עשינו ישיבה, מר ענפי השתתף, חודש וחצי לפני החגים.

מוטי שגיא: הם לא מסוגלים להביא מועמדים, משום שהם עובדים בבניין כבר מגיל 10-8, הם לא צריכים קורסים.

מוטי שגיא: זה מחקר בפני עצמו, אבל יש לנו בעיה, לא הצלחנו לגייס.

מוטי שגיא: שירות התעסוקה לא הצליח להביא מועמדים בטירה.

מוטי שגיא: כלומר במגזר הערבי יש לנו בעיה לגייס מועמדים לקורס.

יעקב כץ: מדובר על המגזר הערבי?

יעקב כץ: לא לבוגרי צבא?

מוטי שגיא: לא, הם לא, המגזר הערבי בלבד, מכללת סכנין בטירה שזכו במכרז שלנו, עתירי תשתיות, לקיים את הקורס.

מוטי שגיא: ישבנו בדיון, מנהל המחוז דיבר שוב ושוב, ועכשיו, שעה קלה לפני שנכנסתי לכאן בשיחה האחרונה יחד עם מר שלום בן משה, אנחנו לא מצליחים להרים שם קורס.

מוטי שגיא: אז אנחנו מדברים כרגע על שישה קורסים במגזר היהודי.

מוטי שגיא: מר אודי ענפי הזכיר קודם את אותה ישיבה מפורסמת מה-8 באוגוסט, התחייבנו לפתוח עשרים פעולות בנושא של בנייה במסלול הזה.

מוטי שגיא: זה אומר כ-500, ודיברתי עם דר' נתן גלעד על זה, בוגרי קורסים, בכוונתנו להכשיר במהלך 2011, שוב, מותנה ב---

אודי ענפי: דיברנו על 5,000 עובדים תוך מספר שנים.

מוטי שגיא: מבחינת התשתיות, אנחנו נהיה ערוכים.

גלעד נתן: זה לוקח בחשבון שבטירה אתם לא פותחים?

מוטי שגיא: האמת היא שלא, הערת את תשומת לבי, אנחנו נבחן את המשמעות, אבל בגדול אנחנו מדברים על עשרים קורסים, לרבות המגזר הערבי.

מוטי שגיא: יכול להיות שזה ישנה את הנתונים, אבל כעיקרון אנחנו מדברים על עשרים פעולות ב-2011.

מוטי שגיא: אם אני אתייחס גם לגבי הנושא של מענקי התמדה, היו בעיות, אני מודה.

מוטי שגיא: הוועדה של שלשום---

אייל שלו: מתי נוכל לקבל את הדוח של הוועדה הזאת?

אייל שלו: אתה אומר עכשיו שיש ועדה ש---

מוטי שגיא: הוועדה ש---

אייל שלו: עזוב, מוטי, אני לא אוהב את כל המריחות האלה.

אייל שלו: מתי?

יעקב כץ: אל תדבר בסגנון לא יפה.

יעקב כץ: אל תגיד 'מריחות'.

יעקב כץ: פה זה לא כנסת, פה מדברים יפה.

אייל שלו: מתי?

יעקב כץ: תשאל אותו, 'מתי אפשר לקבל את הדוח?'

יעקב כץ: והוא יענה לך.

מוטי שגיא: אתה כרגע עכשיו, אחרי הישיבה, מוזמן למשרדים שלנו, אני אבקש להעביר לי כמה שיותר מהר את האישור, את הפרוטוקולים של הוועדה האחרונה.

אייל שלו: מתי אפשר יהיה לקבל את זה?

מוטי שגיא: לדעתי מחר בבוקר תקבל את זה.

אייל שלו: אפשר עד סוף השבוע הבא לקבל את זה?

אייל שלו: כשזה סיכום?

מוטי שגיא: סיכום של כל מי שאושר במסלול שלדאי, אין שום בעיה.

אייל שלו: שנקבל, האם עלו שמונה אנשים, מי ה---

מוטי שגיא: שיירשם בסיכום, אני בהחלט...

מוטי שגיא: אתה מדבר על סיכומים של כל הוועדות?

אייל שלו: לא, היתה אתמול ועדה, עלו שמונה אנשים שמחכים כבר למעלה מחצי שנה.

אייל שלו: אתה אומר שבדיוק אתמול הם אושרו---

מוטי שגיא: לא, זה לא כצעקתה.

מוטי שגיא: אנשים שמחכים זה בגלל שהם לא העבירו את המסמכים הנדרשים.

מוטי שגיא: אל  תעשה לי ככה, אני יודע, אני בדקתי.

אייל שלו: מוטי, אנחנו מאוד מנומסים, אבל יש גבול לסבלנות גם שלנו.

מוטי שגיא: טפסים שהלכו לאיבוד במעברים בין---

יעקב כץ: אבל הוא אמר שאישרו את האחרונים.

אייל שלו: הוא ישר כבר חוזר בו.

אייל שלו: אז בוא תגדיר.

יעקב כץ: אבל הוא אמר שאישרו.

מוטי שגיא: אני לא חוזר בי בשום דבר.

מוטי שגיא: אני אומר שהבעיות נבעו כתוצאה מזה שהמסמכים---

אייל שלו: חבר הכנסת כץ---

יעקב כץ: לא, תן לי לדבר, אני היושב ראש.

יעקב כץ: סליחה, מוטי, אני מבקש.

יעקב כץ: אנחנו הצלחנו פה לגבש את החבורה ביחד, שלושה קורסים נפתחו, עוד שישה קורסים השנה ועוד אחד בשנה הבאה.

יעקב כץ: דברי חכמים בנחת נשמעים.

יעקב כץ: אני לא רוצה, לא בביטויים מעליבים ולא בצורה פוגענית.

יעקב כץ: יש לך שאלות?

יעקב כץ: אז דבר בצורה יפה.

יעקב כץ: אתה אמרת שאלה, אל תגיד מריחות ואל תגיד, הוא מתאמץ מאוד, אני מעיד על כך, מתאמץ מאוד, יש לו בעיות מלמעלה, בעיות מלמטה, בעיות מהצדדים.

יעקב כץ: תאמינו לי, בממשלה יש בעיות, זה לא כמו שהולך אצלכם, וגם אצלכם יש בעיות.

יעקב כץ: הוא אומר לך שגם את האחרונים הוא פתר אתמול, צריך לראות איך לגבי העתיד, גם את האחרים בעתיד אנחנו נעשה מאמצים לצמצם את הבעיה שלא תהיה בעיה בעתיד.

יעקב כץ: הוא אומר לך שהוא פתר את הבעיות של האחרונים, אמת?

מוטי שגיא: צודק, והבעיה---

יעקב כץ: אז הוא יפתור גם את הבעיה בעתיד.

אייל שלו: כשהיתה בעיה בערב החג פנית אליי ואמרת לי שיש עובדים שנמצאים בתהליך של לימוד ולא קיבלו את מלגת הקיום וזה הציק לך מאוד.

אייל שלו: אז אני אומר לך שיש שמונה עובדים שלפני חצי שנה היו צריכים לקבל מענקי מקום---

יעקב כץ: אז הוא אומר לך שאתמול הם קיבלו את הכסף.

אייל שלו: אתה דיברת איתי על שלושה ימים עיכוב וזה הציק לך, כי הכרת חלק מהאנשים.

אייל שלו: אני לא מכיר אף אחד מהאנשים האלה ואני אומר לך שחצי שנה זה לא סביר.

יעקב כץ: נכון.

יעקב כץ: אמר לי מר שלום בן משה, ואני הקדמתי, שהוא מצטער, שהיתה לו בעיה עם מישהו מסוים שהפריע שם---

אייל שלו: אבל על זה דיברנו באוגוסט והוא סיפר שהיתה בעיה...

אייל שלו: יש כאן פרוטוקול של ישיבה שהיתה באוגוסט---

יעקב כץ: מאז דיברתי איתו עוד פעם.

אייל שלו: והוא סיפר שהיתה בעיה עם היועץ המשפטי, שהיתה לו עבודה, והוא התחייב שעד סוף אוגוסט, זה---

יעקב כץ: בסדר.

יעקב כץ: לפני שבועיים דיברתי איתו עוד פעם, אני מאז דיברתי איתו מספר פעמים, אתה לא יודע על השיחות שלי עם מר שלום בן משה, אז אני אומר לך---

אייל שלו: לא, אני לא יודע, אני יודע רק על חבר'ה שמתקשרים אלינו במקום למשרד התעשייה.

יעקב כץ: אני פניתי למר שלום בן משה בשבועות האחרונים, כי עודכנתי ופניתי אליו ישירות, ומר שלום בן משה אמר 'אני מצטער, היתה לי בעיה, אני נזפתי במישהו, זו באמת אחריות שלי, אני לוקח עליי את כל האשמה, אני מקווה שזה לא יקרה יותר'.

יעקב כץ: אני שמח לשמוע שבעקבות...

יעקב כץ: אנחנו נעשה את הישיבות האלה כל שבועיים בנושא של הבנייה, אנחנו נעשה, תהיה ועדת מעקב ואנחנו נדון ונדון ונדון עד שנראה שיוצאת אש ואנחנו נוודא שבאמת בנושא של התשלומים והאמינות בנושא הזה...

יעקב כץ: אתה צודק, אתה צודק, אבל אני מבקש לתת...

יעקב כץ: לגבי מר שגיא, שעומד מלמעלה ומלמטה ומתאמץ, וזה אכפת לו, אני אומר, צריך בעין טובה, אני אומר את זה משום שלכל החבורה פה אכפת, מויאל עכשיו עסוק בלהחליף את עיני, אז הוא לא מגיע לישיבות, אבל גם לו היה אכפת.

יעקב כץ: אז אתה צודק בהערה שלך, רק אני חושב שצריך בצורה בונה, כי לא מדובר באנשים שלא מתאמצים.

יעקב כץ: מדובר על חבורה שמאוד מתאמצת, כל אחד לפי הכוחות והיכולות שלו, אז נעשה מאמץ, אבל בעין טובה.

יעקב כץ: זו מתודיקה, מתודיקה של עבודה עם חיילים.

יעקב כץ: מר שגיא, צדיקי, אתה אומר שבנושא הזה תעשו מאמץ שלא יקרה יותר, שחבר'ה לא יקבלו את כספם בזמן?

יעקב כץ: אנחנו חייבים להיות ישרים עם אלוהים ואדם.

יעקב כץ: אם אנחנו מבטיחים לבחורים, אנחנו הכח, אנחנו הממשלה, לגבי הבחור שמובטח לו משהו, חייבים לעמוד, יום ולילה לא לישון עד שהוא מקבל.

יעקב כץ: כמו שאנחנו לא ישנים לגבי עצמנו, לא לישון עד שהבחור יקבל את כספו.

יעקב כץ: זה דבר שאסור שיקרה יותר שזה נמשך.

יעקב כץ: אמינות המערכת.

יעקב כץ: ההערות בנושא הזה, באל"ף ובעי"ן, הן נכונות, אבל רק ברוח טובה, כי כל החבורה פה, היסוד שלה, ההצלחה שלה, בגלל שחיבבנו אחד את השני וראינו את הטוב ולא את הרע.

יעקב כץ: סליחה, לפני שאתם מדברים, אני מת לשמוע את האוצר.

יעקב כץ: תן לי את הסקירה שלך, לגבי מה שאני אמרתי, לגבי מחירי הדירות, אתה יכול גם להתייחס לנושא הפוליטי, מותר לך, אני מרשה לך.

רן רידניק: קטונתי מלהתייחס לכך ולכך.

יעקב כץ: כל ההקפאות מכוונות ולא משנה ומה אתם צופים לגבי זה ולגבי עיר הבה"דים.

יעקב כץ: אצלם אני אמרתי שצריך להושיב צוות שיבדקו כדי שזה לא ייפול עלינו פתאום מהשמים שאין פועלים בכל הארץ, איך אתם נערכים לזה?

רן רידניק: ספציפית לעיר הבה"דים, זה לא נושא שאני מתעסק בו באופן ישיר.

רן רידניק: אם תרצה, אני אתן לך דיווח, אבל אני מבטיח לך, יש לנו צוותים שעובדים גם על זה.

רן רידניק: לגבי סוגיית מחירי הדיור, זו סוגיה מהותית, כמו שאמרת, רבים וטובים ממני מתייחסים אליה ועוסקים בה בימים אלה.

רן רידניק: שוב, זו סוגיה מהותית, אבל אני חושב שמרבית האנשים מתארים את החסם העיקרי כחסם קרקעות, לא בבעיית עובדים.

רן רידניק: זו המסקנה גם מהרבה מאוד דוחות של ועדות, בין היתר היו כאן גם אנשים שדיברו על זה.

רן רידניק: לסוגיית העובדים עצמם, ההכשרה, הכשרת עובדים ישראלים זה תהליך מבורך, תהליך מעולה, אנחנו תקצבנו, אנחנו תומכים בו.

רן רידניק: אני חושב שהפעולה כאן היא מבורכת ואני מברך אותך על הפעולה עצמה, בוודאי התפיסה הבסיסית, כפי שאמרנו בעבר ונגיד גם בעתיד, שהתהליך שצריך לקרות בפועל זה קודם כל דחיקת העובדים הזרים משוק העבודה ודרך זה תהיה כניסה של עובדים ישראליים לתחום הבנייה.

רן רידניק: בין 2003 ל-2008 זה קרה באופן מובהק, קרה באופן יפה מאוד, תהליך באמת מרשים, פשוט דוגמה לשאר הענפים.

רן רידניק: אני חייב להגיד שבשנתיים האחרונות אנחנו רואים מגמה קצת מדאיגה.

רן רידניק: אפילו כאן בדוח של מרכז המחקר והמידע זה מצוין, שיש ירידה במספר הישראלים בענף הבנייה.

רן רידניק: יש כאן ירידה מהרבעון הראשון של 2008 לרבעון הראשון של 2010 ירידה של כ-11,000 אנשים.

רן רידניק: זה תהליך שמדאיג אותי וזה כנראה אומר שאנשים נפלטו מענף הבנייה ואם נחזיר אותם זה פותר את בעיית העובדים הזרים באשר הם.

יעקב כץ: או שגם אין מספיק בניינים, אז אין איפה להעסיק אותם.

רן רידניק: יכול להיות, יכול להיות שהביקוש לעובדים גדול מדי, אבל זו בעיה מהותית.

יצחק גורביץ: ענף הבנייה שמוגדר כאן זה כל ה---

רן רידניק: נכון, יש סוגיה של הסקרים.

רן רידניק: מר גורביץ מדבר על זה יומם ולילה.

רן רידניק: עדיין, שוב, אני חושב שסקר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה זה המקור הטוב ביותר שבו אנחנו משתמשים, הוא לא מקור אוצרי, לא אנחנו כתבנו אותו, גם לא בנק ישראל בעצמו כתב אותו ועל זה אנחנו מתבססים כרגע.

יעקב כץ: מה אתה אומר, סתם התייחסות מהמותן, בלי חשיבה, אבל עם קצת שכל, על הגירעון שנוצר בשנים האחרונות, שאני מעריך אותו בכמות בלתי נתפסת?

יעקב כץ: בעיקר באזור ירושלים.

רן רידניק: שוב, סוגיית הדיור היא סוגיה גדולה, סבוכה, קטונתי מלהיכנס בלי נתונים.

יעקב כץ: איך פותרים בעיה של גירעון?

יעקב כץ: כמו שאתה צריך להביא כסף ממקום מסוים, צריך גם להביא דירות ממקום מסוים.

רן רידניק: אני חושב שהצעד העיקרי שמנסים לבצע זה הגדלת היצע הדירות באמצעות הסרת חסמים בשיווק קרקעות.

רן רידניק: החסם העיקרי כרגע זה הקרקע.

יעקב כץ: פה אני רוצה עוד פעם להתעקש.

יעקב כץ: כיוון שאני בכנסת שומע אותם מדברים, אני משתתף בישיבות ואני נפגש עם שר האוצר לעתים קרובות, אני שואל שאלה, ההערכה שבונים היום, תסתכלו עליי, הקבלנים, אם אני אומר אמת, הצורך הוא לזוגות צעירים חדשים, דירות חדשות מדי שנה, בין 40,000 ל-45,000 וזה לא כולל את משקי הבית שאנחנו זקוקים בשביל המסתננים שמגיעים לפה בכמויות של 12,000 עד 15,000 איש.

יעקב כץ: זה בערך, כי הם נכנסים שלושים-ארבעים לדירה, או עשרים לדירה, אז בוא נאמר שצריך עוד 5,000 יחידות דיור כל שנה, 50,000 יחידות דיור לשנה.

יעקב כץ: בפועל, בשנים האחרונות, גם הקבלנים, פלוס הממשלה בבנייה כזו או אחרת, בבנייה ציבורית ובנייה פרטית, זה מגיע למשהו בסביבות 33,000, 35,000?

יצחק גורביץ: במקסימום.

יעקב כץ: אני מקבל מכם דיווח.

יעקב כץ: בבנייה, לא כדי ליצור פתרון לחריגה, אלא כדי להתמודד עם מה שקיים כרגע, זאת אומרת שאם נניח ב-2009-2010 זאת הכמות שנבנתה לעומת הצרכים, אז אם ניקח את שתי השנים האחרונות, 2009-2010, שאני בכנסת ישראל, מייצג בפרלמנט הישראלי מאז הסנהדרין, רק בשתי השנים האלה אנחנו מדברים על גירעון של 30,000 יחידות דיור, אני מעריך נכון?

יצחק גורביץ: כן, ומ-1995 גירעון של 100,000 יחידות דיור.

רן רידניק: איך?

רן רידניק: היה מלאי לא מכור מאוד מהותי עד 2002.

רן רידניק: היה מלאי של דירות לא מכורות---

יעקב כץ: בוא נעזוב את זה, בואו נדבר על 2011-2012 לפי אותו יחס.

יעקב כץ: אנחנו מדברים נניח שרק ב-2011-2012 אנחנו נגיע לבנייה פחות או יותר תואמת, כי אחרי הכל אנחנו מדברים בהצטברות גדולה מאוד.

יעקב כץ: לא מספיק אם כן להדביק את הפער כדי לספק לזוגות המתחתנים, אנחנו צריכים גם לבוא אחורה.

יעקב כץ: התוצאה, אגב, אמרתי לך, אחת טובה שקורית, שרצים לפריפריה.

יעקב כץ: אני רואה את זה בציבור שלנו, הדתי הלאומי, הולכים ללוד, רמלה, נצרת, דימונה, ירוחם.

יעקב כץ: זה פנטסטי, אבל גם שם זה הולך ומתמלא, וכתוצאה מכך גם שם, לפי דיווחים שלכם, המחירים עולים כלפי מעלה.

יעקב כץ: נכון, איציק?

יצחק גורביץ: כן, בכל מקום המחירים עולים.

יצחק גורביץ: בטח.

יעקב כץ: אז איך ההיערכות שלכם, כמדינה, כאוצר, לפתרון של השאלה הזו של כמות היחידות הנדרשת?

רן רידניק: שוב, סוגיית שוק הדיור היא סוגיה מאוד מהותית, היא מטרידה רבים מאזרחי ישראל, היא מטרידה היום רבים ממעצבי המדיניות.

רן רידניק: שוב, זה לא כאן המקום הנכון לדון בזה, אני אשמח, אם תרצה, להציג את הפרטים הרלוונטיים.

רן רידניק: עם זאת, אני חושב שיש הסכמה רחבה שהחסמים העיקריים זה לא בעיה של עובדים זרים או ישראליים, אלא בעיקר חסם קרקע, וזה חסם שצריך לפתוח.

רן רידניק: יש הרבה תכניות בזה, אם תרצה, אני יכול לחבר אותך לצוותים הרלוונטיים.

רן רידניק: לגבי סוגיית העובדים הזרים, שוב, יכול להיות שהחלפתם בעובדים ישראליים היא המדיניות הנכונה, ההכרחית, הראויה ביותר, הן מבחינה משקית מקרו והן מבחינת אותם אנשים מודרים משוק העבודה בגלל היצע כח עבודה זול.

יצחק גורביץ: קודם כל, כשמדברים על נתונים, היה ראוי שילמדו מה מתכוונים.

יצחק גורביץ: כשאנחנו מדברים על 9,000 דירות, מה שדר' גלעד נתן מצטט, אלה דירות חדשות בבנייה.

יצחק גורביץ: זה לא קשור למלאי דירות קודם.

יצחק גורביץ: יש את כל ההסברים.

יעקב כץ: זה היצע הדירות הפנויות, על זה אתה מדבר?

גלעד נתן: איפה אני בדיוק כותב כך?

יעקב כץ: אתה מדבר על הדירות הפנויות?

יצחק גורביץ: לא, אמרת 9,000, אז אני אומר, 9,000 אלה הדירות בתהליך בנייה.

יעקב כץ: לא מכורות.

יצחק גורביץ: לא, חלקן מכורות, חלקן לא, בתהליך בנייה, לצורך העניין, בשוטף.

יעקב כץ: אני רוצה להבין.

יעקב כץ: כשאומרים שבשוק יש כ-10,000 או 9,000 דירות, זה מדובר ב---

יצחק גורביץ: מה שאתה מדבר, בשוטף, זה בבנייה, ולצורך העניין למכירה.

יצחק גורביץ: הכניסו את הדירה שאתה סופר אותה כרגע ב-9,000 מרגע שהטרקטור נכנס לשטח.

יצחק גורביץ: כך מתחילה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לספור את זה.

יצחק גורביץ: עד שבנייתם מסתיימת, זה יכול להיות שנתיים, אותם 24 חודש או יותר.

יצחק גורביץ: הדירות החדשות, דרך אגב, שהן למכירה, גמורות, נכון להיום זה רק 400, כל היתר זה הטרקטור נכנס, עשה חפירה וכולי.

יצחק גורביץ: זה נתון.

יצחק גורביץ: הנתונים הם בכל הארץ, אלה נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אפשר להסתכל בפרסום האחרון.

יצחק גורביץ: הפער שאנחנו מציינים, של 100,000, מתייחס לפער שבין מה שאתה אמרת, משקי בית נטו, נטו זה אומר שמנכים את אלה שנפטרו וכולי, לבין גמר דירות על פני התקופה הזו.

יצחק גורביץ: זה פער שקל לספור אותו, לכן אין צורך להוריד דירות ממלאי וכולי, כי הוא כבר לוקח את זה בחשבון.

יצחק גורביץ: זה דבר ראשון.

יצחק גורביץ: דבר שני, כמו שפה צוין, כשהיתה ירידה של עובדים זרים בענף הבנייה בשנים האחרונות, היתה גם ירידה של ישראלים.

רן רידניק: זה לא מה שאני אמרתי.

רן רידניק: אני אמרתי שבין 2008 ל-2008 היתה ירידה במספר העובדים הזרים ועלייה במספר העובדים הישראליים.

רן רידניק: מ-2009 היתה ירידה במספר העובדים הישראליים.

יצחק גורביץ: אני משתמש באותם נתונים שאתם משתמשים, רק שאנחנו מסתכלים על זה על פני כל התקופה.

יצחק גורביץ: מ-2007 יש ירידה של ישראלים בענף הבנייה, ביחד עם הירידה של הזרים.

יצחק גורביץ: אין מה לעשות, נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, זה גם מופיע בדוחות.

גלעד נתן: ב-2008 מתחילה ירידה של ישראלים, וב-2009 כבר אין ירידה של זרים וגם אין ירידה של פלשתינים.

יצחק גורביץ: נכון, ועדיין יש לך ירידה של ישראלים.

ישראל אוקסנהורן: ולמה זה קורה שהישראלים יורדים?

יצחק גורביץ: אנחנו מסבירים, הבנייה זה לא רק העבודות הרטובות, הבנייה זה כל הבנייה וכשלא בונים שלד, אז אתה לא צריך את הטרקטוריסט, אתה לא צריך את מפעיל המנוף, אתה לא צריך את ה---

יעקב כץ: למה לא בונים שלד?

יעקב כץ: תלך אחורה, אני רוצה לשמוע.

יצחק גורביץ: לא בונים שלד מכמה סיבות.

יצחק גורביץ: דבר ראשון, אין הפשרת קרקעות, בי"ת, גם כשיש הפשרת קרקעות, אי אפשר לגשת ולהתחיל בבנייה.

יצחק גורביץ: אני אתן לך דוגמה את מה שקורה כרגע בקרית מלאכי; הופשרו קרקעות ל-400 יחידות דיור, שלושה קבלנים פנו אלינו, אמרו 'זכינו, קנינו ואנחנו לא יכולים להתחיל לבנות, אין פועלים'.

יצחק גורביץ: יש שלושה קבלנים, אחד מהם ישב פה, הוא קנה קרקע והוא לא יכול להתחיל לבנות כי אין לו פועלים.

יצחק גורביץ: גם פנינו לשירות התעסוקה ובאמת אין פועלים.

יעקב כץ: בהתייחסות למר רן רידניק, שאמר לנו שאין בעיה של פועלים,  איך אתה---

יצחק גורביץ: יש פה פרסום יותר טוב.

יצחק גורביץ: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פעם ראשונה מפרסמת, לפני יומיים, סקר, השוואה בין ביקוש להיצע בענפים השונים.

יצחק גורביץ: הפרסום של מר קפלן, פורסם ב-11 לאוקטובר.

יצחק גורביץ: טבלה, פעם ראשונה שמוצג מחקר כזה.

יצחק גורביץ: מכל הענפים האלה של עבודות, מכולם, מאות ענפים שמופיעים פה, ענף הבנייה הוא הענף היחיד שאין מספיק היצע אל מול ביקוש עבודה וזה מופיע בדוח.

יצחק גורביץ: זה צוין וזה צוטט.

יצחק גורביץ: אגב, כשמשווים את השכר של העובדים, זה אחד מהענפים שבעבודות המקצועיות משלמים יותר, אבל רק שם יש פער.

יצחק גורביץ: צריך להבין, יש קשר ויש זיקה בין הפער שנוצר לדיור לבין העובדים, ואם כרגע הקשר נסגר דרך משך זמן הבנייה, בעתיד מה שייסגר זה עוד יותר היארכות בזמן הבנייה שתשלים דירה, וללא ספק זה יהיה גם עיכוב.

יצחק גורביץ: אי אפשר לשחק, הרי קבלנים...

יצחק גורביץ: למה שדובר קודם על דיור.

יצחק גורביץ: יש ברכה בכל הסיפור הזה, הברכה זה מר אודי ענפי---

יעקב כץ: יש לך את השם של הקבלן שזכה במכרז בקרית מלאכי?

יעקב כץ: שאני אוכל לדבר איתו.

יעקב כץ: אני רוצה לבדוק.

יצחק גורביץ: כן.

יצחק גורביץ: אני אביא לך.

יצחק גורביץ: אני לא אגיד לכם פה, אבל בפירוש אתה תקבל את השמות, זה לא אחד, זה שניים, אחד מבאר שבע ואחד מירושלים שזכו, אבל אין לו פועלים.

יצחק גורביץ: זה מצחיק, כי יש פה תהליך הפוך.

יצחק גורביץ: המדינה היתה צריכה לדאוג לסגור את הפערים הללו ומה שאנחנו רואים, שאם לא היה מר אודי ענפי והקרן, שממש נרתמו למהלך הזה, אני לא מדבר על המחויבות של הקבלנים או על הכסף של הקבלנים, אם זה לא היה זה, אז לא היה פיילוט ולא היה שום דבר.

יצחק גורביץ: זאת אומרת, האנשים שיושבים פה בשולחן מסתכלים על הדברים מבחוץ, כאילו שזה לא נוגע להם.

יעקב כץ: זה כן נוגע להם.

יעקב כץ: אתה רואה שכל המערכת כולה ערה, והרמנו פה יד וחתמנו ושתינו לחיים וכתוצאה מכך 11 קורסים, שאם לא היינו עושים את זה פה במסירות נפש, זה לא היה קורה.

יצחק גורביץ: אני יכול לתת אתגר?

יצחק גורביץ: אפשר לקבל נייר, מסמך רשמי, ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומאגף התקציבים שעוסק בתעסוקה לגבי אמונתם ותמיכתם בפיילוט הזה, בפרויקט שמר אודי ענפי מרים?

יעקב כץ: אני לא מבין, חמישה קורסים---

יצחק גורביץ: אני רוצה להגיד לך שבדיונים בבנק ישראל---

יעקב כץ: גם אם בסוף דצמבר יהיו 11, אתה תגיד עדיין שאני טועה?

יצחק גורביץ: לא, אני אגיד לך למה, כי בדיונים בבנק ישראל, כשאני יושב איתם בנושא של התעסוקה הפלשתינית---

יעקב כץ: אני אדם מעשי, אז אני מדבר על דברים מעשיים.

יעקב כץ: היו שלושה קורסים, מאז שאני פה ותפסנו את זה והתלבשנו על זה, שניים הסתיימו, אחד בתהליך סיום.

יעקב כץ: ועוד שישה קורסים עומדים להיפתח עד סוף השנה הזו, ועוד 11 קורסים ו-20 בשנה הבאה ויש התאמצות של כל המערכת לפתוח ל-500-600.

יעקב כץ: זה אמנם טיפה בים, אני לא חושב שזה מספיק, אני חושב שהיה צריך יותר.

יעקב כץ: אם הייתי היום ראש ממשלה, הייתי מסכים להביא 20,000-30,000 סינים כדי לדחוף פה את כל העבודה קדימה בכל הכח, אבל אני לא ראש הממשלה וזה כמו שאני לא נגד התאילנדים, הם לא מתחתנים פה, הם עובדים פה והם עושים פה עבודה טובה, וכל עוד שאין לנו את הישראלים, במקביל נמשיך להכשיר את הישראלים עד שנחליף אותם...

יעקב כץ: אבל לא משנה, אני לא קובע, לכן זה לא רלוונטי, אני רק ראש ועדה, אבל את הדבר הזה, מר גורביץ, אתה לא יכול לבוא ולומר שאם בשנה אחת עם השישה ייפתחו תשעה קורסים, אתה לא יכול לבטל את זה, אתה לא יכול לבוא ולהגיד שזה לא-כלום.

יצחק גורביץ: אני לא מבטל שום דבר, רק ששנינו השתתפנו באותו דיון, אצל המנהל הכללי של משרד התעשייה, כשהוא אמר שאין מגבלה לנושא הזה ושיגייס את---

יעקב כץ: כשהוא אמר שאין מגבלה, הוא רצה לומר 'הראש שלי חושב כמו הראש שלך, אני מודע לבעיה, אני רוצה את הדבר הזה בדיוק כמו שאתה רוצה, אני לא פחות ציוני ממך, לא פחות לאומי ממך, לא פחות ער ממך לבעיה'.

יעקב כץ: כשאתה בא לפתור בעיה, זה כמעט כמו לגדל ילדים, רוצים ילדים, אבל אחר כך בין גיל שנה לגיל 20, כולנו מגדלים ילדים, יש הרבה צרכים, אז הדברים לא הולכים בדיוק כמו שרוצים, יש בעיות, יש מחלות, יש עניינים, הילד לא מוכשר כל כך, הילד כן מוכשר כל כך, אין מספיק כסף.

יעקב כץ: הא?

יעקב כץ: זה לא הולך, בין הרצוי למצוי, בגימטריה זה כסף.

יעקב כץ: תעשה את החשבון מהר, יש לך ראש טוב.

גלעד נתן: אבל יש כאן עוד מסלול, זה המסלול של הכשרה במקום העבודה, שגם מקודם על ידי---

יעקב כץ: שגם על זה רצה לדבר מר מוטי שגיא.

רן רידניק: רק הערה קטנה, כי אמרו משהו כאן שאני חייב להגיב עליו, אחרת אני אמעל בתפקידי.

רן רידניק: לגבי האמירה שהמדינה צריכה לדאוג לעניין של אספקת עובדים.

רן רידניק: אין מושג של זכות מותנית למעסיק לקבל עובדים מוכשרים, לשום ענף אין דבר כזה זכות מוקנית לקבל עובדים זרים, אני חושב שזה לא קיים, מדיניות ממשלה היתה תמיד, אנחנו לא מתכנן מרכזי, בג"צ קיבל את העמדה הזו מספר פעמים, אין דבר כזה זכות מוקנית לקבל עובדים מוכשרים ולכן זו לא אחריות המדינה.

רן רידניק: המדינה רואה לנכון לפעול להכוונה ולסיוע בתחומים האלה, אבל זה בטח לא אחריות המדינה, זו אחריות המעסיק לשלם שכר הגון ולהכשיר אותם לעבודה יצרנית.

יעקב כץ: אבל האחריות של המדינה שכשזוג צעיר שמתחתן הוא לא יצטרך לגור במחסן או בחניה, או בחנות, או לגור כמו לפני 4,000 שנה, כמו שחופרים עכשיו עם שמונה ילדים בחדר אחד.

יעקב כץ: זו גם אחריות המדינה, והראיה---

רן רידניק: אבל עובדים זרים זו לא הסוגיה---

יעקב כץ: אני רוצה לומר לך כך; כמו בכל פאזל, כמעט כמו מספר התאים שיש לך בגוף, או מספר האנשים שיושבים פה כדי לפתור בעיה, כל דבר אתה צריך פתרון מכל הזנים, הוא מצריך החלטות ממשלה, החלטות תקציב, הוא מצריך, כמעט כמו במלחמה, שאתה צריך גם לוגיסטיקה וגם ארטילריה וגם תותחים וגם שריון, אתה צריך את כל הדברים.

יעקב כץ: בין הדברים שצריך, אני רוצה לומר לך שבבנייה צריך פועלים.

יעקב כץ: לכן אני, כאיש מעשה, באתי ואמרתי בואו נראה איך אנחנו עושים את המעט שאנחנו יכולים לעשות, וברוך ה' התקדמנו, לדעתי טיפה בים, ותודה שבאת וכולם עוזרים וכולם מסייעים, אבל אנחנו יודעים שזו טיפה בים.

יעקב כץ: אני שאלתי שאלות מעשיות, מה השאלה ששאלתי?

יעקב כץ: אם עיר הבה"דים הולכת ונבנית, וזה דבר שהוא חריג, ועובדים אנשים, אתה צריך לחשוב בעוד שנה ושנתיים איפה אתה מוצא...

יעקב כץ: אתה אומר על דבר מסוים, זה לא וזה לא וזה לא, אם אתה הולך ואתה רוצה שתהיה בנייה, אתן לך דוגמה, ואתה רוצה שיהיו בתים ושלביקוש יהיה היצע, אני סתם אומר לך, וראש הממשלה, נניח, לא הקפיא רק את ירושלים ויהודה ושומרון, הוא יקפיא את כל הארץ, אז אתה יכול לדבר על בנייה כמה שאתה רוצה, אבל אם תהיה הוראה לא לבנות, לא יהיו בתים.

יעקב כץ: על זה אתה גם מסכים איתי.

יעקב כץ: אז היום זה רק המטרופולין של ירושלים, אבל אתה יודע כמה זה המטרופולין של ירושלים?

יעקב כץ: כמה ירושלים כוללת?

יעקב כץ: הוועדה המחוזית של ירושלים, כשהיא מקבלת הוראה לא להתכנס, אתה יודע על עוד איזה אזורים היא אחראית?

יעקב כץ: בית שמש, מבשרת ירושלים, כל המקומות האלה, כיוון שיש הוראה מלמעלה 'אל תכנס את הוועדה, כדי שלא ידונו בבנייה ברמות', אז לא דנים גם במקומות אחרים, אז פשוט אין בנייה.

יעקב כץ: אז אומר לך, שר השיכון, שמעתם את שר השיכון אומר את זה?

יצחק גורביץ: אתמול.

יעקב כץ: הוא אמר את זה עשרים פעמים בשבועות האחרונים, בנייה אפס, של ממשלת ישראל.

יעקב כץ: כמה ממשלת ישראל בונה בבנייה הציבורית?

יעקב כץ: בתוך ה-35,000?

יעקב כץ: אם אתה לוקח מטרופולין כזה...

יעקב כץ: אז אני אומר, זה לא בא מהשמים.

יעקב כץ: חוץ מאותו האיש, אף אחד לא בא מהשמים, רק הוא הגיע מהשמים, אבל ככה זה, בדרך כלל זה לידה נורמלית, צריך להתאמץ על זה.

יעקב כץ: אני מעיר רק הערות.

יעקב כץ: אני נפגשתי עם שר האוצר כעשר פעמים, ואני, כמו ירמיהו שהולך וצועק להם ואומר להם 'מה אתם עושים?'

יעקב כץ: או כמו שאמר חיים רמון, בנאום הלווייתנים, ואני אומר לו 'חיים רמון, אם אין בתים, המחירים עולים', אין בתים.

יעקב כץ: כמה פעמים אנשים דיברו ואמרו 'בועת נדל"ן', אמרתי לפרופ' אקשטיין, אמרתי 'אין בועה, אין בתים.

יעקב כץ: כשאין בתים, המחירים עולים'.

יעקב כץ: וואלה, בשביל זה לא צריך להיות פרופ' אקשטיין, צריך להיות בחור שגמר כיתה א'.

יעקב כץ: נכון או לא נכון?

יעקב כץ: אין בתים ויש הרבה נישואים, המחירים יטוסו כלפי מעלה.

יעקב כץ: לכן אני שאלתי אותו, 'ומה עם 15,000 מסתננים?'

יעקב כץ: 15,000 או 12,000?

גלעד נתן: בשנה או עד עכשיו?

יעקב כץ: בשנה.

גלעד נתן: 10,000 בשנה.

יעקב כץ: 10,000 בשנה, הם צריכים לגור באיזה שהוא מקום?

יעקב כץ: גרים.

יעקב כץ: הם מעודכנים בתוך הרשימה?

יעקב כץ: לא. מה, אנחנו מרמים את עצמנו, אנחנו בת יענה?

יעקב כץ: הם לא גרים ברחוב, אז הם גרים בבתים.

יעקב כץ: אז לכן זה צריך לבוא לידי ביטוי בתכנון ארצי, בתכנון הממשלתי.

יעקב כץ: זה חייב להיות מוזכר, מישהו צריך לדבר על כך.

יעקב כץ: אז אני, עם הרגל הדפוקה שלי, טיפסתי כבר כשמונה פעמים לשר האוצר ואמרתי לו 'ידידי יובל, אתה דוקטור, אתה פרופסור, אתה יושב בתוך משמנים עם חבר יועצים, חכמים, אחיתופלים, אבל אתם לא מבינים, בשוק אין בתים, אין בתים, המחירים יטוסו', וזה קורה ככה.

יעקב כץ: אז אומר לי השר יובל שטייניץ 'בעוד שנתיים המחירים יירדו', אתה אומר בעוד שנתיים?

יעקב כץ: עוד עשרים שנה בקצב הזה.

יעקב כץ: אומר סוף סוף סטנלי פישר, 'הבעיה היא של ביקוש והיצע', הוא לא אמר את זה לפני חצי שנה, הוא אמר שיש בועת נדל"ן.

יעקב כץ: אני אמרתי לפרופ' אקשטיין שכשרואים משהו רטוב ויש מדורה, כל דבר שהוא רטוב שופכים על המדורה אבל לא בודקים אם זה נפט או סולר, או זה, העיקר שופכים, כי רואים משהו ליקוויד, אז שופכים.

יעקב כץ: אמרתי לו 'זה לא מספיק.

יעקב כץ: אם אתה שופך, אתה מגדיל את האש, אתה לא מוריד את האש', אמרתי 'צריך לשים מים, לא משהו אחר'.

יעקב כץ: אתם לא קולטים שאם תעלו את המחיר, למי אתם מעלים את המחיר?

יעקב כץ: למי מעלים את הריבית?

יעקב כץ: למי שאין או למי שיש?

יעקב כץ: ממילא, האנשים העניים כבר היום לא מסוגלים לקנות דירה במיליון וחצי שקל, מה, אתה מעלה להם בעוד חצי אחוז?

יעקב כץ: מאיפה הם ישיגו את הכסף הזה?

יעקב כץ: את העשירים אתה לא דופק, כי יש להם כסף, הם לא יודעים מה לעשות עם הכסף שלהם, אז הם ייקנו בכל מקרה דירות.

יעקב כץ: בקיצור, אני אומר לכם את הדברים, כי אני אומר דברי אמת, אני אומר דברי טעם.

יעקב כץ: אני לא אומר סתם, כשאני שואל מה עם עיר הבה"דים, זו שאלה שהיתה צריכה להישאל על ידי ראש הממשלה, בקבינט היה צריך לשאול את זה, אם בונים עיר והיא שואבת אנשים, מי יבוא במקום?

יעקב כץ: זו שאלה, מי בא במקום.

יעקב כץ: זו שאלה אלמנטרית.

יעקב כץ: אז אנחנו פה, מר מוטי שגיא והחבורה הזאת ומר אודי ענפי, שלא ישן וכבר התחילו לגדול לו שערות לבנות בראש, מהדבר הזה לא ישנים בלילה, על מה לא ישנים?

יעקב כץ: לראות איך עוד 100, עוד 200, עוד קורס.

יעקב כץ: זו טיפה בים, זה לא פתרון.

יעקב כץ: אני אמרתי, גם המרכיב של הפועלים...

יעקב כץ: עכשיו תראה, אם אומר לך מר גורביץ, והוא אומר לך, קבל מה שאני אומר לך, יש קבלן שקיבל קרקע ולא בונה, אתה חייב להתייחס לזה...

יעקב כץ: זו לא וכחנות, זו אמת, הוא גם רוצה את זה, הוא אומר לך שקבלן זכה ואין לו פועלים, אז זו מבחינתו הבעיה הכי גדולה בעולם, איך קורה שאין פועלים.

יעקב כץ: אני צריך לבדוק בבדיקה שלנו למה אין פועלים.

יעקב כץ: זו שאלה שצריך לבדוק אותה, היא אמיתית, היא נכונה, לא יכול להיות שקבלן זכה במכרז ולא מתחיל לעבוד מיד בגלל שהוא אומר 'אין לי פועלים', לא יעלה על הדעת דבר כזה, צריך לשאול איך פותרים, אם יש קבלן אחד כזה שבא והתלונן, יש עוד עשרה קבלנים שאנחנו לא יודעים מהם כי לא התלוננו.

יעקב כץ: איך אנחנו פותרים את הבעיה?

יעקב כץ: כבר אנשים זוכים במכרזים, כי אתה דיברת על היצע, ואני אמרתי 'יהיה היצע, אבל לא יהיה מי שיבנה, מה נעשה?'

יעקב כץ: אמת או לא אמת?

יצחק גורביץ: אני כותב לך את השם של הקבלן.

אייל שלו: אפשר להתייחס בבקשה לפרויקט שלנו?

יעקב כץ: כן.

אייל שלו: אני רוצה להבהיר פה בצורה ברורה, אנחנו לא עובדים במדינה, אנחנו עמותה קטנטנה שחמישית מהעובדים שלה נמצאים עכשיו בחדר הזה, יותר מחמישית.

אייל שלו: אנחנו משתדלים לתרום את הטיפה בים, אבל אנחנו לא יכולים ולא מסוגלים ולא רוצים להילחם בממשלה, ואם הממשלה לא תתרום את חלקה ותעשה את מה שהיא מבטיחה לעשות, לא נצליח לעמוד במשימה.

אייל שלו: אנחנו לא יכולים---

יעקב כץ: למה אתה מתכוון?

יעקב כץ: על מי אתה מאיים?

אייל שלו: אני לא מאיים, אני מסביר.

יעקב כץ: תגיד על מי אתה מאיים, יושבים פה אנשים שרוצים כמוך, מה, אתה חושב שאתה לבד בעסק הזה?

אייל שלו: אנחנו לא משוכנעים בזה.

יעקב כץ: אתה רוצה שמחר נפרק פה את המערכת ונגיד שגם לא נתאמץ?

אייל שלו: אנחנו לא משוכנעים בזה.

אייל שלו: אנחנו ממשיכים להתאמץ, התחלנו להתאמץ לפני שנפגשנו כאן ונמשיך---

יעקב כץ: למה לא נפתחו שלושה קורסים?

אייל שלו: בגלל שהממשלה לא פותחת את בתי הספר.

יעקב כץ: למה, יכולת לפתוח את הקורסים האלה---

אייל שלו: אני לא יכול לעשות שום דבר.

יעקב כץ: סליחה, אני לא אתן לך, תשמע אותי עד הסוף.

אייל שלו: אני אקשיב עד הסוף בנימוס, אבל זה לא מכובד אם אתה מזמין אותי לכאן, אז תיתן לי בבקשה להשלים את דבריי---

יעקב כץ: אני מזמין אותך ואני רוצה שתדבר, אבל תדבר דברים נכונים.

אייל שלו: אני מדבר דברים נכונים, כי אני עוסק בזה יום יום.

יעקב כץ: הקורס הזה לא נפתח על ידי...

יעקב כץ: מי פתח אותו?

יעקב כץ: אתה פתחת אותו לבד?

אייל שלו: מה זה מי פתח אותו?

יעקב כץ: אני שואל, איפה פתחו את הקורס?

אייל שלו: בית הספר הוא של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יעקב כץ: אז הוא נמצא בבית ספר של התעשייה, המסחר והתעסוקה?

אייל שלו: נכון.

יעקב כץ: אז תגיד 'התמ"ת היה שותף', למה אתה אומר שהוא לא שותף?

אייל שלו: אני לא אמרתי שהוא לא היה שותף.

יעקב כץ: זה לא עסק פרטי שלך, בבאר שבע אתה לבד היית, מויאל לא היה שותף?

אייל שלו: מויאל ואני זה אותו דבר.

יעקב כץ: אה, זה אותו דבר?

אייל שלו: כן, אני מצטער שאני מנסה להסביר את הדברים.

יעקב כץ: והתמ"ת לא עשה שום דבר?

אייל שלו: אני לא אמרתי שהתמ"ת לא עושה שום דבר, אם לא היית קורא בפתק, אז היית שומע.

אייל שלו: אמרתי שאני מבקש שמשרדי הממשלה, בעיקר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ייקחו את המחויבות צעד אחד קדימה.

אייל שלו: אתה רוצה דוגמאות?

אייל שלו: דיברנו על הסכום הזה ועל כל ההתחייבויות שהיו ולא קוימו.

אייל שלו: ואני אתן לך עוד דוגמה.

אייל שלו: בישיבה האחרונה, שאתה היית וגם אני, דיברנו על אפשרות שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יסייע לנו בחדר ובטלפון.

אייל שלו: אין לנו את האמצעים להעמיד את הדברים.

אייל שלו: אנחנו לא מדברים על דברים גדולים מדי, לא קיבלנו תשובה אפילו.

אייל שלו: מה שאנחנו מבקשים, כדי להמשיך בפרויקט, אנחנו לא נפתור את בעיות התעסוקה של מדינת ישראל---

יעקב כץ: העמותה שלך היא עמותה פרטית, נכון?

אייל שלו: העמותה היא פרטית, כן.

יעקב כץ: יש הבדל בין עמותה פרטית ל...

יעקב כץ: אני אסביר לך, מה שקשור בדרך כלל בממשלה הוא תמיד יותר כבד, הוא תמיד יותר מסובך.

יעקב כץ: אין מה לעשות.

אייל שלו: בסדר, אנחנו מכבדים את זה---

יעקב כץ: אם אנחנו לא נבין את זה, לא נוכל לעזור להם.

אייל שלו: אנחנו מכבדים את זה, אבל אנחנו דורשים מאמץ.

אייל שלו: אני לא אוהב שאומרים 'התאמצנו', בואו נבדוק את התוצאות.

יעקב כץ: מה, אתה חושב שהוא רוצה פחות ממך את המאמץ הזה?

יעקב כץ: אני שואל שאלה, תענה לי.

אייל שלו: אני לא יודע.

אייל שלו: תראה, זה לא משהו אישי, חס וחלילה.

יעקב כץ: זה לא משהו אישי.

יעקב כץ: אני שואל, אתה יכול להגיד על מר מוטי שגיא ש---

אייל שלו: אני לא מדבר על מוטי.

יעקב כץ: אני מתאר לי שאכפת לו---

אייל שלו: למוטי אכפת והוא נלחם בטחנות רוח מסביב.

אייל שלו: אני מדבר על מבחן התוצאה.

אודי ענפי: אני מדבר על התוצאות.

אודי ענפי: אם אנחנו לא מקבלים את מה שאנחנו מסכמים, לא התחייבנו על דברים אחרים, על מה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אודי ענפי: מה שאנחנו מבקשים, כדי לקדם את הפרויקט בקצב הזה, זה שהסיכומים שאנחנו מסכמים---

יעקב כץ: הוא אמר לך שהוא יעשה מאמץ, שאם היו בעבר עיכובים---

אודי ענפי: זה מה שאנחנו מבקשים.

יעקב כץ: עוד פעם, אני רוצה ללמד זכות.

יעקב כץ: אתה רוצה להיות קטגור, אני רוצה להיות סנגור.

יעקב כץ: אני רוצה ללמד זכות, כיוון שבשולחן הזה פה היתה הלידה, לגבי הלחץ שלנו ואני לחצתי, ואני רוצה בעין טובה.

יעקב כץ: אם הייתי רואה באמת מישהו שמפריע, ואם חשבתי שיש כאלה, אז תאמין לי, מר אודי ענפי יודע למי אני מתקשר בלילות.

יעקב כץ: גם פי הוא פחות נקי מהפה שלך כשאני לוחץ, אני רק אומר לך שכשמדברים על סיכום של דברים ומסכמים תקופה, אנחנו נביט על שלושה קורסים שנפתחו, שישה שייפתחו עד סוף השנה הזו, זה כמעט עשרה קורסים בשנה.

מוטי שגיא: ממאי, זה לא שנה.

יעקב כץ: ממאי, חצי שנה.

יעקב כץ: זה בזכות עבודה של כל החבורה פה, בלי יוצא מן הכלל, וכולם במסירות נפש.

יעקב כץ: כולם במסירות נפש.

יעקב כץ: כל מערכת ממשלתית היא יותר כבדה, היא יותר מסורבלת, היא יותר ביורוקרטית וצריך לפרגן.

יעקב כץ: זה לא יעזור אם תצעק עליו, כי הוא תלוי בלמעלה ולמטה ובצדדים שלא כולם אידיאליסטיים כמוהו, אבל בסופו של יום, כולם קיבלו את הכסף, מוטי?

מוטי שגיא: כן.

יעקב כץ: זה הישג גדול.

אייל שלו: לא כולם קיבלו, שלשום היתה ועדה שאולי אישרה, בואו נראה מתי הם יקבלו את הכסף ונדבר.

יעקב כץ: מה אתה אומר, מוטי, מתי הם יקבלו?

מוטי שגיא: יום-יומיים.

יעקב כץ: ואם לא נאמין, לא ניאמן.

יעקב כץ: אומר מוטי ואני מבקש שתעבירו לי לא כל חודש-חודשיים, תעבירו לי כל שבוע, אני אתקשר למוטי---

אייל שלו: פעם בחודש צריך---

יעקב כץ: אני מבין את ההערה שלך ואני מבין שאתה כועס, ואני אומר לך עוד פעם, שאתה יכול לדבר על העתיד בחיוב, כי התחלנו ברגל ימין.

יעקב כץ: אילו עד עכשיו לא היו נפתחים הקורסים ולא היינו יודעים איזה קורסים ייפתחו עד סוף השנה, אז אתה יכול לבוא ולומר שהכל רע, אבל לא הכל רע.

יעקב כץ: יש כבר חבר'ה שסיימו, אני גם רואה הצלחה גדולה כשדובר פה בדיונים בחדר, אני זוכר, שהחבר'ה לא הולכים אחר כך לעבוד בעבודה, 50% מתפזרים, ומדבר מר אודי ענפי על כך ש-95% השתלבו בעבודה.

יעקב כץ: זו עבודה קשה מאוד.

יעקב כץ: חבל שמר שלום בן משה לא נמצא פה.

יעקב כץ: אני אמרתי שהמחלקה הזו עם התמיכה מסביב שעוזרת, אבל הוא ממש חי את זה ביום יום, פה בנקודה הזאת אתה צריך, שלא יהיה עיכובים, בצד הפיוטי שלו.

יעקב כץ: הוא לא יכול לעבוד עם עשרה או עשרים קורסים, עם אותו תקציב שהוא עבד, בלי חדרים, בלי מזכירה.

יעקב כץ: אפילו בצ'ילה אמר הרופא שמטפל שם 'כל מה שרצינו, קיבלנו', היה מדובר במשהו חירום, הוא אומר 'כל המכשירים, כל התרופות, כל הרפואות...'

יעקב כץ: ---

מוטי שגיא: אבל הממשלה לא יכולה להקצות משרד לגורם פרטי.

יעקב כץ: לא יודע, תמצאו את הדרך, יש דרך ואתם יכולים למצוא את הדרך ואפשר לעגל פינות ובממשלה הזו פואד הוא המומחה הכי גדול.

יעקב כץ: כל החיים שלו הוא רק עיגל ואני אומר לך שהכל אפשרי.

מוטי שגיא: בהנחה שהוא לא רוצה לשמוע את המושג 'חסם', אין דבר כזה חסם.

יעקב כץ: אין חסם.

יעקב כץ: אז אני מבקש מכם, אני רוצה שהחבורה של הקבלנים תרגיש טוב.

יעקב כץ: אני לא יודע אם היתה פעם איזה ועדה שכינסה כל כך הרבה ועדות וישיבות רק על הדבר הזה.

יעקב כץ: אני רואה בעבודה עברית ערך לאומי---

אייל שלו: אנחנו בעד.

יעקב כץ: הילדים שלי, אמרתי לך, הם חרטים וקבלנים ורועי צאן ואני רואה בחרדים שבאים אליי ערך לאומי, שהם הולכים לצבא ומתחילים לעבוד בבניין, ואני רוצה שתתנו לי כתף בנקודה הזאת.

יעקב כץ: אבל מה?

יעקב כץ: יש לי גם עין טובה, חוץ מעין כחולה, אני רואה שהוא מתאמץ.

יעקב כץ: אני יכול לראות על הבן אדם שאכפת לו מהיום הראשון, שזה בנפשו, אני רואה שזה בנפשו, אני מדבר עליו.

יעקב כץ: אני לא מדבר על אחרים, אני אומר עליו, מתוך שאני בא לדבר על שבחו, מדבר בגנותו של מישהו אחר, אני אומר עליו שכל כך אכפת לו, לכן זהירות גם בכבודו של אדם שמתאמץ.

יעקב כץ: אפילו לרן אכפת, הוא חושב אחרת מאיתנו, אבל---

מוטי שגיא: רן יזם, וייאמר לשבחו, עשינו ביקור באתר של חבר'ה שלנו, בוגרי קורס עובדים בשכונת אם המושבות, בפתח תקווה, אז אם תוכל במשפט קצר לסכם את הביקור, איך התרשמת, עם איזה מסקנות ותובנות יצאת משם.

רן רידניק: אל"ף, אכן ראיתי את הסיור, היה חשוב לי לראות, גם פקידי האוצר שספונים בלשכותיהם מדי פעם בא להם לראות מה קורה בשטח.

רן רידניק: אנחנו משתדלים לעשות זאת.

רן רידניק: ראיתי שהיו חבר'ה עם רצון, ואני מאוד מקווה שהם יישארו בעבודה לאורך זמן ושזה פרויקט שהוא ישים בקנה מידה גדול.

רן רידניק: שוב, עם כל הצדדים המעורבים בדבר, הן הקשיים שבממשלה הזאת מערימים, הן מצד הקבלנים, יכול להיות שזה צעד חיובי בסופו של דבר.

רן רידניק: לא זה הצעד שיפתור את כל הבעיות בשוק, השכר עדיין צריך לעלות באופן משמעותי, כמו שעושים כאן, זה המנגנון שיבטיח את ההצלחה של כל סוגיית העובדים הישראליים בענף הבנייה, אבל, שוב, זה פרויקט חיובי.

רן רידניק: אנחנו רואים אותו בחיוב ואמרנו פעמים רבות.

יעקב כץ: מר אוקסנהורן, מר ענפי אמר שמכל שירות התעסוקה המקסימום שהוא היה יכול לגייס זה רק ארבעה חבר'ה שהתאימו, איפה שירות התעסוקה?

ישראל אוקסנהורן: דורשי עבודה נמצאים, לא כל אחד מוכן ולא כל אחד רוצה ללכת לאותו קורס.

ישראל אוקסנהורן: אנחנו יכולים להציע, אנחנו יכולים להביא את האנשים עד לשוקת, לבוא ולחייב אותם לשתות את המים, אתה לא יכול לחייב אותם בשום פנים ואופן.

ישראל אוקסנהורן: אני מאמין שאם הענף הזה היה מספיק אטרקטיבי, יכול להיות שהנהירה היתה הרבה יותר גדולה.

ישראל אוקסנהורן: כנראה שבשלב זה, בנקודת זמן עכשווית, אין אנשים צעירים שמוכנים ללכת...

ישראל אוקסנהורן: יש, אני לא אומר באופן גורף שאין, יש, אבל הם לא מתדפקים על הדלת.

ישראל אוקסנהורן: זה בצד הנושא של ההכשרה.

ישראל אוקסנהורן: אבל מה שאנחנו כן מבקשים מהתאחדות הקבלנים, שייפנו לאותם הקבלנים ויגידו להם 'חבר'ה, תפנו לשירות התעסוקה, נמצאים דורשי עבודה בענף הבניין'.

ישראל אוקסנהורן: דקה, אל תהפוך לי את העין, אני רואה גם מפה איך שאתה מסתכל במן פליאה שכזו.

ישראל אוקסנהורן: נכון שבקרית מלאכי אין הרבה בעלי מקצוע, אבל יש את אשקלון ורחובות ויש לך את קרית גת, ויש את אשדוד ובאר שבע.

ישראל אוקסנהורן: באזור הדרום ישנם בעלי מקצוע, הם לא רבים, אבל הם נמצאים.

ישראל אוקסנהורן: אתה יודע מה?

ישראל אוקסנהורן: בוא נתחיל בעשרה הראשונים, שייקלטו עשרה תפסנים ועשרה ברזלנים.

ישראל אוקסנהורן: אנחנו לא מבקשים הרבה, אבל מה, צריכים להסיע אותם מבאר שבע לקרית מלאכי.

ישראל אוקסנהורן: יגיד אותו קבלן, אני רוצה, אני מוכן לקחת ולקיים מפגש תעסוקה בלשכת התעסוקה, עם אותם בעלי המקצוע שרשומים אצלנו כתפסנים וכברזלנים.

ישראל אוקסנהורן: אנחנו נביא אותם לשוקת.

ישראל אוקסנהורן: אותו קבלן יצטרך להציע להם הצעה ואני מאמין שאם הוא באמת זקוק לעובדים הוא יציע להם הצעה הוגנת והם יגיעו לעבודה.

ישראל אוקסנהורן: אז נכון שהעלות תעלה לו, מבחינת ההיסעים, אבל אין בררה, אי אפשר להתחמק מזה.

ישראל אוקסנהורן: כמו שהוא מסיע את עובדי השטחים, כמו שהוא מסיע את העובדים הזרים, אז הוא יסיע גם את הישראלים מבאר שבע, מאשקלון ומכל עיר אחרת.

ישראל אוקסנהורן: פה לא מדובר רק על קרית מלאכי, מדובר על כל הארץ, מדן ועד אילת.

ישראל אוקסנהורן: תגידו לאותם הקבלנים, 'חבר'ה, תפנו לשירות התעסוקה', ישנם בעלי מקצוע, לא בכמויות, אבל אני אתן לך דוגמה.

ישראל אוקסנהורן: למשל באזור הדרום יש 22 בנאים ו-110 תפסנים.

ישראל אוקסנהורן: אז נכון שה-110 רובם בבאר שבע ויכול להיות שהם גם בדווים, אבל הם תושבי מדינת ישראל, גם להם מגיע לעבוד.

ישראל אוקסנהורן: נביא אותם, ירצו?

ישראל אוקסנהורן: יעבדו, לא ירצו, אנחנו נדע איך להתמודד איתם.

אודי ענפי: ישראל, אני חייב להגיד לך שבכנס שעשיתי עם קבלנים בדרום, הם צמאים לכח אדם מקצועי.

אודי ענפי: כל אדם שיפנה אליהם הם יקבלו אותו.

אודי ענפי: לדעתי הם היום בפער גדול מול מה שהם צריכים לעשות.

אודי ענפי: הם גם פונים אליי, יש גם לחץ לפועלים.

ישראל אוקסנהורן: אני מאוד מכבד את הפנייה שלהם אליך, שיפנו גם לשירות התעסוקה.

ישראל אוקסנהורן: זה מה שחשוב.

יצחק גורביץ: אני אעביר לידיעתך.

יצחק גורביץ: הפעלנו חוקר פרטי שחקר ופנה לשירות התעסוקה, הזדהה כקבלן וביקש פועלים בענף הבנייה.

יצחק גורביץ: אני אביא לך את התוצאות.

ישראל אוקסנהורן: איפה?

יצחק גורביץ: בכל הארץ.

יצחק גורביץ: אני אעביר לך את התוצאות ואחר כך שיגידו מה.

יצחק גורביץ: אני אומר שהקבלנים הם טיפשים, הם רמאים, לא משלמים כלום ובגלל זה לא באים פועלים.

ישראל אוקסנהורן: אני אמרתי את זה?

ישראל אוקסנהורן: אף אחד לא אמר את זה.

ישראל אוקסנהורן: מה שביקשתי---

יצחק גורביץ: לא, זו המשמעות.

ישראל אוקסנהורן: חלילה, אף אחד לא מטיל דופי בשום קבלן.

ישראל אוקסנהורן: מה שאנחנו מבקשים זה שייגשו לשירות התעסוקה ו---

יצחק גורביץ: לא, הם לא יודעים.

יצחק גורביץ: הרי מי שרוצה פועל פלשתיני חייב לגשת קודם כל לשירות התעסוקה.

ישראל אוקסנהורן: לא.

יצחק גורביץ: לא?

ישראל אוקסנהורן: תרשה לי לתקן אותך.

ישראל אוקסנהורן: כל מי שזקוק לעובד פלשתינאי הולך למדור התשלומים ולא לשירות התעסוקה.

יצחק גורביץ: קודם כל הוא חייב להביא פתק שהוא הגיע קודם לשירות התעסוקה.

ישראל אוקסנהורן: אני עובד בשירות התעסוקה, אני גם קצת מכיר את הנוהל.

ישראל אוקסנהורן: אני אומר לך עוד פעם, לגבי בניין, בחקלאות הוא לא חייב לגשת לשירות התעסוקה ואני יודע על מה אני מדבר.

אודי ענפי: אני מבקש להתייחס לשני דברים.

אודי ענפי: אחד, לגבי ששת הקורסים שהעלינו.

אודי ענפי: כמו שאמרתי מקודם, לגבי ההתנעה של הקורסים הראשונים, כדי שנתחיל להתקדם, כי אני קודם כל  אומר 'נעשה ואחר כך נשמע'.

אודי ענפי: אני בעד ללכת מול התאריכים שהוגדרו, לעשות את המאמץ, אנחנו בסך הכל...

אודי ענפי: אני רוצה להגיד פה משהו, מר אייל שלו מקודם, בגלל שאנשים פונים בלי סוף אלינו, התבטא בצורה בוטה, אין פה שום דבר אישי כלפי מר מוטי שגיא, מוטי יושב בתור פי.או.סי., איזה שהוא מתאם בתוך משרד מאוד מאוד בעייתי, הרבה פעמים לא מצליח לקדם את הדברים בקצב הראוי ואנחנו יוצאים מזה מתוסכלים ואלינו פונים ולכן בעצם נאמר מה שנאמר.

אודי ענפי: זה לא שום דבר אליו ואכן מאוד אכפת לו ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא מתחילת הדרך.

אודי ענפי: חשוב שהדברים האלה ייאמרו.

אודי ענפי: לגבי הקורסים, כל מה שקשור לקורס הבא, מעבר לקורס הראשון, אם רוצים שיתקיים השנה, צריכים להתקיים שלושה דברים, אמרתי אותם גם בתחילת הדיון; אחד, אני חייב את הכנסים, כנס בירושלים וכנס בבאר שבע של חיילים משוחררים.

אודי ענפי: ואני מזכיר, אנחנו סיכמנו שיתקיימו שלושה.

אודי ענפי: אנחנו הולכים לקיים את זה שבתל אביב, אני מבקש שיתקיימו בחודש נובמבר בבאר שבע ובירושלים כנסים כדי להניע את הקורסים שאחריהם.

אודי ענפי: הדבר השני, אנחנו דיברנו על נושא של תכנית פרסום.

אודי ענפי: יש כלים לפרסום, אני פניתי גם למשרד הביטחון, הייתי גם אצל מנהל היחידה וסיכמנו שנקיים דיון כי למשרד הביטחון יש גם כלים, יש לו את גלגליו, ביחידות להכוונת חיילים משוחררים המידע שם הוא לא מידע מדויק.

אודי ענפי: דיברתי כבר על זה, סיכמנו שנסדר את זה, הדברים האלה לא מסודרים.

אודי ענפי: תכנית הפרסום צריכה להיות תכנית פרסום משותפת, כי אחרת יש פערים בין מה שכולם יודעים.

אודי ענפי: אני העליתי את זה גם באוגוסט וזה לא התקיים.

אודי ענפי: הדבר השלישי, אני בסופו של יום אחראי על זה באמת מהבוקר עד הלילה, אני אחראי על הדברים ואני לא יכול לקחת על עצמי לטפל במאות אנשים כשאני עובד לבד עם רכזת גיוס.

אודי ענפי: אני הגדרתי בזמנו, בצורה הכי ברורה, עם המספרים מה אני צריך כדי לעמוד בדברים ואמרתי, כשיהיו לי התנאים האלה, אני יכול לקחת על עצמי להניע את הקורסים האלה.

אודי ענפי: כרגע קיבלתי מתוך הכסף של הקרן איזה שהיא תמורה, אני ביקשתי מהם 'בואו לא נעצור את זה, תנו לי להמשיך'.

אודי ענפי: אני לא רוצה לעמוד ולהגיד 'כרגע אני בפוס, עד שלא יהיו הדברים', התכנסו המנהלים של ההתאחדות, ההסתדרות ומנכ"ל הקרן, נתנו לי משהו כדי שאני אוכל להניע את שלושת הקורסים האלה.

אודי ענפי: אם לא תהיה יכולת של צוות שיוכל לעבוד ומדובר פה באמת, זה מצחיק, על דלתא של משהו ברמה של 40,000 שקל בחודש.

אודי ענפי: זה הדלתא בין מה שאני מקבל לבין מה שאני צריך כדי שאני אוכל להיות אחראי על זה.

גלעד נתן: מי אמור לתת את זה?

אודי ענפי: לא יודע, אני מנהל תכנית.

מוטי שגיא: הוא פרילנס, זה גורם פרטי ואנחנו ממשלה.

אודי ענפי: חבר'ה, תקשיבו, כולם גורמים רשמיים, אני בן אדם שעובד למען העניין הזה.

אודי ענפי: אני לא יכול לנהל את כל הדברים ולעשות את כל הדברים האלה על חשבוני, מהאוטו שלי, מהטלפון שלי ומהמשרד שלי.

אודי ענפי: זה לא יכול להיות.

אודי ענפי: זה פשוט לא יכול להיות.

יעקב כץ: מי המעסיק שלך היום?

אודי ענפי: המעסיק שלי זה הקרן.

יעקב כץ: למה היא לא נותנת משרה מלאה?

יעקב כץ: למה היא לא מעמידה את כל המערכת?

אודי ענפי: למה הקרן צריכה להעמיד את הכל?

אודי ענפי: אני לא יודע.

יעקב כץ: הוא אומר שזה הקרן, אז תדברו.

אודי ענפי: לא, בדיון שהיה באוגוסט היה סיכום שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יהיה שותף לעניין הזה.

אודי ענפי: זה היה הסיכום, נכון?

יצחק גורביץ: חבר הכנסת כץ, זה בדיוק מה שאמרתי קודם, שיש כוונות ויש רצינות, הדבר הוא להוציא פתרון.

יעקב כץ: מוטי, אתם יודעים שהיה סיכום שגם אתם תהיו שותפים, אודי אמר את זה מספר פעמים, אני הייתי בישיבות ומר שלום בן משה אמר שזה יטופל.

יעקב כץ: לא יעלה על הדעת שקורס אחד או שניים, או עשרים, שלושים או ארבעים קורסים על אותו כח אדם.

יעקב כץ: אתה רוצה שאני אדבר עם המנהל הכללי?

יעקב כץ: אני אדבר עם המנהל הכללי.

יעקב כץ: אתה רוצה שאני אדבר עם השר בן אליעזר?

יעקב כץ: אני אדבר איתו.

מוטי שגיא: אני אדבר קודם עם מר שלום בן משה.

מוטי שגיא: בנושא של תשתית ולתת לו את האמצעים שהוא יוכל לעשות את ה---

יעקב כץ: תדבר קודם עם מר שלום בן משה ואחר כך עם השר בן אליעזר.

אודי ענפי: המחויבות שאני כרגע לוקח על עצמי, עם התוספת שקיבלתי, כי קיבלתי תוספת מסוימת מטעמם, להניע את ההתחלה של שלושת הקורסים.

אודי ענפי: יותר מזה אני לא יכול לקחת על עצמי.

אודי ענפי: זה בלתי אפשרי.

אודי ענפי: אני עושה את הכל על חשבוני.

אודי ענפי: זה אבסורד.

מוטי שגיא: אני אדבר קודם כל עם מר שלום בן משה.

מוטי שגיא: הצעתי גם רעיונות.

מוטי שגיא: מצדי שיעבוד לידי.

מוטי שגיא: יש המון חדרים פנויים.

אודי ענפי: אין לי בעיה.

מוטי שגיא: הבעיה היא שזה משרד ממשלתי וצריך לעשות את כל האישורים, את כל הביורוקרטיה.

מוטי שגיא: אז אני לפחות אתן הנחיה ל---

יעקב כץ: אוקי.

אודי ענפי: אני מבקש שזה יהיה רשום שלא נוכל להמשיך מעבר לשלישייה.

אודי ענפי: אז כשמדברים על 26 קורסים, אני מדבר על עוד שלושה קורסים שאני כרגע אניע אותם קדימה.

אודי ענפי: זה הכל.

מוטי שגיא: אני רוצה להגיד הערה למר ישראל אוקסנהורן.

מוטי שגיא: אנחנו מדברים פה על תכנית מאוד מיוחדת, עם מערכת של תמיכות ואני יצרתי קשר עם החבר'ה מהשטח שלך, גם בדרום וגם בירושלים, העברתי להם את המידע.

מוטי שגיא: מה שהיה חסר להם זה מידע.

מוטי שגיא: גם הצעתי להם לשבת בישיבה, להציג את המיזם, כי זה לא הדברים הרגילים, זה לא קורס שלדאי שהכרנו עד היום, זו תכנית מאוד ייחודית עם מערכת של תמיכות, עם הבטחה של תעסוקה, עם שכר שמתחיל מ-6,000 שקלים ועולה ל-9,000 שקלים.

מוטי שגיא: אלה דברים שהחבר'ה דורשי עבודה לא מכירים, כי אני מניח שברגע שהם יכירו את כל הנתונים המוטיבציה והנכונות יהיו אחרות וזה מידע שצריך לרדת למטה.

מוטי שגיא: אני מוכן להיפגש, אם יש ישיבה שלכם, אני מוכן לבוא ולהציג, יחד עם מר אודי ענפי, בשירות התעסוקה, את המיזם, את המשמעויות וכן הלאה וכן הלאה.

ישראל אוקסנהורן: אני אבקש ממנהל המחוז בפגישה הבאה שתהיה למינהל העסקים לזמן גם אתכם---

מוטי שגיא: כל המחוזות, חוץ ממחוז צפון.

מוטי שגיא: אנחנו מדברים כרגע על תל אביב, פרץ וזאן, על ירושלים, נמרוד, ומדברים בדרום.

ישראל אוקסנהורן: בסדר, אני אדבר עם שלושת מנהלי המחוזות האלה שבישיבות הקרובות שיהיו עם מנהלי הסניפים, שיזמנו אתכם.

ניר חיים: אנחנו בסך הכל במיזם הזה שותפים מלאים.

ניר חיים: אנחנו לא יכולים לתת לך מנהלה, מצטער, אני יכול לעזור בחדר מפעם לפעם---

יעקב כץ: מה אתה יכול לתת מפעם לפעם?

אודי ענפי: אנחנו צריכים מכם פרסום.

ניר חיים: אנחנו מפרסמים.

ניר חיים: קודם כל זה עולה לנו הרבה כסף, שולחים כמעט לכל החיילים מכתבים, כל מכתב עולה שני שקלים, אנחנו משלמים מאות אלפי שקלים רק על המכתבים האלה.

ניר חיים: אתה חושב שהפרסום הזה הוא לא בסדר?

ניר חיים: בבקשה, אתה מוזמן להגיד איזה פרסום אתה רוצה שאנחנו נעשה.

ניר חיים: יש לנו כנסים.

ניר חיים: הזמנו את הכנס ביום ראשון, בנובמבר יש כנס של חיילים משוחררים אבל זה לקורסים לשנה הבאה, לכל מי שמשתחרר, אנחנו מודיעים להם על הזכויות ומי שרוצה---

אודי ענפי: אני מבקש שנסכם שלכנס בנובמבר אנחנו נתאים את הפרסום לתכנית בצורה מדויקת.

ניר חיים: אין שום בעיה.

ניר חיים: אני לא חושב שצריך להוציא לזה הוראה מיוחדת, זה אתה ואני.

ניר חיים: אין בעיה.

ניר חיים: אנחנו מפרסמים אם יש משהו בפועל בקרוב.

גלעד נתן: הקורסים שאמורים להיפתח במהלך החודש, לא ראיתי שמפרסמים.

גלעד נתן: אתם מוציאים שני שקלים למכתב, באתר האינטרנט שלכם למה לא---

יעקב כץ: היום אנשים צופים באינטרנט

ניר חיים: יש לנו שני אתרים.

ניר חיים: יש לנו 'בהצדעה', יש לנו מועדון חברים.

ניר חיים: אתה מוזמן להתחיל את זה.

ניר חיים: מבחינה כספית, אני מקווה שאין לך בעיות מבחינה כספית---

אודי ענפי: מבחינה כספית התהליך עובד מולם.

יעקב כץ: בואו נסכם את הישיבה.

יעקב כץ: מטעם פרופ' אקשטיין, יש לך מה לומר?

נוריאל אור: רק שהנושא העיקרי פה זה שאי שוויון בהכנסות של הציבור, מה שדיברנו, עם העובדים הזרים, ברור שברגע שנכנסים עובדים זרים, זה מוריד את המשכורות ואנחנו מסבסדים את ה---

יעקב כץ: אתה לא הבנת.

יעקב כץ: זה לא אומר שזה עולה לך פחות, אבל עובד זר עובד יותר שעות, הוא---

יצחק גורביץ: לא נכון.

יצחק גורביץ: הוצגו נתונים---

יעקב כץ: לא, אתה לא שומע.

יעקב כץ: הוא לא אמר שהקבלן משלם על העובד הזר פחות, הוא אמר שהעובד הזר הוא יותר נח, כי אתה יכול להשתמש בו באותם סכומים גם יותר שעות ממה שאתה משתמש בעובדים ישראליים.

יעקב כץ: בזה אתה מסכים איתי?

יצחק גורביץ: לא. הצגתי השוואה לפי שעות.

יצחק גורביץ: מול 211 שעות, שזה המינימום שאפשר לשלם לעובד זר, עובד זר הוא לא יותר זול, אין מציאות כזו.

יעקב כץ: אבל היום הקבלנים מוכנים לשלם כל מחיר וסכומים גדולים מאוד לתפסנים ולרצפים---

גלעד נתן: הם לא מוכנים לשלם כל מחיר.

גלעד נתן: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עשה מחקר שבדק במשך שנתיים את המשכורות.

גלעד נתן: למרות שיש מקצועות כמו רצפים ועובדים בלתי מקצועיים בבניין, וגם מסגרים ורתכים, שהם נחוצים, המשכורות בהם לא גבוהות, הן נמוכות מהשכר הממוצע.

יעקב כץ: אתה לא יודע כמה רצף מרוויח.

גלעד נתן: אני יכול להגיד לך בדיוק, אבל הממוצע של כל המשרות הנדרשות הוא 5,849.

יעקב כץ: תמצא לי אחד כזה שעובד ב-5,000 שקלים.

יצחק גורביץ: אני מזמין את כולם לראות מי קיבל אצלנו את הרצף בבית ולא שילם לו 50 שקל ביד למטר.

יצחק גורביץ: אני רוצה אחד כזה, שאתה קונה קרמיקה, מה אומרים לך?

יצחק גורביץ: עלות הקרמיקה פלוס 50 שקל.

יעקב כץ: בנק ישראל עובד לפי מחקרים, אתם עובדים לפי מציאות ואלה ואלה דברי אלוהים חיים.

יעקב כץ: אני רוצה לסיים את הישיבה.

יעקב כץ: תגידו יישר כח לדוברת החדשה, תאחלו לה שתצליח, שה' יברך אותה.

יעקב כץ: לא נרדמת פה היום.

לירון וייס: לא היתה אפשרות.

יעקב כץ: תודה רבה לכם שבאתם, אנחנו נעשה מעקב על זה.

יעקב כץ: אני מאחל לכולם הצלחה ובעזרת ה' שבבניין ארץ ישראל ננוחם.