הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת העבודה לענייני סביבה ובריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 31, 2010-12-08 09:30

דב חנין: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת, סביבה ובריאות של הכנסת.

דב חנין: נושא דיוננו הוא שריפת פסולת.

דב חנין: יש בפניכם מחקר חשוב ומעניין שערך אורי טל ממרכז המחקר והמידע של הכנסת על הנושא.

דב חנין: זה מחקר מאיר עיניים, מטריד ומדאיג, ואני הייתי מבקש מאורי שיציג אולי את עיקרי הממצאים בכמה דקות, ככה בתמצית.

דב חנין: כמובן שהנתונים הרחבים יותר נמצאים בפניכם.

דב חנין: בבקשה.

אורי טל-ספירו: תודה.

אורי טל-ספירו: יושב ראש הוועדה פנה אלי להציג נתונים על שריפות של פסולת.

אורי טל-ספירו: דבר ראשון פניתי לשירותי כבאות והצלה ולהם יש נתונים על מיקומי שרפות, ובנתונים יש שתי קטגוריות שיכולות להיות רלבנטיות לשריפות של פסולת, כלומר שהן יכולות להיכלל בין מתקני אשפה ומזבלה, וקוצים, מזבלה ובור.

אורי טל-ספירו: בקטגוריות אלו אפשר לראות ששיעור ניכר מהשריפות במקומות פתוחים הן שריפות של פסולת.

אורי טל-ספירו: אני אפרט: בשנת 2009 היו 29,000 שריפות, מתוכן 25,000 במקומות פתוחים.

אורי טל-ספירו: 9,000 מה-25,000 סווגו כשריפות של מתקני אשפה ומזבלה, ועוד 7,700 סווגו כשריפות של קוצים, מזבלה ובור.

אורי טל-ספירו: מדובר בין שליש לשני שלישים מהשריפות שבמקומות פתוחים, שקשורים לפסולת.

אורי טל-ספירו: נכון שהנתונים לא מלאים, כלומר: יש תחנות שלא מדווחות בנתונים, ונכון שאין קטגוריה מיוחדת לשריפה של פסולת, ובכל זאת אפשר לראות ששיעור ניכר מהשריפות במקומות פתוחים הן שריפות של פסולת.

אורי טל-ספירו: גם לקק"ל יש נתונים על הנזקים שנגרמו ליערות שלהם, שבטיפולם, עקב שריפות של פסולת.

אורי טל-ספירו: קק"ל הדגישו, אגב, שמספר השריפות הוא פחות רלבנטי מהשטח של היער שנשרף בכל שריפה, כלומר מספר הדונמים.

אורי טל-ספירו: קק"ל מסודרים, הם שלחו לי קובץ אקסל ששם יש רשימה של ההתפלגות לפי  סיבות, יש חקלאי, צבא, בני נוער, פסולת מעורבת, עבודות ייעור, מתקני חשמל ואם חיברתי פסולת חקלאית שהציתה יער ופסולת מעורבת שהציתה יער, אני רואה שבשנת 2008, כ-25% משטחי קק"ל שעלו באש נשרפו עקב שריפות של פסולת, ובשנת 2009 כ-20% משטחי קק"ל שעלו באש נשרפו עקב שריפות של פסולת.

אורי טל-ספירו: כלומר מהנתונים של כבאות והצלה ושל קק"ל אפשר לראות, שהנזקים עקב שריפות של פסולת הם משמעותיים.

אורי טל-ספירו: בעניין שריפות של גזם, אני רוצה להוסיף שמאז תחילת שנת 2007 נתן משרד החקלאות 4,150 היתרים לשריפת גזם לחקלאים.

אורי טל-ספירו: היתרים לשריפת גזם נעשים מסיבות פיטו-סניטאריות.

אורי טל-ספירו: כלומר, אם הגזם נגוע במחלה או במזיקים, אז המטרה של שריפת הגזם היא מניעת הפצה של מחלות או מזיקים, יש בזה היגיון.

אורי טל-ספירו: אבל נשמעות תלונות, ששריפות של גזם רבות נעשות בלי היתר, וגם אלו שנעשות עם היתר, נשמעות טענות על כך שחקלאים מוסיפים לגזם פסולת חקלאית אחרת, כמו למשל צינורות השקיה מפלסטיק, קלקרים של חומרי הדברה או מיכלי פלסטיק אחרים.

אורי טל-ספירו: לדבר יש משמעות.

אורי טל-ספירו: מי שלא היו לו נתונים לתת לי, זה המשרד להגנת הסביבה.

אורי טל-ספירו: יכול להיות שבזה, בהכרח, יש בעיה, מכיוון שיכול להיות ששריפות של פסולת הן תופעה כל כך רווחת, שהן לא רק מטרד סביבתי אלא מפגע סביבתי.

אורי טל-ספירו: אני לא יודע, כי אין נתונים.

אורי טל-ספירו: אני לא אומר שזה מפגע סביבתי, אני לא מדבר על החומרה של הבעיה, מכיוון שאין לי את הנתונים המדויקים.

אורי טל-ספירו: העובדה שיש שריפות של פסולת קודם כל אומרת שיש פסולת שמושלכת באותם מקומות.

אורי טל-ספירו: כלומר, אם לא הייתה שם פסולת מושלכת, לא הייתה מלכתחילה שריפה של פסולת.

אורי טל-ספירו: בנוסף לכך, המפגע קשור גם לזיהום אוויר, לזיהום קרקע ולמים.

אורי טל-ספירו: יכול להיות שיש בעיה ברשויות המקומיות עצמן, רשויות מקומיות חלשות שלא מטפלות בפסולת כראוי, ובעיה נוספת היא שהאכיפה לא בהכרח עובדת.

אורי טל-ספירו: באופן כללי אני יכול לומר שהדברים ידועים.

אורי טל-ספירו: כלומר, אזרחים פנו אלי ונתנו לי מידע מדויק, כולל נ"צ על מפות, על תצלומי אוויר, איפה בדיוק מתרחשות השריפות ובאיזה תדירות.

אורי טל-ספירו: זה בעיקר בישובים חלשים ובמושבים חקלאיים.

אורי טל-ספירו: אזרחים גם שלחו אלי מכתבים בנושא הזה, לרשויות מקומיות, לאיגודי ערים לאיכות סביבה, למשרדי ממשלה, למשטרה, למשטרה הירוקה, לכבאות והצלה ואולי לעוד כמה גופים ששכחתי והנושא לא מגיע לפיתרון.

אורי טל-ספירו: השאלה הגדולה, אני חושב – תפקידי רק להביא נתונים – השאלה היא אם מדובר במטרד או במפגע סביבתי.

אורי טל-ספירו: אם מדובר במפגע סביבתי, יכול להיות שצריך לגשת לנושא בצורה חדשה, מכיוון שהיה דיון בוועדת העבודה, והרווחה והבריאות ב-6 ביוני 2009 בנושא הזה, כלומר, הוא כבר עלה, והנושא לא מגיע לפתרונו.

דב חנין: תודה רבה אורי.

דב חנין: אני רוצה לומר כבר בתחילת הדיון, מתוך הנתונים – קודם כל תודה באמת על הנתונים והתמונה המאוד מאוד מקיפה והמאוד רצינית – מתוך הנתונים האלה נקודת המוצא שלי, כבר בפתיחת הדיון, היא שאנחנו מדברים לא רק על מטרד סביבתי אלא בפירוש על מפגע סביבתי.

דב חנין: אנחנו מדברים על משהו שיש לו משמעויות לגבי, לא רק סיכונים סביבתיים, כמו חס וחלילה שריפה גדולה שעלולה להתרחש כתוצאה משריפת פסולת, אלא אנחנו גם מדברים על נזקים קונקרטיים לבריאות כתוצאה משריפת דברים שלא אמורים להישרף.

דב חנין: כך שמבחינתנו, כנקודת מוצא של הדיון הזה – אני אומר את זה כדי שלא נבזבז זמן על דברים מיותרים – מדובר לא רק במטרד אלא במפגע ממש, וההתמודדות צריכה להיות כפי שמתמודדים עם מפגע.

דב חנין: אנחנו יודעים שבין יתר החומרים הנשרפים ישנם חומרים שבכל רמות סף, בכל רמות, בכל רמות של שריפה, הם מסוכנים לבריאות והם מסוגלים לייצר נזק בכל רמה של ריכוז.

דב חנין: נשמע קודם כל התייחסות קצרה של משרדי ממשלה.

דב חנין: נתחיל במשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: בבקשה.

ניצן הורוביץ: שלום, שמי יורם הורוביץ', סמנכ"ל לשלטון מקומי במשרד, אחראי על נושא הפסולת, ונמצא גם אמיר לווין, מפקד המשטרה הירוקה של המשרד.

ניצן הורוביץ: אני רוצה התייחסות קצרה לעניין.

ניצן הורוביץ: צריך להבין: מהדוח עולה תמונה שכאילו העדר נתונים מלאים, או פיזור הנתונים על כמה יחידות במשרד לגבי שריפות פסולת, יכולה להעיד על בעיה במדיניות המשרד, האם הפסולת במדינת ישראל מטופלת בצורה נאותה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד ככה: התופעה הזאת של השריפות היא תופעה מאוד מטרידה, היא גורמת למפגעים, היא מעוררת תלונות רבות של הציבור והיא בהחלט ראויה לטיפול.

ניצן הורוביץ: אבל צריך לשים אותה בפרופורציה.

ניצן הורוביץ: רוב הפסולת הביתית במדינת ישראל מטופלת בצורה מסודרת.

ניצן הורוביץ: הפסולת מועברת לאתרי הטמנה מסודרים, בין אם זה בצפון, תאנים, עברון, אבליין, חגל בצפון.

ניצן הורוביץ: דודאים בדרום.

ניצן הורוביץ: יש את אבו-דיס הבעייתי במרכז.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת: לא צריך לחשוב שהרשויות במדינת ישראל זורקות את הפסולת בפאתי הישוב ושורפות את הפסולת.

ניצן הורוביץ: זה לא המצב.

ניצן הורוביץ: רוב רובה של הפסולת או כמעט כולה, למעט כמה מאות טונות בודדות, מטופל בצורה מסודרת.

ניצן הורוביץ: כמובן שאנחנו עכשיו בשלב של מעבר, של מניעת ההטמנה באתרים והעברתה למחזור, ואנחנו הולכים ומגדילים את הסיוע שלנו למחזור.

ניצן הורוביץ: עדיין יש לנו בעיה של מצבורי פסולת – וצריך להגיד את זה בכנות: במיוחד במגזר הערבי – שנובע משתי סיבות, למעשה: אחת, יש אנשים פרטיים שמשליכים את הפסולת בפאתי הישוב וחלקה נשרפת, ויש מקרים שבהם רשויות מקומיות במגזר הזה נקלעות למשבר כלכלי, מצויות במשבר כלכלי, כתוצאה מכך לא משלמות את הכספים לקבלני הפינוי, וקבלני הפינוי לא מפנים ואז הפסולת הופכת למטרד לתושבים וחלקם שורפים את הפסולת.

ניצן הורוביץ: מבחינת האכיפה, תכף אמיר יפרט את הקשיים באכיפה אבל ברור לכל שהמשרד להגנת הסביבה, עם 50 או 60 הפקחים של המשטרה הירוקה, לא יכול להגיע לכל ערימת פסולת, לכל שריפה קטנה ולאכוף אותה.

ניצן הורוביץ: אנחנו כן עושים אכיפה לגבי האתרים הרשמיים אם יש בהם פעילות לא מסודרת או שריפה של פסולת או כל בעיה אחרת בתפעול אז אנחנו בהחלט מבצעים אכיפה ויש פה נתונים בדוח לגבי עשרות תיקים שנפתחו בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: רחל אדטו:     	רק הבהרה, הבהרה.

ניצן הורוביץ: יש דבר שכולם מכירים, ואתה רואה אותו מהכביש כשאתה נוסע בכפר קאסם.

ניצן הורוביץ: איך אתה מתייחס למצבור האשפה הזה בכפר קאסם, שהוא  ידוע, שהוא מוכר, שהוא גדול, זה ישוב גדול.

ניצן הורוביץ: זה בתחום האכיפה, אני מעדיף שאמיר – הוא מכיר את הפרטים.

ניצן הורוביץ: אני רק אגיד עוד הערה.

רחל אדטו: זה בהקשר למה שאמרת שיש כפרים קטנים, ומעת לעת עוברים דרך שם, אבל כפר קאסם או מי שנוסע על כביש 6 - - -

דב חנין: כפר קאסם הוא למעשה עיר קאסם, כבר.

רחל אדטו: כן.

רחל אדטו: אז זה לא – כמשל.

רחל אדטו: כלומר, אני מנסה להבין מתוך מה שאמרת – זה לא איזה ישוב, אני יודעת מה, נחף, שזה יישוב שהוא קטן יחסית.

רחל אדטו: אתה מדבר על מצבור, אתה מדבר על הסמיכות שלו לראש העין, ואתה מדבר על דבר שכולם מכירים וכולם יודעים.

רחל אדטו: איך זה מתחבר למה שאמרת כרגע?

עזרא נשרי: דרך אגב, בבקעת בית הכרם גם כן 100,000 תושבים.

ניצן הורוביץ: יש מקרים באמת של מצבורים קבועים, פיראטיים, לא מסודרים שעליהם בהחלט צריכה להתבצע אכיפה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה שאמיר ירחיב בנושא הזה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה רק להגיד דבר שכדאי שכולנו נדע: יש חולשה מובנית בשלטון המקומי, בסקטורים החלשים בשלטון המקומי.

ניצן הורוביץ: תפקידם לאכוף על תושביהם את הטיפול בפסולת הזאת, זה לא נעשה.

ניצן הורוביץ: אנחנו, אצלנו, עושים מאמץ מאד גדול, במונחים תקציביים.

ניצן הורוביץ: זה דבר חסר תקדים, כמות הכסף שאנחנו משקיעים בטיפול בפסולת.

ניצן הורוביץ: אנחנו מקצים לחזק את מערך היחידות הסביבתיות במגזר הערבי – הקמנו שם יחידות סביבתיות, אנחנו מתקצבים אותן בתקצוב מאוד גבוה ביחס למגזרים אחרים, כדי לאפשר להן יכולת פעולה.

ניצן הורוביץ: הקצנו עשרות מיליוני שקלים – גם זה מופיע בדוח – בשנים 2007, 2008, 2009 לתשתיות, לטיפול בפסולת, כדי לאפשר לרשויות לטפל באופן מסודר בפסולת שלהן ולהעביר אותה לאתרים מוסדרים, אבל אני אומר, בכנות: אנחנו, כמשרד מטה, לא מסוגלים להגיע לכל ערימה קטנה כזו שנשרפת ועדיין אנחנו חייבים לך את התשובה לגבי אותם הערימות היותר קבועות.

רחל אדטו: למשל.

רחל אדטו: כמשל.

רחל אדטו: ואני יכולה לתת לך עוד כמה דוגמאות כאלה.

דב חנין: אדוני, מה תגובתך לטענה שנשמעת, שמעתי אותה שוב בהכנה לקראת הדיון הזה, שככל שתעלו את היטל ההטמנה שברמה אחת זה דבר מאוד מאוד טוב כי זה נועד לעודד אנשים ורשויות למחזר יותר, אתם בעצם, ביחס לרשויות כאלה חלשות ולא מתפקדות, מגלגלים אותן לכיוון הפיראטי, כיוון שבסופו של דבר יוצר יותר שריפת פסולת.

ניצן הורוביץ: אני מסכים שיכולה להיות בעיה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת: אני חושב שאנחנו לא יכולים להימנע מלהתקדם בטיפול בפסולת.

ניצן הורוביץ: רוב הפסולת מטופלת באתרי הטמנה, צריך לסגור את אתרי ההטמנה, לצמצם את הכמות המוטמנת, לעבור למחזור.

ניצן הורוביץ: אנחנו משקיעים בזה את מירב הכספים.

ניצן הורוביץ: זה יוצר בעיה עם אותן רשויות במגזר הערבי ובמגזר הבדואי.

ניצן הורוביץ: אנחנו צריכים לטפל בזה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, צריך מצד אחד לתת סיוע כספי ואנחנו עושים את זה, ומצד שני, להגביר את האכיפה.

ניצן הורוביץ: רק אני אומר: ככל שנגביר את האכיפה ואם נצליח לקבל עוד 10-20 תקנים של אכיפה ממשרד האוצר – ואנחנו מקבלים פה ושם טפטוף כזה של תקנים – עדיין זה לא יפתור את הבעיה.

ניצן הורוביץ: אי אפשר לצפות ממשרד מטה לאכוף מאות שריפות כאלה קטנות.

ניצן הורוביץ: זה חייב להיות אצל השלטון המקומי.

ניצן הורוביץ: עשינו מהלכים גם בכיוון הזה.

ניצן הורוביץ: העברנו את חוק אכיפה סביבתית-שלטון מקומי, שנותן סמכות לפקחי השלטון המקומי לאכוף את החוקים הסביבתיים.

ניצן הורוביץ: אנחנו נותנים סיוע כספי, אבל אני אומר: צריך לחזק את יכולתו של השלטון המקומי, גם יכולתו הכספית לנהל את משק הפסולת שלו בצורה ראויה וגם את האכיפה שלו.

דב חנין: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: אני מבקש רק שאמיר ישלים את הדיווח.

דב חנין: הוא ישלים מיד.

דב חנין: גב' ג'רבי, נציגת המטה, הזכות לנשום אוויר נקי.

יעל ג'רבי: כן.

דב חנין: גברתי מציגה מצגת קצרה?

יעל ג'רבי: יהל בן נר תציג אותה.

דב חנין: יהל בן נר תציג אותה, מסגרת הזמן שלכם היא?

יהל בן נר: שבע דקות.

דב חנין: חמש, תודה.

יהל בן נר: מאה אחוז, נהיה תמציתיים וברורים ואם יש שאלות אני מעדיפה בסוף כי זה מאוד קוטע את הרצף – אוקיי, אני אתחיל בלי מצגת.

יהל בן נר: אנחנו המטה מאבק למען הזכות לנשום אוויר נקי, לכאורה הזכות לנשום אוויר נקי היא זכות בסיסית.

דב חנין: המצגת תקועה.

דב חנין: אם כך נשמע את נציג המשרד להגנת הסביבה שישלים בענייני אכיפה.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

אמיר לוין: בוקר טוב, שמי אמיר לוין.

אמיר לוין: אני מפקד המשטרה הירוקה וראש אגף חקירות.

אמיר לוין: אני רוצה להתחיל עם כך שבעיריית תל אביב יש 320 פקחים ובעיריית חיפה יש 120 פקחים ובעיריית חדרה יש 120 פקחים, שרוב רובם מתעסקים אך ורק בחניה.

אמיר לוין: איכות הסביבה כנראה לא מעניין את הרשויות.

אמיר לוין: רוב השריפות שמתבצעות לקראת הלילה, הן באחריות הרשויות ולא באחריות המשרד להגנת הסביבה ואני אומר את זה לעיתים די קרובות, וישבתי עם הרבה אנשים שיושבים פה, ואני לא מספר סיפורים.

אמיר לוין: מה הבעיה?

אמיר לוין: כשמודיעים לי בשעה 21:00, 22:00, 23:00 בלילה שיש שריפה, אוקיי, אני אוציא בן אדם.

אמיר לוין: מה אני אעשה?

אמיר לוין: הרי אין לי מה לעשות.

אמיר לוין: להצית שריפה זה בדיוק 20 שניות, להדליק גפרור ולהיעלם מהמקום.

אמיר לוין: אם אין לי את מי לתפוס אני לא יכול לעשות דבר.

אמיר לוין: מעבר לכך, אני תמיד שואל: האם ראיתם, האם צילמתם, האם אתם מוכנים להעיד?

אמיר לוין: אז אומרים לי: אנחנו לא מוכנים לבוא לבית המשפט.

אמיר לוין: או לעיתים אומרים: אני אשאל את בעלי ואחזור אליך, ואף אחד לא חוזר אלי.

אמיר לוין: הבעיות הקשות ביותר הן, למעשה, לא פסולת ביתית, כמו שאמר יורם, זה פסולת חקלאית, גזם וניילונים.

אמיר לוין: שנים רבות אני מתריע על הנושא שהפיקוח נותן אישורים, אף אחד לא בא לבדוק מתי שורפים, איך שורפים ומה שורפים.

אמיר לוין: לא פעם ולא פעמיים אני מגיע לשריפות כאלה ואני פותח בתיקים, תיקי חקירה.

אמיר לוין: תיקי חקירה זה תיקים תחת אזהרה, כולל ראשי רשויות.

אמיר לוין: לצערי הגדול, עד שתיק כזה מגיע לבית המשפט לוקח שנים.

אמיר לוין: אנחנו מתעסקים, למעשה, בכל מדינת ישראל בנושא הפסולת.

אמיר לוין: זו בעיה כאובה במדינת ישראל, כולל אתרי פסולת פיראטיים, כולל שריפות בכל מיני מקומות, ביישובים, בקיבוצים.

אמיר לוין: אנחנו עושים הרצאות, תופסים משאיות ומחרימים אותן ל-30 יום.

אמיר לוין: המשרד להגנת הסביבה עושה ככל שהוא יכול, עם קומץ קטן מאוד של אנשים.

אמיר לוין: יש לי יחידה שקוראים לה יחידת יהלום, 12 לוחמים.

אמיר לוין: ואני אומר במפורש: 12 לוחמים שיכולים לעבוד גם שישי וגם שבת.

אמיר לוין: הם יושבים כבר תקופה מסוימת באזור כפר קאסם, ג'לג'וליה, קדימה וצורן.

אמיר לוין: אנחנו מנסים לתפוס את האנשים שמציתים.

אמיר לוין: יש לנו מלחמה ביום יום עם אותם אנשים, ואני אומר עוד הפעם: אני מעביר את רוב האחריות לרשויות.

אמיר לוין: גם כאשר יש שריפה ואנשים מזמינים כיבוי – כיבוי זה לא הפיתרון.

אמיר לוין: הרשות צריכה להכניס כלים עם חול, מים לכבות שריפות של גזם זאת בעיה.

אמיר לוין: צריכים להרוג את האש עם חול, עם כל הדברים האלה שלעיתים כמעט ואין בשטח.

אמיר לוין: יש גם אתרים פיראטיים, זה נכון.

אמיר לוין: זה שוב חוזר לרשויות.

אמיר לוין: אני ביחידה קטנה מנסה, ומה שאני מצליח אני מצליח, ומה שאני לא מצליח אני לא יכול לעשות מעבר לזה, וזו האמת.

אמיר לוין: ישנם אנשים שרוצים לשמוע אמת אחרת, ואני אומר את האמת: יחידה קטנה שעושה יותר מאחרים.

אמיר לוין: אני גם צריך לעשות את הדברים של הרשויות.

אמיר לוין: החוצפה של הרשויות שמתקשרים אלי ואומרים לי: אני מורה לך לצאת ולעשות.

אמיר לוין: יש לו מפקחים יותר מאשר לי, והוא אומר לי לצאת ולעשות.

אמיר לוין: אני חוקר ראשי רשויות, אנחנו חוקרים רשויות, אנחנו מנסים לעשות את כל יכולתנו על מנת לעזור.

אמיר לוין: אני מבין את הצעקה של התושבים.

אמיר לוין: אני יודע, אני מכיר את כל – גם את המצגת הזאת נראה לי שאני מכיר.

אמיר לוין: יותר מאשר אנחנו עושים, אנחנו לא יכולים לעשות.

דב חנין: כן, בבקשה.

דב חנין: אתם מוכנים?

דב חנין: בבקשה.

יהל בן נר: בוקר טוב – אני אעמוד, ברשותכם – שמי יהל בן נר, אני מייצגת היום את מטה המאבק למען אוויר נקי.

יהל בן נר: הגענו לפה מכל רחבי הארץ, התושבים הפסידו ימי עבודה ומשקיעים בפרויקט הזה מאות שעות כדי להשיג איזשהו השג.

יהל בן נר: קראתי בדוח של אורי שאנחנו מיואשים ומתוסכלים, אז אני מודה לאורי שהוא הכניס אתה אמירה הזאת, כי היא משקפת לגמרי את המציאות שאנחנו חיים בה.

יהל בן נר: צריך להבין ששריפת פסולת בצורה פיראטית היא בעיה כלל ארצית.

יהל בן נר: אתם רואים אותה פה על המפה, סימנו את היישובים שסובלים מהבעיה, שאנחנו מכירים, והם שותפים אצלנו במאבק.

יהל בן נר: יש לנו נציג מכל יישוב, אבל למעשה אנחנו בטוחים, אנחנו יודעים ובטוחים שיש עוד הרבה הרבה יישובים אחרים שסובלים מהבעיה הזאת.

יהל בן נר: ולמעשה, תראו, מדינת ישראל היא לא מדינה מאוד גדולה, וקראנו גם בדוח של אורי שזיהום אוויר מגיע לעשרות קילומטרים, אז "תכל'ס" כל המדינה נפגעת והבעיה היא כלל ארצית.

יהל בן נר: איפה נשרפת הפסולת?

יהל בן נר: הפסולת לא נשרפת בתל אביב, לא נשרפת ברמת גן או גבעתיים, פשוט כי זה בלתי אפשרי.

יהל בן נר: היא נשרפת במקומות שבהם זה אפשרי לשרוף.

יהל בן נר: אז בעיקר ביישובים החקלאיים, אנחנו מדברים על חקלאים.

יהל בן נר: היום הציוד של החקלאות הוא מאוד זול, הוא משמש עונה אחת או שתיים, נגמרת העונה, נגמר המחזור, שורפים פלסטיק, צינורות, חומרי הדברה, הכול עולה לאוויר.

יהל בן נר: בכפרים הערביים, כדבר שבשגרה – תכף אדבר על מה שאמיר לוין אמר, על הצורך בלתפוס את המצית – אנחנו לא מדברים רק על שטחים פתוחים, אנחנו מדברים על עסקים קבועים, ידועים, ברורים, מפות שאנחנו מעבירים באופן קבוע למשרד להגנת הסביבה ואומרים: הנה בעל עסק ששורף באופן תדיר, ומוכנים להעיד ומוכנים לצאת לשטח.

יהל בן נר: לא תמיד שיתוף הפעולה שלנו נופל על אוזניים קשובות.

יהל בן נר: מה נשרף?

יהל בן נר: ניילונים, פלסטיק, צמיגים, חומרי הדברה, חומרי תעשייה, גזם, פסולת בניין, מתכות ועוד.

יהל בן נר: הכול, כל זה עולה לאוויר.

יהל בן נר: פשוט עולה לאוויר ומזהם את כל הסביבה.

יהל בן נר: נראה גם בהמשך, אבל שיהיה ברור: אין פה עניין של ערבים - יהודים, אין פה עניין לאומי או חצי לאומי.

יהל בן נר: כולם, ללא יוצא מן הכלל, נפגעים מהתופעה הזאת.

יהל בן נר: או.קי. למה שורפים פסולת?

יהל בן נר: פשוט מאוד כי זה אפשרי.

יהל בן נר: אמרתי קודם: בתל אביב כנראה זה לא אפשרי, אין לי כל כך איפה לשרוף.

יהל בן נר: באים לפנות לי, אני משלם ארנונה ואני לא רוצה להיתקע עם הפסולת, אבל במקומות אחרים זה אפשרי.

יהל בן נר: אני עושה לי ערימה קטנה ואף אחד לא רוצה להיתקע עם מצבורים וערימות של פסולת, שאחר כך מגיעים חרקים ועכברים והשד יודע מה, וכנראה יש גם איזה איזושהי תפיסה כזאת לא נכונה, אולי יותר במגזר הערבי, שיש משהו יותר נקי בשריפה, אז זה עולה לאוויר.

יהל בן נר: הנושא אינו בתשומת הלב הלאומית, זה ממש בולט ש-בלשון המעטה הוא לא בתשומת הלב הלאומית.

יהל בן נר: לצערנו, קרה מה שקרה בסוף השבוע האחרון וראיתם שזה לא רק נזק מתמשך שנראה אותו לאורך השנים, אלא נזק קיומי לחיי אדם.

יהל בן נר: בראש העין, לדוגמא, יש יער מאוד קרוב לכפר קאסם, זה עניין של מזל, פשוט מזל - - -

קריאה: גם בקדימה.

יהל בן נר: גם בצורן קדימה, גם בטל אל בצפון, זה עניין של מזל קטן, חוסר מזל יותר נכון, והיער הזה עולה באש סמוך לבתים של תושבים.

יהל בן נר: חיסכון משמעותי בעלויות פינוי: בסוף זה עניין כלכלי.

יהל בן נר: אם יש היטל הטמנה והוא מאוד גבוה, וכמובן לשרוף זה עולה הרבה פחות אם בכלל, אז עדיף לשרוף.

יהל בן נר: זה עניין  כלכלי פשוט.

יהל בן נר: לא צריך להיות דוקטור לכלכלה בשביל להבין את זה.

יהל בן נר: העדר פיקוח.

יהל בן נר: אנחנו מדברים גם על מעט מאוד כוח אדם של פקחים, וגם פקחים שהם מהקהילה עצמה.

יהל בן נר: מה זה פקחים מהקהילה עצמה?

יהל בן נר: מדינת ישראל היא מדינה קטנה, כולם מכירים את כולם, יש קושי אמיתי שצריך להכיר בו ולהתמודד איתו, שמישהו מהמגזר הערבי צריך לתת דוח לחבר שלו, לאח שלו, לבן דוד שלו, או אפילו מישהו בצורן קדימה שמכיר את החקלאי ששורף והוא פוגש אותו כל יום בסופר.

יהל בן נר: זה לא כל כך פשוט.

יהל בן נר: העדר אכיפה אפקטיבי: האכיפה היא לא אפקטיבית.

יהל בן נר: פשוט לא אפקטיבית.

יהל בן נר: אם זה קורה אז היא לא אפקטיבית.

יהל בן נר: אנשים עדיין משתלם להם.

יהל בן נר: מועצות גירעוניות: יש מועצות שאין להם תקציב קבוע שתבוא כל פעם משאית, ותגיע, ותיקח את הכול ותאסוף את הכול ותפנה.

יהל בן נר: לפעמים מפנים, לפעמים לא מפנים.

יהל בן נר: העדר תשתיות לפינוי מסודר של הפסולת זה אל"ף בי"ת בנושא הזה.

יהל בן נר: אם לא יהיו משאיות, אם הנושא הזה לא יוסדר בצורה ברורה – לאן מגיעים, מה אוספים, באיזה תדירות לוקחים – זה פשוט לא ייפתר.

יהל בן נר: הפקח הוא הסוף, הפקח הוא האנטיביוטיקה, אנחנו מדברים על ההתחלה, שהיא המניעה.

יהל בן נר: העדר הגדרה ברורה לנושאים באחריות: אנחנו חווים את זה מאז שהקמנו את מטה המאבק, כל הזמן.

יהל בן נר: אומרים לנו: המשרד להגנת הסביבה אחראי, הרשויות אחראיות, חקלאים – בכלל, משרד החקלאות אחראי.

יהל בן נר: יש בלבול שלם וחוסר הבנה טוטאלית של מי אחראי לנושא הזה לפחות לראייה שלנו.

יהל בן נר: קרקעות נגישות שניתן לשרוף בהן – הלאה.

יהל בן נר: סכנה חמורה לבריאות תושבי המדינה.

יהל בן נר: זה ברור, דיברנו על זה.

יהל בן נר: חבר הכנסת אדטו, את יכולה בטח להרחיב את זה.

יהל בן נר: לא צריך להיות דוקטור כדי להבין כמה זה מסוכן.

יהל בן נר: זה גם מסוכן מבחינת סכנה מוחשית ומיידית, קיומית, לבן אדם, שיכול לקרות לו משהו – כמו שראינו בסוף השבוע – וגם בגלל שיש זיהום אוויר, משחרר דיאוקסינים, זיהום מי השתייה, זיהום המזון דרך הקרקע.

יהל בן נר: אנחנו יודעים שלדוגמא בבקעת בית הכרם מגדלים שם זיתים, והזיתים הם עצים שמאוד רגישים למה שנושר עליהם.

יהל בן נר: אז שם, בפירוש, אם אתם קונים שם זיתים – תיזהרו.

יהל בן נר: טוב, חקיקה.

יהל בן נר: אנחנו לא מומחים לחקיקה אבל אנחנו תחת הרושם שיש מספיק חקיקה.

יהל בן נר: אנחנו יודעים שאם יש לנו בעיה במדינה הזאת, זה שיש לנו חקיקה אבל אין לנו אכיפה.

יהל בן נר: אז לפי כל החיפוש הקצר מאוד באינטרנט שעשינו, מצאנו פה לפחות חמישה-שישה דברי חקיקה שמראים במפורש שהדבר הזה אסור.

יהל בן נר: אין על זה בכלל שאלה.

יהל בן נר: מה עושות הרשויות?

יהל בן נר: ואני מקווה שפה לא יקפצו עלי.

יהל בן נר: אם יש שאלות אז תפנו אותן בסוף.

יהל בן נר: אנחנו מציגים את זה מתוך נקודת המבט שלנו, ומהתסכול והייאוש שאנחנו חווים.

יהל בן נר: מכבי אש לא תמיד מגיעים.

יהל בן נר: לא מגיעים לפעמים.

יהל בן נר: אני מתקשרת, אני אומרת להם: שורפים, הם אומרים לי: איפה שורפים?

יהל בן נר: אני אומרת להם: מזבלה, אני אומרת להם אזור מסוים, הם יודעים כבר מה זה, הם לא מגיעים.

יהל בן נר: מחסור באמצעים: לפעמים צריך חול, לפעמים צריך טרקטורים, זה לא תמיד עוזר להשפריץ מים על שריפה.

יהל בן נר: הרבה פעמים צריך לבוא עם חול וכל הזמן להפוך את זה עד שזה מסתיים, לפעמים זה לוקח ימים ושבועות עד שזה מסתיים.

יהל בן נר: בצורן קדימה, ביער קדימה, כל ראש השנה אנשים היו מחופרים בבתים.

קריאה: חודשיים.

יהל בן נר: חודשיים.

יהל בן נר: אנשים היו מחופרים בבתים שלהם ולא יכלו לצאת.

יהל בן נר: פשוט לא יכלו לצאת מהבית.

יהל בן נר: לעיתים השריפה כבר הסתיימה ונותר רק ענן עשן.

יהל בן נר: אם אנחנו מדברים על ניילונים על דברים שהם מתכלים במהירות, עד שהכיבוי מגיע אין כבר כלום.

יהל בן נר: הם לא רואים את המקור, אפילו.

יהל בן נר: בדרך כלל אין סכנת חיים מיידית, אבל בואו נגיד שזה רק בדרך כלל.

יהל בן נר: כן, כבר ראינו.

יהל בן נר: המשרד להגנת הסביבה, אמרתי, טוען שהסמכות היא של משרד הפנים והרשויות המקומיות.

יהל בן נר: אומר אמיר לוין: לי יש 55 פקחים, טוענים שיש לתפוס בשעת מעשה – שזו אמירה הזויה, בעיני.

יהל בן נר: גם רוצח לא צריך לתפוס בשעת מעשה, גם גנב לא צריך לתפוס בשעת מעשה, גם מישהו שמטריד מינית קטינה לא צריך לתפוס בשעת מעשה, רק פה כששורפים פסולת וכולם נפגעים, יש איזה קונספציה כזאת, שצריך לתפוס אותו בשעת מעשה – מחסור בכוח אדם במשטרה הירוקה ולא פועל להפסקת מפגעים.

יהל בן נר: הרשויות לא אוכפות.

יהל בן נר: אנחנו מתקשרים לרשויות.

יהל בן נר: אנחנו מקבלים מיילים, תמיד כולם משתתפים, מביעים סימפטיה, אמפתיה, אומרים לנו: כן, זה נורא, אנחנו יודעים והכול.

יהל בן נר: תכל'ס כלום.

יהל בן נר: לילות וסוף שבוע המצב בכלל הוא קטסטרופאלי, כי פשוט אין, לא רואים את העשן ולא מגיעים.

יהל בן נר: אז כולם יושבים – אני רוצה להסביר לכם את החוויה של לחיות במקום, שאתה לא יודע מתי תהיה שריפה.

יהל בן נר: אנחנו חיים בבתים שלנו, אני חיה בראש העין, לימדתי את הבן שלי לרכב על אופניים.

יהל בן נר: אני עומדת בחוץ ליד איזה מגרש משחקים שקרוב לכפר קאסם ומלמדת אותו, רצה אחריו, ופתאום עננה אדירה של עשן.

יהל בן נר: אני לא אחשוף את הבן שלי אפילו לא לשנייה לדבר הזה.

יהל בן נר: מיד, בהיסטריה, אני כבר לא מדברת על מה שזה עושה לילד, שזה מטריד אותו ומלחיץ אותו וכל הזמן הוא מחפש עשן, מיד אנחנו מתפנים.

יהל בן נר: הרשויות המקומיות, דיברתי.

יהל בן נר: משרד החקלאות – הם לא יודעים אם הגזם, אולי הגזם כולל עוד דברים, אולי זה רק גזם.

יהל בן נר: הם לא לגמרי יודעים מה נשרף שם.

יהל בן נר: המשטרה הכחולה מפנה למשטרה הירוקה, אין להם זמן לטפל בזה וזה לא בסמכותם.

יהל בן נר: עכשיו, בואו ניתן את ראש העין וכפר קאסם כדוגמא.

יהל בן נר: יושב פה ראש עיריית ראש העין, ישמח להרחיב, בוודאי.

יהל בן נר: לקחנו את זה רק כדוגמא אבל זה סצנריו לכל המדינה.

יהל בן נר: אנחנו מתלוננים - או לפחות אנחנו יש לנו תיעוד על תושבים שמתלוננים - מ-2005.

יהל בן נר: תלונות למשרד להגנת הסביבה, לראש העיר, למכבי האש, אפילו נפגשנו עם ראש עיריית כפר קאסם, ישבנו איתו ואמרנו לו: תשמע - אצל איתן כבל, שעזר לנו מאוד - אמרנו לו: בוא, תשמע, זה לא רק פוגע בנו, אתם הראשונים שנפגעים מזה.

יהל בן נר: בוא תטפל בזה, בואו תעשו משהו.

יהל בן נר: הייתה איזושהי הפוגה, והיו חודשיים יחסית קצת שקטים, ולכן יש לי איזה תקווה שאפשר לשנות משהו ודברים כן יכולים להשתנות, אבל אחר כך זה חזר ובשיאים חדשים, פשוט בשיאים שלא הכרנו.

יהל בן נר: ופה אתם יכולים לראות טוקבק.

יהל בן נר: מה שנקרא: "לא  נגענו".

יהל בן נר: זה הופיע באינטרנט.

יהל בן נר: תושב כפר קאסם, היינו די המומים לראות את זה: אני גר בכפר קאסם וגם אנחנו סובלים מריח מסריח.

יהל בן נר: אצלנו אנשים מפחדים להתלונן.

יהל בן נר: אני שמח שאתם מתלוננים.

יהל בן נר: יש לי ילד חולה ואני סוגר את החלונות שלא ייכנס בבית ריח מסריח.

יהל בן נר: טוב שיש שכנים יהודים.

יהל בן נר: באדיר.

יהל בן נר: זה ממש אותנטי, זה לא מפוברק.

יהל בן נר: עכשיו ישראל היא בדרך ל-OECD.

דב חנין: גברתי מסיימת, נכון?

דב חנין: הדרך ל-OECD זה החלק האופטימי.

יהל בן נר: מסיימת, שלושה משפטים.

יהל בן נר: אנחנו בדרך ל-OECD.

דב חנין: אנחנו כבר בפנים, אנחנו מדינת OECD.

יהל בן נר: אנחנו מאמינים ש ל-OECD כדאי לא לדעת ממה שקורה פה בחדר, ממה שאנחנו אומרים, אנחנו מאוד מאוד חוששים מתמונת המצב כפי שהיא.

יהל בן נר: מה אפשר וצריך לעשות?

יהל בן נר: אנחנו לא גוף שבונה תכניות עבודה, אנחנו בכך הכול אזרחים תמימים, פשוטים, שמודאגים מהמצב.

יהל בן נר: קודם כל, אם המדינה לא תתעורר ותבין שיש לה בעיה, לא נגיע לשום מקום.

יהל בן נר: הגדרה ברורה של הגוף שאחראי לנושא, הסדרת מנגנונים פיקוח ואכיפה יעילים, חשיבה רצינית על גובה היטל ההטמנה, כבר דיברנו – העמדה שלנו היא שככל שעולה גובה היטל ההטמנה זה רק מעודד שריפות, ואפשר לבדוק את זה, זה מאוד פשוט.

יהל בן נר: אפשר לקחת את התצהיר שמראה איך מעלים את ההטמנות ומראה איך השריפות גוברות – נהלים ברורים לטיפול באירועים בזמן אמת.

יהל בן נר: אנשים צריכים לדעת מה הם עושים, למי הם מתקשרים.

יהל בן נר: לא ל-106, למכבי האש, לראש העיר.

יהל בן נר: מה הם עושים, מה הם צריכים לעשות.

יהל בן נר: והגדרת ערכים שבמקרה של זיהום אוויר יועברו לאוכלוסייה ויסבירו להם.

יהל בן נר: אנחנו חושבים שהחקיקה מספקת, אבל, שוב, אני לא יודעת.

יהל בן נר: יכול להיות שזה כמו בנזקי עישון, בעישון במקומות ציבוריים, עד שלא יהיה גם חוק שאוכף את החוק שאסור, אולי שום דבר לא יזוז.

יהל בן נר: אין לי מושג.

יהל בן נר: פה אתם רואים וידאו מאוד מאוד סטנדרטי.

יהל בן נר: לדעתי, זה בכפר קאסם.

יעל ג'רבי: כפר ברא.

יהל בן נר: כפר ברא.

יהל בן נר: זה פשוט על בסיס יומיומי.

יהל בן נר: כל היום, כל היום.

יעל ג'רבי: באמצע היום.

דב חנין: תודה רבה, גברתי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חברת הכנסת, גברת רחל אדטו, בבקשה.

רחל אדטו: לשבת כאן ולשמוע את הדיון הזה, כשעוד לא עבר שבוע ממה שקרה בגלל משרפה, קרוב לוודאי, בגלל נייר כסף.

רחל אדטו: שוב פעם אני אומרת, מסייגת, אבל קרוב לוודאי בגלל נייר כסף במזבלה בעוספייה, אז זה נראה שאנחנו מדברים – זה לשבת כאן מסביב לשולחן, לשכנע את המשוכנעים, כולם מסכימים לאותו הדבר.

רחל אדטו: השאלה היא מה שנאמר בסוף.

רחל אדטו: נקודת המפתח ברגע זה: מה הלאה?

רחל אדטו: כי ברור לכולם שזה לא בסדר, ואני לא ארחיב על הנזק הבריאותי, כמו שאמרת, כי אין בכלל שום ספק לגבי מה שיוצא מהעשן הזה, ממוצרי השריפה.

רחל אדטו: המדינה הזו עברה אירוע, אולי הוא יהיה אירוע מכונן בכל הנושא הסביבתי.

רחל אדטו: אבל אין ספק שאם צריך משהו לראות, איזה משהו חיובי בכל הזוועה שהייתה שם, זה בדיוק את הנקודה איך אנחנו מאותו רגע הולכים קדימה.

רחל אדטו: אין בכלל שאלה לגבי כל השאלה הזאת.

רחל אדטו: לא צריכים בכלל לשכנע אותנו שזה נזק סביבתי ונזק בריאותי ונזק מכל סוג שהוא.

רחל אדטו: אין, חבל אפילו להכביר מילים על זה.

רחל אדטו: השאלה היא איך שר הפנים והשר לאיכות הסביבה יושבים כאן בוועדה ואומרים מה עכשיו, מעתה והלאה.

רחל אדטו: איך הם לוקחים את כל הנושא הזה ואוסרים, אוסרים תרתי משמע, אוסרים את האנשים שעושים את הדברים האלה – כאילו בהחמרת הענישה בדברים האלה – אוסרים את המשרפות בכל דרך שהיא.

רחל אדטו: אני לא יודעת אם הנושא של היטל ההטמנה זה הפיתרון, כן או לא.

רחל אדטו: המשרפות האלה, כלקח ממה שקרה, הן דבר שהוא מחוץ לחוק, למה אנחנו בכלל מתווכחים על הדברים האלה?

רחל אדטו: פה הקטע הוא רק איך אנחנו, מאותו רגע, ממנפים את הנושא, ממנפים, כי לחזור ולהגיד שכפר קאסם זה זוועה, אני גם כן,  רק מסיור בראש העין יודעת את הדבר הזה.

רחל אדטו: יש עוד כמה בדרך, רק כשנוסעים בכביש 6 מצד ימין יש איזה משריפת ענק שאני לא יודעת אפילו איך קוראים לה, אבל זה לא משנה כרגע.

רחל אדטו: אבל הנקודה היא, כאן בוועדה הזאת, או הוועדה הזאת אצל השרים האלה, איך אנחנו עכשיו לוקחים את שני השרים האלה, שאחראים על זה באופן ישיר ומחברים את הנושא הזה למסקנות שתהיינה, אולי היום, מדוח הבדיקה, וממבקר המדינה ומצרפים גם את הנושא של המשרפות לנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אולי רק ניתן לנציג משרד הבריאות להגיד כמה מילים.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

שלום גולדברגר: אני גם לא אכביר מילים על נושא הנזק הבריאותי, הדיאוקסינים וכל חומרי הפלסטיק וחומרי ההדברה שמגיעים לאוויר, זה ברור לכולם.

שלום גולדברגר: מה שרציתי להוסיף: יש לנו פה גם חוסר בניטור.

שלום גולדברגר: בניטור מתאים של אותם חומרים שמגיעים לאוויר, ואינם חומרי הניטור הקלאסי שעושים במשרד להגנת הסביבה, של תרכובות גופרית, חנקן וחלקיקים.

שלום גולדברגר: הנושא של ניטור של החומרים האלה, שהם תוצרי שריפה של פלסטיקים נעשה, אם נעשה, רק במסגרת של כל מיני מבצעים.

שלום גולדברגר: חשוב מאוד לדעת: אנחנו, כששואלים אותנו: אז מה הנזק הבריאותי?

שלום גולדברגר: אנחנו לא יכולים פשוט בכלל לקשר בין ניטור סביבתי וניטור בריאותי, כי אין לנו את הנתונים הסביבתיים.

שלום גולדברגר: אם נלחמים במניעה, זה כמובן הכי חשוב, אז לא יצטרכו לנטר.

שלום גולדברגר: אבל ברגע שהמניעה הזאת לא קיימת – אני חושב שגם חלק מהמלחמה או המניעה זה שנדע מה מגיע לאוויר.

שלום גולדברגר: הדברים האלה לא נעשים בניטור שיגרתי, ניטור מספיק, ואני חושב שצריך לחזק את המשרד להגנת הסביבה בנושא הזה ולהגביר את הניטור.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב ראש.

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: לראש העיר שלי, משה סיני.

איתן כבל: ליהל, השכנה שלי.

איתן כבל: לשם הגילוי הנאות, אם אני יכול רק, גילוי נאות.

איתן כבל: אני מאלה שסובלים מאוד מהתופעה הזאת.

איתן כבל: אני שכן של יהל, כפי שאמרתי.

איתן כבל: ובאמת סובל.

איתן כבל: זה נורא ואיום.

איתן כבל: הדבר היחיד שאני יכול לבוא לכאן, אני לא רוצה לפתוח כאן את הדיון שזה לא בריא וכן בריא.

איתן כבל: הייתי רוצה שהדיון הזה בסוף יתמקד באיזושהי נקודה.

איתן כבל: לא של לספר לנו כמה בעייתי, לא צריך לספר כמה בעייתי, כל אחד מבין את זה בדרך שלו.

איתן כבל: אבל יש יתרון אחד, אחד, בנושא הזה: שרוב המקומות אפשר כמעט להצביע עליהם.

איתן כבל: אני לא מדבר על שורף מזדמן.

איתן כבל: זאת אומרת: זה אולי הדבר שיכול לכוון אותנו לפיתרון.

איתן כבל: כי אם זה היה מזדמן, אני בטוח שלא היינו כאן סביב השולחן.

איתן כבל: יש קו משותף, ומי שנוסע דווקא על כביש 6 יכול להתרשם מהקו המשותף.

איתן כבל: זה מועצות אזוריות, זאת אומרת: שיש בתחומי השיפוט שלהן שטחים חקלאיים, מושבים, קיבוצים וכל מה שכרוך בכך, וחלק מן הישובים הערביים.

איתן כבל: זה פחות ופחות בישובים העירונים הגדולים .

איתן כבל: זה יותר ויותר, זאת אומרת, אם אני מנסה לרגע, ככה, בעין לא מקצועית שבדקה את הדברים לאשורם, זה ככל, גם בערים הערביות הגדולות, ככל שהעיר הולכת ונהיית עיר לכל דבר, כבר גם שם קשה יותר לבצע פעולות מין הסוג הזה.

איתן כבל: ראש העין קרובה לשני המוקדים, גם למוקדים חקלאיים, מצד אחד, וגם למוקד של כמה יישובים שחל שיפור.

איתן כבל: אבל, יחד עם זאת, אני אומר לך, אדוני היושב ראש – אתה יצאת – אני חושב שכן צריך לרתום כאן את ראשי הרשויות.

איתן כבל: זה לא מהלך שאני יכול לבוא עכשיו, לבוא רק להגנת הסביבה או למשרד הפנים.

איתן כבל: יש כאן שלושה מוקדים מרכזיים שצריכים לשתף פעולה ביחד.

איתן כבל: אלו הרשויות המקומיות, ואפשר כמעט לסמן אותן, זה אמרתי, כשיצאת, שיש יתרון.

איתן כבל: אתה יכול לסמן את המקומות האלה פעם אחת.

איתן כבל: פעם שנייה, זה כן המשרד להגנת הסביבה.

איתן כבל: ידידי, אני מודע לכך שהתקציב – לא נעים, שכמעט כל רשות מקומית ממוצעת, התקציב שלה הוא יותר גדול מהתקציב של המשרד להגנת הסביבה, על שלוחותיו, זרועותיו וכל מה שכרוך בכך.

איתן כבל: שנינו הרי מכירים את זה היטב וכולנו כאן סביב השולחן.

איתן כבל: ומשרד הפנים.

איתן כבל: ואני אומר לכם שבאותו רגע, שפעם אחת, בתוך יישוב כזה או אחר, רשות מקומית תעשה מעשה קשה, של תביעה משפטית או מין סוג כזה של פעולה, זה לא יגרום לסיום כל העניין הזה, אבל זה יכול לשנות.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, ובזה אני מסיים: אני מבקש שנצא כאן עם החלטה מאוד ברורה.

איתן כבל: לא משהו כזה שעוד הפעם – הרי גם אני פניתי לשכן שלי מכפר קאסם, והיו אצלי בבית כל השכנים וזה עזר לחודשיים.

איתן כבל: ואפשר, כן, באמת אני חושב, שאפשר לצאת כאן עם החלטה אופרטיבית.

איתן כבל: תודה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: רבותיי, שימו לב: מסגרת הזמן שלנו מאד קצרה.

דב חנין: הדיון המקדמי הסתיים.

דב חנין: כפי שאמרו שני חברי הכנסת, גם חבר הכנסת כבל וגם חברת הכנסת אדטו, המטרה שלנו היא לצאת עם מסקנות מעשיות.

דב חנין: כולנו מבינים, הבעיה קשה, היא חמורה, היא מפגע סביבתי, מזיקה לבריאות.

דב חנין: את זה עברנו, גמרנו, סיכמנו.

דב חנין: עכשיו, מהשלב הזה, לא רוצה לשמוע יותר על היקף הבעיה, אני רוצה לשמוע הצעות על פתרונות והתמודדות.

דב חנין: מי שידבר, ידבר רק בכיוון הזה, ונתחיל עם גברת כרמל, נציגת מרכז השלטון המקומי.

דב חנין: בקצרה.

מילכה כרמל: אוקיי.

מילכה כרמל: אז באמת אני רוצה לדבר על הפתרונות ולא על היקף התופעה.

מילכה כרמל: אבל אני כן רוצה לחזור לדברים של חברי הכנסת ולהגיד שהאזורים האלה נבחנים, ידועים, ואנחנו יודעים שבמאה ה-21 – העצוב הוא שהתופעה הזאת הייתה קיימת במאה ה-20 ונמשכה לתוך המאה ה-21.

מילכה כרמל: בעוד הרווחה הכלכלית עלתה, הפערים בין רשויות המקומיות הולכים וגדלים.

דב חנין: ולפיכך?

מילכה כרמל: לפיכך, באותם מקומות שאנחנו יודעים שכל מערכת התשתית הסביבתית לא מתפקדת, זה כולל לא רק פסולת, גם ביוב, המדינה צריכה להתערב, ויכול להיות שבנושא של הפסולת להקים – זאת מילה שהיום לא אוהבים לשמוע ברשויות המקומיות, אבל להקים – לא נקרא לזה תאגידים, אבל איגודים לטיפול בפסולת, החל משלב האצירה של כלי האיסוף של הפסולת, וכלה בטיפול הסופי של אותה פסולת, מכיוון שהתשתית הבסיסית הזאת, הצורך החיוני הזה לא מתקיים.

דב חנין: יש לנו פשוט ניסיון מאוד גרוע עם תאגידי מים.

איתן כבל: אני לא מציע לך, כי אם זה ילך לכיוון הזה, עוד הרבה שנים נאכל שריפות.

איתן כבל: אני חושב, עם הפתיח של הדברים שלך - הרי בסוף, תראי, זה אנשים ששורפים כדי לקבל את הנחושת והברזל, ואז זה גם כן הריחות הכי נוראיים שאנחנו מכירים, הרעילים האלה.

איתן כבל: וזה, בסופו של עניין, לא איזו תעשייה של אנשים שמחליטים לשרוף בחצר הבית שלהם.

איתן כבל: אלה בפירוש אנשים שאפשר לשים עליהם את האצבע.

איתן כבל: לכן אני לא מציע ללכת למהלך, שהתקציב להקמה הוא בדיוק התקציב לטיפול.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חברים, יש לנו בדיוק 19 דקות כי כולנו נקראים להצבעות.

דב חנין: אז יש לנו 19 דקות.

דב חנין: ראש עיריית ראש העין.

דב חנין: אבל אני מבקש מכל אחד לתמצת ולשים דגש על מה ההצעה המעשית לפיתרון והתמודדות.

משה סיני: טוב, קודם כל, בוקר טוב לכולם.

משה סיני: משה סיני, ראש עיריית ראש העין.

דב חנין: ברוך הבא, אדוני.

משה סיני: תודה רבה לך, כבוד היושב וראש וחברי הכנסת, וגם התושבים שנמצאים פה, נציגי הגורמים.

משה סיני: אתמצת את דברי ממש לדקה אחת, בשלושה ארבעה נושאים מרכזיים.

משה סיני: קודם כל, אני רוצה להודות לציבור התושבים שהתכנס כאן, למעשה, מכל קצוות הארץ.

משה סיני: אותי זה מרגש לראות אנשים שלוקחים אחריות, מעורבים ובאמת מנסים להזיז דברים והייאוש והתסכול, אני רואה אותם על הפנים, אבל מצד שני זה גם נותן לנו, כראשי רשויות, תחושה שהתושבים זה ההון האנושי שלנו ואני רוצה לשבח אתכם, לומר לכם תודה רבה.

משה סיני: גם המסמך שאורי הוציא, אני חושב שזה מסמך יסוד חשוב מאוד שעוד ידובר עליו, עשה עבודה מצוינת.

משה סיני: שלשה היבטים שמבחינתי כראש רשות, ואני לא רוצה לדבר על ראש העין, אני רוצה להסתכל על זה ברמה היותר ארצית.

משה סיני: קודם כל, ברור לחלוטין הנשוא הבריאותי שהוא מסוכן, ואנחנו מדברים כאן על חיי אדם.

משה סיני: מי שלא מבין את זה, אני חושב שהאסימון כאן צריך ליפול.

משה סיני: שנית, כל התופעה הזאת משקפת חוסר משילות של משרדי הממשלה וזאת נקודה שצריך לטפל בה.

משה סיני: הפינג-פונג הזה בין משרדי הממשלה, הפעילות של ראשי הערים שפועלים ומבקשים ולא נענים, אפילו היועץ המשפטי לממשלה ש-10 חודשים לא חוזר אלינו.

משה סיני: אני חושב שאלה דברים חמורים שקורים היום במדינת ישראל.

משה סיני: הדבר השלישי זה הנושא של הרשויות המקומיות.

משה סיני: פה הייתי מפריד בין רשויות חזקות – לא ראיתי, לא בעיריית רמת גן ולא בהרצלייה ולא בתל אביב וגם לא בראש העין, תופעה כזאת – אין דבר כזה.

משה סיני: כי יש אכיפה ויש יכולת להתמודד בתופעה.

משה סיני: אם יש נושא כזה נקודתי, אז יודעים לטפל בו.

משה סיני: רשויות חלשות או רשויות שלא רוצות לטפל בבעיה, הדברים האלה קורים אצלן.

משה סיני: לכן הייתי שם את המיקוד בחיזוק הקשר בין השלטון המקומי והשלטון המרכזי, ומכאן הבשורה שצריכה לצאת, בראייתי, אם אתה מחפש משהו אופרטיבי, זה לבקש ממשרדי הממשלה לקדם תוכנית אופרטיבית, תוכנית עבודה, תוך חודש-חודשיים, שפשוט תגובש ונדע על מה מדובר.

משה סיני: הייתי אומר, הערפול הזה, הוא פשוט לא נוגע לנו.

משה סיני: הוא לא משרת אותנו.

דב חנין: אנחנו הולכים בדיוק לכיוון הזה.

דב חנין: כן, רבותיי, בדקה, כל אחד על פתרונות.

דב חנין: בדקה.

פניה קירשנבאום: אני ממטה המאבק למען הזכות לנשום אוויר נקי.

פניה קירשנבאום: שני דברים שהיינו רוצים לקדם: אחד, שינוי פרדיגמה.

פניה קירשנבאום: בנוסף לאנשים שמציתים את האש יש את בעלי הקרקעות ומחזיקים בקרקעות, שהם מבחינתי חלק מהנושאים באחריות.

פניה קירשנבאום: אם מאותו אתר מבעירים 10-15 ויותר פעמים אש בשנה, אותו בעל קרקע הוא אחראי מבחינתי.

פניה קירשנבאום: אם הייתי עושה את זה בחצר שלי, המשטרה הייתה אצלי בבית.

דב חנין: מובן.

פניה קירשנבאום: דבר אחד.

פניה קירשנבאום: דבר שני: קנסות גבוהים, החל מהאחד בינואר 2009.

פניה קירשנבאום: יש הנחיות חדשות משותפות של משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה, הקנסות נעים בין 202,000 עד 990,000 שקל למבעיר.

פניה קירשנבאום: הכסף הזה זרוק על הרצפה.

פניה קירשנבאום: פעם אחת שיהיה כזה קנס, השמועה תתפשט יותר מהר מכל שריפה אחרת.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: כן, אדוני.

דב חנין: בקשה.

עזרא נשרי: אני מהפורום האזרחי למען בקעת בית הכרם.

עזרא נשרי: אני רוצה להגיד דברים לפי מה שאני רואה אותם בבקעת בית הכרם, לא מכיר את התמונה - - -

דב חנין: אל תציג את הבעיה, מכירים אותה היטב.

דב חנין: תודה.

עזרא נשרי: לא במובן הזה.

דב חנין: פתרונות, אדוני.

דב חנין: יש לך?

עזרא נשרי: אני הולך לפיתרון.

דב חנין: קדימה, אני מוכן לשמוע.

עזרא נשרי: אני רוצה להגיד שקודם כל, צריך להבין את הבעיה.

דב חנין: לא, את הבעיה - - -

פניה קירשנבאום: רגע.

פניה קירשנבאום: רגע.

דב חנין: סליחה, תודה רבה.

פניה קירשנבאום: רגע, תן לי בבקשה לדבר.

דב חנין: אם אדוני יתמקד – אני אומר לך, אדוני, אני רוצה להגיע למסקנות מעשיות.

פניה קירשנבאום: אני רוצה להגיע למסקנה מעשית.

דב חנין: אז מסקנה מעשית היא?

עזרא נשרי: תן לי לדבר.

עזרא נשרי: אני אומר: זה שיש מקומות מוגדרים זה נכון.

עזרא נשרי: הבעיה היא שקשה לתפוס את האנשים ששורפים ואז השריפות חוזרות על עצמן.

עזרא נשרי: הבעיה היא לעשות ניטור מיידי כן לתפוס את האנשים שעושים את זה.

עזרא נשרי: אי אפשר אחרת לעשות את זה.

עזרא נשרי: אני רוצה להציע הצעה שתעלה הרבה כסף, אני חושב שצריך להרים – אולי ההצעה היא להרים בלונים באוויר.

עזרא נשרי: להרים בלונים באוויר,שאז אפשר לתפוס באופן מיידי את האנשים.

עזרא נשרי: ברגע שתהיה ההרתעה ויהיה כוח אכיפה שאוכף את זה, לדעתי, זה יגמר.

עזרא נשרי: היו"ר דב חנין:     	תודה רבה, אדוני.

עזרא נשרי: תודה על ההצעה.

עזרא נשרי: כן, אדוני בסוף, נציג רשות הטבע והגנים.

רוני מלכא: אני חושב שבצורה אופרטיבית הפגיעה בחי ובצומח מיותר לציין אותה, וראיתם את זה בימים האחרונים.

רוני מלכא: בצורה אופרטיבית צריך להפסיק את היתרי הגזם, שריפת גזם.

רוני מלכא: ניתן לגרוס גזם, ניתן לגרוס אותו, יש מכונות גריסה היום.

רוני מלכא: זו הצעה אופרטיבית ראשונית.

רוני מלכא: מיידית, להפסיק את היתרי שריפת הגזם.

רוני מלכא: ויש עוד הצעות אחרות שעלו כאן ואפשר להשתמש בהן, אבל אני חושב שזה ניתן מיידית, ולא צריך יותר מזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: כן, גברתי.

ג'מילה הרדל-ואכים: כן.

ג'מילה הרדל-ואכים: ג'מילה הרדל-ואכים, מעמותת אזרחים למען הסביבה בגליל.

ג'מילה הרדל-ואכים: אנחנו בעמותה, בגלל שאנחנו נמצאים באזור שבו רוב היישובים בהם יש שריפות פסולת, וסובלים מהן גם באופן אישי ומטפלים בזה כבר שנים, מתחקור שעשינו עם הרבה אנשים ברשויות, הגענו למסקנה שרוב השריפות נגרמות דווקא על ידי הקבלנים שמפנים את הפסולת, ולא על ידי תושבים ולא על ידי גורמים אחרים.

ג'מילה הרדל-ואכים: רק השבוע ישבתי עם ראש המועצה בפקיעין אחרי שריפה, יש לפחות פעם בשבוע שריפה של פסולת בפקיעין, ושאלתי אותו בתמימות איך אתה משלם לקבלן כשהוא שורף פסולת?

ג'מילה הרדל-ואכים: אז הוא ענה לי: מה פתאום?

ג'מילה הרדל-ואכים: מה, הקבלן שורף פסולת?

ג'מילה הרדל-ואכים: הוא בעצמו לא ידע.

ג'מילה הרדל-ואכים: וגיליתי שהשיטה שבה הן עובדות, הרשויות האלה, זה שמשלמות באופן גלובלי לקבלן של פינוי פסולת, בלי לקבל ממנו שום הוכחה על זה שהוא שלח את זה להטמנה.

ג'מילה הרדל-ואכים: זה בדיוק מה שהצעתי לו, והוא אמר: כן, לא חשבנו על זה לפני זה בכלל.

ג'מילה הרדל-ואכים: אני חושבת שצריך להוציא הנחיות או לעשות נוהל מסוים או לחוקק חוק, שמכריח רשויות מקומיות או מנחה אותן, איך להתמודד עם פסולת, איך לעבוד בכלל עם פסולת, איך לעבוד עם קבלנים כדי למנוע מהם לשרוף אותה במקום להטמין אותה.

ג'מילה הרדל-ואכים: נקודה נוספת לגבי חוק האכיפה הסביבתית ופקחים.

ג'מילה הרדל-ואכים: בדקנו עם מרכז השלטון המקומי, ומתברר שכמעט אין אף רשות בארץ, גדולה כקטנה, שמינתה פקח על פי החוק הזה, למעט איזה שתי רשויות חזקות באזור המרכז.

ג'מילה הרדל-ואכים: הסיבה לכך היא משרד הפנים שמכשיל את היישום של החוק הזה.

ג'מילה הרדל-ואכים: באם זה למשל, שלגבי רשויות קטנות הוא בכלל מונע מהרשויות למנות פקחים על פי החוק הזה, בגלל שהחוק לא מחייב אותן למנות פקחים, ולגבי רשויות גדולות שהחוק מחייב, הוא מכשיל את זה בכל מיני אמצעים, למשל על ידי זה שהקורס להכשרת פקחים הוא מאוד יקר, וצריך מספר קורסים להכשרת הפקחים האלה.

דב חנין: אנחנו עוקבים אחרי החוק הזה.

דב חנין: כן, בבקשה, אדוני.

שלמה ישראל: שלמה ישראל, משרד החקלאות.

שלמה ישראל: לטענה להפסיק את ההיתר הגורף לשריפת גזם חקלאי, אני רוצה לומר כאן שהדבר הזה לא מעשי, לפחות לא בתנאים הקיימים כרגע.

שלמה ישראל: אנחנו כרגע עובדים על - - - משותף עם המשרד להגנת הסביבה שמתיר שריפת גזם, בשני תנאים: אחת, אם זה גדם של גזעים של עצים שלא ניתן לרסק אותם.

שלמה ישראל: שתיים, אם זה גזם חקלאי שיש בו בעיות פיטו-סניטאריות, מחלות מזיקים, שאנחנו רוצים למנוע את התפשטות שלהם.

שלמה ישראל: לגבי הגדם של עצים, ישנו מהלך של הכנסת מרסקות, שיכולות לפתור את החלק הזה מהיתר שריפה.

שלמה ישראל: אבל החלק של הגזם שנותנים לו היתר שריפה מסיבות פיטו-סניטאריות, כרגע לא ניתן, אין פתרון חליפי.

שלמה ישראל: ייתכן שאפשר לחשוב על דבר  כלשהו, אבל בתנאים הנוכחים צריך להמשיך בתנאים מבוקרים, עם פיקוח, עם בקרה על המשך היתר לשריפת גזם חקלאית.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

אמיר לוין: כשאמרתי קודם – אני חושב שיש לנו בעיה שצריכים לנסות לפתור אותה.

אמיר לוין: הבעיה שלנו היא קודם כל בתי המשפט.

אמיר לוין: עד שתיק מגיע לבית משפט, והשופטים רחמנים, זו אחת הבעיות הקשות ביותר.

אמיר לוין: אני מציע כבר קרוב ל-20 שנה  - - -

דב חנין: כמה תיקים כאלה פתחתם?

אמיר לוין: מאות.

דב חנין: מאות תיקים הגיעו לבתי משפט?

אמיר לוין: כן, מאות.

דב חנין: אני רוצה לקבל דוח.

אמיר לוין: מכל הסוגים.

יהל בן נר: דרך אגב, זה לא מה שמופיע בדוח שלכם שאתם מפרסמים באתר.

דב חנין: סליחה, גברתי.

דב חנין: אני רוצה לקבל דוח על התיקים שהוגשו בשלוש השנים האחרונות.

אמיר לוין: אני מדבר על כל התיקים, לאו דווקא על שריפות.

דב חנין: אנחנו עוסקים היום רק בשריפת פסולת, אני מבקש לקבל דוח על שריפת פסולת.

דב חנין: על דוחות ועל תיקים שהוגשו בעניין הזה.

דב חנין: תודה.

אמיר לוין: רגע, עוד לא, את החלק האחרון.

אמיר לוין: אני מציע כבר קרוב ל-20 שנה לפתוח בית דין לאיכות סביבה.

אמיר לוין: בית משפט, שופטים שיבינו מה זה איכות סביבה.

איתן כבל: יש לי הצעת חוק כזאת, הממשלה לא מוכנה.

איתן כבל: מתנגדת.

אמיר לוין: זו אחת הבעיות, איתן.

אמיר לוין: זו בדיוק אחת הבעיות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: שניכם אחרונים.

דב חנין: גברתי קודם.

שלי לב: תודה, אני שלי, אני מארגון טבע ודין.

שלי לב: אני מנהלת את המוקד הירוק.

שלי לב: לא נחזור על כל הדברים שכבר נאמרו, רק אפשר לציין שלפחות אנחנו קיבלנו בשלוש השנים האחרונות עשרות פניות מתושבים בכל רחבי הארץ בנושא.

שלי לב: רוב הטיפול בפניות באמת לא מסתיים, כי הכלים בסופו של דבר חסרים.

שלי לב: אז המלצות שלנו מבחינת הטיפול בבעיה: נחלק את זה לנושא של פסולת ביתית  והנושא של פסולת חקלאית, חלוקה גסה בין השניים.

שלי לב: אז מבחינת הפסולת הביתית, בעינינו, המשרד להגנת הסביבה, כיוון שהוא הגוף המקצועי, האחראי להיבטים של זיהום אוויר, פסולת וכולי, צריכה להיות לו יכולת לפקח על כל הטיפול בבעיה, לפקח על הרשויות המקומיות בצורה טובה ולרכז את הנושא הזה.

שלי לב: מעבר לזה, לרשויות המקומיות וגם למשרד להגנת הסביבה שהוא גם גוף אכיפה, בסופו של דבר, צריך לספק איזשהו כלי כלכלי יותר משמעותי.

שלי לב: דובר פה על נושא של בתי משפט, עניינים שנגררים.

שלי לב: צריכה להיות לפקחים היכולת להטיל, מה שנקרא: ברירת קנס.

שלי לב: או שאתה משלם קנס גבוה, או שלוקחים אותך לבית משפט.

שלי לב: וכמובן, צריך להגביר את פעילות האכיפה עם עוד פקחים.

שלי לב: כמו שאמרנו, בסך הכול יש קצת יותר מ-100 פקחים שהוכשרו לעניין הזה של האכיפה הסביבתית בארץ, וזה מעט מאד, בטח להיקף של הבעיה הזאת.

דב חנין: אני מתנצל.

דב חנין: אנחנו חייבים, לפחות חברי הכנסת שנמצאים פה, חייבים לצאת להצבעה בוועדה אחרת, ולכן אנחנו נקטע את הדיון כאן.

דב חנין: אני מודה לכל אלה שהגיעו, מתנצל בפניכם על המסגרת הקצת לחוצה של הדיון ואני רוצה לסכם את הדיון כך:     אנחנו מבקשים מהמשרד להגנת הסביבה להכין בתוך שלושה חודשים תוכנית עבודה, איך אנחנו מתמודדים עם בעיית שריפת הפסולת.

דב חנין: אנחנו מבקשים שהתוכנית תיעשה באיזושהי צורה בהידברות עם משרד החקלאות.

דב חנין: אבל כיוון שאנחנו רואים בנושא הזה מפגע סביבתי ממדרגה ראשונה, אנחנו חושבים שהתיק חייב ליפול – לפחות ברמה הרעיונית, ברמת ההובלה - על המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אנחנו מאוד נרצה שהדבר הזה יעשה בתיאום ובהידברות עם השלטון המקומי.

דב חנין: במסגרת התכנית הזאת נרצה שתשקלו	מהם שינויי החקיקה שצריך לעשות, אם וככל שצריך לעשות שינוי חקיקה, כדי להתמודד בצורה יותר יעילה.

דב חנין: דובר פה גם על אחריות בעלי הקרקע.

דב חנין: דובר פה גם על מנגנוני עבירות קנס, מנגנונים כלכליים הם יותר יעילים.

דב חנין: אני מציע לשקול גם את המנגנונים המודרניים שאימצנו בחוק המזהם-משלם של עיצומים מנהליים, לבחון גם את  זה, עד כמה זה מתאים.

דב חנין: אנחנו נרצה שבמסגרת התוכנית תבדקו גם שאלות תקציביות.

דב חנין: כמה תקציב אתם תצטרכו, או משרדי ממשלה אחרים או השלטון המקומי, יצטרכו כדי להתמודד עם הבעיה.

דב חנין: בין היתר יש הצעה מעניינת של ניטור אווירי, שבוודאי עולה כסף אבל לדעתי גם חוסכת כסף, כי אם יהיה לנו ניטור אפקטיבי ואם נדע להביא כמה עבריינים לדין, יכול להיות שנוכל לחסוך לעצמנו הרבה מאוד עבודה בעתיד.

דב חנין: אני מציע בהחלט לשקול את הנושא של היתרי הגזם.

דב חנין: לא נקבע כרגע עמדה סופית בעניין, אבל אני מציע שיישקל גם הנושא של היתרי הגזם.

דב חנין: עד כמה, באיזו מידה ראוי להמשיך בהיתרי גזם ומה צריכה להיות המתכונת המעשית שלהם.

דב חנין: אני מתנצל בפני כל שלא דיבר.

דב חנין: יהיה דיון המשך של הוועדה.

אמיר קל אור: תוסיף את המילה: חינוך.

דב חנין: אנחנו מוסיפים את המילה חינוך.

דב חנין: תודה רבה, הישיבה נעולה.