ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 564, 2010-12-06 12:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

אורן משה: אנחנו העברנו אתמול נוסח.

אורן משה: קיבלתם אותו?

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: היו שני עניינים בדיון בוועדה.

שגית אפיק: היושב ראש ביקש להתחיל עם הנושא של אישור ועדת הכספים ואחר כך נדון בנושא של השווקים, שלגבי זה יש הסכמה.

שגית אפיק: לגבי אישור ועדת הכספים, מה שעלה בישיבה הקודמת, זה שנוצרת בעיה מאוד קשה כאשר מובאים ההיטלים לוועדת הכספים לאחר שהם כבר פורסמו ברשומות.

שגית אפיק: זה גורם למצב שבו האישור של ועדת הכספים למעשה מהווה חותמת גומי ואין לו שום משמעות משום שהוועדה לא יכולה באמת להציע תיקונים בצווי ההיטל.

שגית אפיק: התיקון שנעשה ב-2005 להחיל חוק שהוא משנת 1949 ולא ברור אם הוא אפילו מתאים היום למסי מכס ובלו, להחיל אותו גם על היטלים, זה יצר בעיה קשה ביחס להליך האישור בוועדת הכספים והוועדה ביקשה לחזור למצב שהיה לפני 2005, בו האישור של הוועדה ניתן לפני שמוטל ההיטל.

אורן משה: העמדה שלנו היא שאנחנו מעדיפים לשמר את ההסדר הקיים בו ההיטל מובא לאישור הוועדה לאחר שהוא הוטל.

אורן משה: אם הוועדה מוצאת שההיטל הזה הוטל שלא בצדק, היא רשאית לבטל אותו.

משה גפני: זאת אומרת, לא משנים.

אורן משה: לא.

שגית אפיק: גם עם זה יש בעיה.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, אתה מבין שאנחנו במשטר של הפקידים?

משה גפני: באמת?

פניה קירשנבאום: כן.

פניה קירשנבאום: לא הרגשת בזה?

פניה קירשנבאום: רוב הדברים אנחנו מאשרים והפקידים מחליטים עליהם.

משה גפני: מותר בוועדה לדבר נגד יועצים משפטיים.

משה גפני: כולם יודעים שהכוונה למוגדרים.

פניה קירשנבאום: יש יועצים משפטיים של המשרדים שקובעים את המדיניות של המשרדים ופקידים קובעים חלק מהדברים, ואנחנו נבחרנו על ידי ציבור כדי רק להצביע על מה שהפקידים מחליטים לעשות.

פניה קירשנבאום: כך אני מרגישה בזמן האחרון.

משה גפני: מה אתה אומר?

אורן משה: אני כמובן לא מקבל את ההערכה הזאת.

משה גפני: אתה לא מקבל את ההערכה הזאת אבל אתה אומר שאתה לא מסכים לאישור ועדת הכספים.

משה גפני: מה רע בזה?

משה גפני: צודקת חברת הכנסת קירשנבאום.

משה גפני: היא יוצאת מתוך תחושה כזאת.

משה גפני: יש ביקורת ציבורית.

אורן משה: קודם כל, אני חושב שהמעמד של ועדת הכספים בהסדר הקיים הוא לא מבוטל והוא בפירוש לא חותמת גומי.

אורן משה: זאת אומרת, זאת טענה אחת שאני מעלה.

שגית אפיק: למה?

שגית אפיק: איך?

שגית אפיק: אתם מגיעים לוועדה אחרי הליך של כמעט שנה.

שגית אפיק: ברגע שהוועדה מבקשת לתקן דבר כלשהו, והיה לנו לאחרונה עם לוחות עץ מצופים.

שגית אפיק: הוועדה מבקשת לתקן דבר מסוים ואין יכולת לממונה, וזה בניגוד למה שקורה בצווי מכס, להוציא צו חדש לא בתוך ימים ספורים.

שגית אפיק: הוא צריך עוד פעם לעבור תהליך של כמעט שנה.

שגית אפיק: מה שקרה עם לוחות עץ מצופים, בשנת 2007 הוועדה אישרה את זה לחודש אחד בלבד ומה שקרה זה שהממונה לא יכול בתוך חודש להוציא צו חדש ולכן הוא הטיל ערובה זמנית למשך שלוש שנים.

שגית אפיק: רק כעבור שלוש שנים הוא חזר לוועדת הכספים עם אותו צו וביקש שהוועדה תאשר אותו.

שגית אפיק: אין משמעות לאישור הוועדה במצב כזה.

שגית אפיק: זה להעמיד את הוועדה במבוכה ולגרום לאישור שלה להיות אישור חסר משמעות משום שהיא חייבת לאשר.

שגית אפיק: היא לא יכולה לומר לכם שצריך לתקן משום שאתם לא יכולים לתקן בתוך זמן סביר.

שגית אפיק: לכן מאז 2005 הצווים שמובאים לוועדה גורמים לכך שהדיונים בוועדה הם דיונים כמעט חסרי משמעות.

תמים עבדאלרחים: הקושי שהיועצת המשפטית של הוועדה תיארה אינו נובע מההסדר הקיים שהוועדה צריכה לאשר תוך חודשיים מהיום שהצו פורסם אלא שהצו הזה במהות שלו, כדי להגיע לתוצאות שלו, צריכים לעבור תהליך מאוד מאוד ארוך שזה מתחיל בממונה, בחקירות, בהתנגדויות, ואחר כך מגיע להסדרים.

תמים עבדאלרחים: לכן כל התנגדות לתוצאה הסופית מצריכה את התחלת התהליך מראשיתו.

שגית אפיק: אבל אם הייתם באים אלינו לפני, כשהטלתם את ההיטל?

תמים עבדאלרחים: נניח שמגיעים חודש לפני.

שגית אפיק: אז אתה יכול לעשות את התיקון.

שגית אפיק: זה היה המצב הנוהג עד 2005.

שגית אפיק: היו צווים שהוועדה ביקשה לתקן, בין אם משום שהממונה פעל בשונה ממה שהמליצה הוועדה המייעצת, ובין אם משום שהוועדה שמעה כאן את עמדות המפעלים והיא חשבה קצת אחרת ממה שחשב הממונה, והתיקונים האלה בוצעו.

שגית אפיק: היום לוועדה אין יכולת להציע תיקונים.

משה גפני: תמים, אם החלטתם אצלכם שזאת העמדה שלכם ואתם לא פתוחים לדיון, אז בסדר, נצטרך להחליט מה אנחנו עושים.

משה גפני: אני מרגיש מאוד לא נוח עם העניין הזה.

משה גפני: אנחנו כן חותמת גומי מכיוון שמה נעשה אחרי פרק הזמן הזה שהשרים דנו ואתם באים הרבה פעמים ואומרים שהיו דיונים ארוכים ואתם כבר דנתם על זה, ועד שהשרים חתמו, והיה ויכוח בין השרים ובסוף חתמו.

משה גפני: אני גם מתאר לעצמי את ההרגשה של האנשים שעוסקים בזה.

משה גפני: הרי הם צריכים לעבור באמת הרבה מאוד תהליכים שהם לא תהליכים פשוטים.

משה גפני: הם צריכים הסכמה של שני שרים, בקושי אפשר לקבל הסכמה של שני חברי כנסת, אז הסכמה של שני שרים על אחת כמה וכמה, אבל הם עברו את שני השרים, עברו את התהליך המקצועי ועברו את הכל, ועכשיו מגיעים לוועדת הכספים, אחרי זמן רב, ואנחנו נראים טרחנים כאלה, ועכשיו אנחנו נזכרים לדון על העניין.

משה גפני: כך הרגשתי במשך כל התקופה הזאת.

משה גפני: אגב, במשך כל השנים, גם כשלא הייתי יושב ראש הוועדה.

משה גפני: אני מדבר מ-2005, כי הרי לפני כן היה תהליך.

משה גפני: אני חושב שאנחנו תהליך עוזר, אנחנו לא תהליך שפוגע.

משה גפני: אם ועדת הכספים דנה על זה והתקיים דיון והדיון הוא ציבורי וכולם שמעו אותו, בניגוד לדיונים בין השרים, אני חושב שזה עוזר לכם.

משה גפני: אתם באים עם צו ואתם הולכים על מסלול יותר בטוח, אתם מגיעים למצב טוב יותר.

משה גפני: אבל אם זאת החלטה, אתה יודע, אני כאדם דתי יודע שיש גזרת הכתוב.

משה גפני: זאת אומרת, התורה קבעה, גמרנו, זהו.

משה גפני: אז אם תגיד לי שזאת גזרת הכתוב, חבל על הדיון, ואז נחליט מה אנחנו עושים, אבל אם אתם פתוחים לדיון, אז בואו נקיים את הדיון הזה.

משה גפני: מה המצב אצלכם?

משה גפני: גזרת הכתוב?

אורן משה: זאת העמדה של משרד האוצר.

משה גפני: רצית להיות בקואליציה.

משה גפני: זה המצב.

פניה קירשנבאום: אני יכולה להצביע גם בקואליציה נגד.

תמים עבדאלרחים: אם אדוני ירשה לי, אני אתייחס לשתי נקודות.

תמים עבדאלרחים: אפרופו הכתוב.

תמים עבדאלרחים: זה לשון החוק היום.

תמים עבדאלרחים: זה לא שאנחנו מבקשים לקבוע את ההסדר הזה אלא זה החוק היום.

משה גפני: אבל אתם מבקשים עכשיו מאתנו לאשר את היטלי הסחר.

משה גפני: אתם מבקשים מאתנו לאשר אותם.

תמים עבדאלרחים: אנחנו לא מבקשים לגעת בהסדר הקיים.

משה גפני: זה שאתם לא מבקשים לגעת בהסדר הקיים, אני יודע.

משה גפני: אתם שיניתם אותו ב-2005 ואתם יושבים אצלכם בחדרים ואתם מרוצים.

משה גפני: זה בסדר.

תמים עבדאלרחים: סביר להניח שגם הוועדה אישרה את זה ב-2005.

משה גפני: אני לא יודע מה היה ב-2005.

שגית אפיק: זה היה בוועדת הכלכלה.

שגית אפיק: סביר להניח שאם זה היה בוועדת הכספים, זה לא היה עובר.

תמים עבדאלרחים: סביר להניח שהכנסת אישרה.

משה גפני: תמים, מה שאתם רוצים לעשות ולהוציא מסמכותה של ועדת הכספים, למשל את הפיקוח על המים, אתם הולכים לוועדת הכלכלה לאשר את זה שם כדי שבוועדת הכספים לא תהיה סמכות.

משה גפני: הרי אם הייתם באים עם זה לוועדת הכספים, הוועדה לא הייתה מאשרת את זה.

משה גפני: אותו הדבר גם כאן.

משה גפני: אם הייתם מסירים או מורידים את סמכויות ועדת הכספים, היא לא הייתה מאשרת את זה.

משה גפני: העניין הוא שהם מסירים את זה בוועדת הכלכלה ולא מביאים את זה לכאן.

משה גפני: אותו הדבר היה עם המים ואותו הדבר בהיטלי סחר.

אורן משה: זה היה בחוק ההסדרים של 2006 וזה נדון בוועדת הכספים.

משה גפני: לא, בוועדת הכלכלה.

אורן משה: זה מה  שאומר הזיכרון שלי.

אורן משה: לא בדקתי.

משה גפני: אולי.

פניה קירשנבאום: עכשיו זה בוועדת הכלכלה או אז זה עבר בוועדת הכלכלה?

משה גפני: לא, אז.

משה גפני: התיקון על המים עבר בוועדת הכלכלה בממשלה הקודמת.

משה גפני: דרך אגב, אני לא אומר שם, אבל עלה מי שהיה שר מממשלת קדימה והיום הוא חבר כנסת נכבד ודיבר נגד זה במליאת הכנסת, גם דיבר לעניין אבל דיבר עם צעקות.

משה גפני: אמרתי לו שהוא היה שר שהצביע בעד.

משה גפני: הוא אמר שזה לא יכול להיות, זה לא היה על סדר היום.

תמים עבדאלרחים: אם יורשה לי אדוני להתייחס לשתי נקודות.

משה גפני: יורשה לך.

תמים עבדאלרחים: לתהליך עצמו.

תמים עבדאלרחים: הרי הכנסת גם בצווים אחרים או במקרים אחרים שהכנסת צריכה לאשר צו מסוים עוד לפני שהוא ייכנס לתוקף, היא לא שותפה לתהליך עצמו, לתהליך הבדיקה.

תמים עבדאלרחים: הצו מגיע אליה בסוף התהליך, אחרי שהשרים מציעים את הצו ואת התקנות, והיא מחליטה לאשר או לא לאשר, להחזיר את זה לשרים או לא.

תמים עבדאלרחים: היא לא חלק מהתהליך.

פניה קירשנבאום: אבל אם היא רוצה לשנות?

תמים עבדאלרחים: היא יכולה לשנות.

תמים עבדאלרחים: כמובן שהיא יכולה לשנות וזאת הנקודה השנייה שאני רוצה להתייחס אליה.

תמים עבדאלרחים: גם במקרה הזה המצב הקיים, היא יכולה לשנות.

תמים עבדאלרחים: נניח שמביאים צו מסוים, אחרי שהשרים חתמו עליו ואחרי שהוא נכנס לתוקף, והוועדה מחליטה שהיא לא רוצה שהוא יהיה בתוקף.

פניה קירשנבאום: לא, היא רוצה שהוא יהיה בתוקף אבל לא כולו אלא היא רוצה לשנות אותו.

תמים עבדאלרחים: היא רוצה להכניס שינויים מסוימים.

תמים עבדאלרחים: היא יכולה לקבוע שהיא מאשרת את הנוסח הזה לתקופה מסוימת קצובה בזמן.

פניה קירשנבאום: מה הזמן הקצוב?

פניה קירשנבאום: אנחנו יכולים לקבוע שאנחנו כותבים חודש ואחרי חודש להכניס שינויים?

תמים עבדאלרחים: אני מדבר על המצב הקיים היום ושגית תתקן אותי אם אני טועה.

תמים עבדאלרחים: המצב הקיים היום, נניח שמביאים צו לוועדה והוועדה מעונינת להכניס בו שינויים, אבל היא יכולה לאשר אותו לתקופה מסוימת, לחודשיים-שלושה.

שגית אפיק: לא, משום שזה בדיוק מה שהסברתי.

שגית אפיק: זה ההבדל בין צווי מכס לצווים של היטלי סחר.

שגית אפיק: חוק מסי מכס ובלו נועד לצווי מכס.

שגית אפיק: צווי מכס, למשל האחרון לגבי הסיגריות, הוועדה סברה שמפעל מקומי עלול להיפגע ובד בבד עם אישור הוועדה את הצו כמו שהביאה אותו רשות המסים, היא ביקשה שיצא צו נוסף שמעדכן ונותן הטבה מסוימת ביחס למפעלים המקומיים.

שגית אפיק: רשות המסים מסוגלת לעשות את זה באותו יום משום שאין לה תהליך שקבוע בחקיקה, משום ששר האוצר מסוגל לקבל החלטה, להודיע לוועדה ולעשות את זה במקביל.

שגית אפיק: בצווי היטלי סחר אי אפשר לעשות את זה.

שגית אפיק: הוועדה יכולה לקצוב לחודש-חודשיים, אבל אין לזה שום משמעות משום שהממונה בחודש-חודשיים לא יכול להוציא בשל ההליך שקבוע בחוק, הוא לא יכול להוציא צו חדש.

שגית אפיק: לכן כאשר הוועדה עשתה את זה לגבי צווים מסוימים והיא אישרה את הצווים לתקופה קצובה, נאלץ הממונה לעבור על החלטת הוועדה ולהחזיק את זה לתקופה.

פניה קירשנבאום: אפשר לשנות את החוק.

שגית אפיק: זה לאורך כל החוק.

שגית אפיק: אלה זמנים שקבועים והם מחויבים להם.

שגית אפיק: מה שכן אפשר לקבוע, וזה דבר שגם אני הבנתי שכן הייתה לו הסכמה, אפשר לקבוע שכאשר הדבר מובא בפני ועדת הכספים, היא תצטרך, כמו שאמרת, בתוך חודש למשל לקיים את הדיון בנושא הזה והיא תצטרך גם לקחת בחשבון שיש כאן גם להם התחייבויות מסוימות שהם צריכים לעמוד בהן.

משה גפני: הבנו את העיקרון.

משה גפני: אני רוצה להציע נוסח.

משה גפני: אני מציע בסעיף 56, ייאמר: "במקום האמור בו יבוא: היטל לפי חוק זה לא יוטל אלא באישורה של ועדת הכספים של הכנסת.

משה גפני: הוגשה בקשה לאישור כאמור, תדון בה ועדת הכספים בתוך 21 ימים ותסיים את דיוניה כאמור בהתחשב בהתחייבויותיה של מדינת ישראל בהסכמים בין לאומיים".

משה גפני: זאת אומרת, החשש שלכם שזה ייקח זמן, אנחנו תוחמים את זה בחוק וכדי שלא תהיה השלכת רוחב, אנחנו מדברים רק בהתחשב בהתחייבויותיה של מדינת ישראל בהסכמים בין לאומיים.

משה גפני: אני מבין שלזה הסכמתם אבל חזרתם בכם.

אורן משה: לא הסכמנו לזה.

אורן משה: אני לא יודע מהיכן המקור.

אורן משה: לא הסכמנו.

משה גפני: רק שאלתי.

שגית אפיק: לא דובר אתי אתמול בערב והבוקר?

עדנה הראל: אולי נסביר על מנת שיהיה ברור גם לפרוטוקול.

עדנה הראל: אני דיברתי אתמול בלילה בשיחת לילה עם היועצת המשפטית של הוועדה על מנת לדון בשאלה מדוע בכלל נדרש אישור הוועדה.

עדנה הראל: אני לתומי ביקשתי לשקול מחדש האם בכלל נדרש אישור הוועדה.

עדנה הראל: מדובר בהחלטות פרטניות וזה לא מובן מאליו ולא פשוט מבחינה משפטית מדוע ועדה כספים נדרשת לאשר אישורים פרטניים של החלטות פרטניות.

שגית אפיק: מצד שני, זה היה עד 2005.

עדנה הראל: נכון שזה היה המצב עד 2005.

משה גפני: למה את אומרת פרטני?

עדנה הראל: מכיוון שהטלת ההיטל היא על יצרן מסוים, על תושיבה ולא על סוני, או גם תושיבה וגם סוני.

עדנה הראל: זאת אומרת, זה דיון קונקרטי כפי שלצורך העניין כאשר המחוקק קובע לרגולטור סמכות למתן רשיונות, הוא אומר שהוא צריך לשקול כך והוא צריך לשקול אחרת.

עדנה הראל: הרשיון הקונקרטי לגוף מסוים, לא בא לאישור הכנסת ביחסים בין רשות מחוקקת ורשות מבצעת.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: את לא צריכה להאריך.

משה גפני: אם כן, למה הסכמת לזה?

עדנה הראל: לא הסכמתי.

עדנה הראל: ברשותך, התקשרתי לצורך ההיבט הזה והיועצת המשפטית של הוועדה הייתה הגונה מספיק – אם כבר נדבר על הסכמות – לומר שיכול להיות באמת שלא צריך את אישור הוועדה בכלל אלא שבעיניה המצב הקיים היום הוא המצב הגרוע מכל.

עדנה הראל: או שיהיה אישור מראש, או שלא יהיה אישור בכלל.

עדנה הראל: זאת הייתה שיחה.

עדנה הראל: אני לא הוסמכתי ולא היה תיאום בין משרדי לעניין הזה.

עדנה הראל: אני קיימתי שיחה משפטית של אחורי הקלעים כדי להבין את התפיסה המשפטית של היועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: זאת אומרת, לא הצלחתי לסכסך בינך לבין משרד האוצר.

עדנה הראל: ממש לא.

עדנה הראל: גם לא ביני לבין היועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אין הסכמה.

אורן משה: לא, אין הסכמה.

משה גפני: אין הסכמה, אין פיצול.

משה גפני: הבנתי.

עדנה הראל: מהצד השני, קודם כל, יש בכל זאת במנגנון הקיים היום היבט מובנה שאומר שכדאי לשוק לשתף פעולה עם הממונה.

עדנה הראל: מכיוון שכדאי לשוק לשתף פעולה עם הממונה, הוא מקבל את מירב המידע שיש בידו, הוא יכול להחליט על ערובות זמניות, הוא יכול להחליט על ההמשך.

עדנה הראל: הוועדה המייעצת למשל כבר לא יכולה לקבל מידע חדש כי זה על מנת למנוע מגופים להחזיק אצלם את המידע, להגיד שאולי הממונה לא יקבל החלטה, אבל כשאני רואה שזה באמת מתקרב למשהו קונקרטי, פתאום אני אספר את הנתונים שלי.

עדנה הראל: לכן גם בהיבט הזה השאלה היא מה המשמעות של אישור הוועדה.

עדנה הראל: האם אישור הוועדה עניינו, כפי שיכול היה להשתמע כאן – ואני לא חושבת שנכון שזה יהיה – שהוועדה פותחת את הפתח לאלה שעד היום לא השתתפו במשחק כי לא היה להם נוח, כי חשבו שאולי לא יטילו היטל ופתאום הם באים ומספרים ואומרים שלא שמעו אותם, אבל הייתה להם הזדמנות.

עדנה הראל: לכן גם אם הוועדה, על אף עמדת הממשלה מתנגדת, תרצה להצביע על נוסח אחר, אני חושבת שהנוסח הזה צריך לקחת בחשבון את העובדה שההליך הזה בכל מקרה לא אמור לשבש את ההליך התקין של הטלת היטלים.

עדנה הראל: לכן, גם אמירתה של היועצת המשפטית, גם אם זה פרה הטלת ההיטל ולא אחרי, כפי שהמצב היום, זה עדיין יכול ליצור מצב שפותחים מחדש כאן ואני לא חושבת שזאת כוונת הוועדה.

אורן משה: זה בדיוק לא משנה.

אורן משה: אם לתפיסתכם הוועדה היום היא במעמד של חותמת גומי, במקרה של אי הסכמה עדיין ילך זמן לאיבוד גם אם זה יהיה אישור מראש.

משה גפני: אבל אנחנו קובעים תאריך.

אורן משה: אבל בתוך התאריך שאתה קובע, אתה לא חייב להסכים אתו.

אורן משה: יש לך 15 ימים לקיים את הדיון, אבל זה לא אומר שאתה חייב להסכים.

משה גפני: אבל אם אני לא מסכים אתך, יש לי טענות.

אורן משה: בוודאי, אבל הטענות האלה לכאורה יכולות להתקיים גם במצב הקיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חשבתי שאנחנו נמצאים בדור חדש של אנשי האוצר.

משה גפני: נשארו עוד שיירים של פעם.

משה גפני: אני מבין שיש ויכוח לגבי השווקים, או שכאן יש הסכמה?

ניר ימין: הגענו לאיזושהי הסכמה.

משה גפני: תגיד מה הניסוח המוסכם.

ניר ימין: אנחנו מדברים על סעיף 65 של פסקאות (3) עד (5).

ניר ימין: פסקה (3) נותרת כפי שהיא, כפי שהיא הייתה בכחול.

ניר ימין: פסקה (4), אני אקרא את הנוסח המתוקן.

משה גפני: לזה אתם מסכימים.

אורן משה: כן, מה שניר קורא מתואם אתנו ומוסכם עלינו.

משה גפני: רק ועדת הכספים לא מוסכמת עליכם.

ניר ימין: בסעיף 3ח(א) –     (א)	בסעיף קטן (א), בסופו יבוא: לעניין זה ישקול הממונה גם את הפגיעה הצפויה בענפים אחרים שעלולים להיות מושפעים מן ההחלטה.

ניר ימין: במקום "שווקים" יבוא "ענפים" והשקילה של הממונה תובא בסוף סעיף קטן (א), בסעיף 3ח.

ניר ימין: (ב)	אחרי סעיף קטן (א) יבוא:     		אולי כאן במקום לקרוא את כל הסעיף, רק נציין שהוספנו הוראה שאומרת שהממונה יעביר העתק מההחלטה שלו גם לממונה על התקציבים במשרד האוצר שבסיפא הסעיף מתייחס אליו.

ניר ימין: הסיפא של הסעיף אומרת שבתוך 14 ימים מיום הממונה העביר את ההחלטה אל המנהל הכללי ואל הממונה על התקציבים.

ניר ימין: לכן הוספנו הוראה שאומרת שיש להעביר את ההחלטה גם לממונה על התקציבים.

ניר ימין: בסעיף 28(5), בסעיף קטן (א) הוספנו: "ישקול הממונה גם את הפגיעה הצפויה" במקום בשווקים אחרים, "בענפים אחרים בישראל שעלולים להיות מושפעים מן ההחלטה".

ניר ימין: בסעיף קטן (א1) הוספנו הוראה שדומה להוראה בסעיף 3ח שמתייחסת להעברת העתק מההחלטה של הממונה גם לממונה על התקציבים במשרד האוצר שצריך להתייחס אליה בסוף.

ניר ימין: נסביר עכשיו בהתאם לנוסח מה שהממונה שוקל.

ניר ימין: הממונה שוקל את הפגיעה הצפויה בענפים אחרים ביחס לענף היצרני המקומי שהגיש את הבקשה לבירור, וחשבנו שהנוסח שהצגתי עכשיו משקף את זה יותר טוב מהנוסח שהובא בפני הוועדה בהצעת הממשלה.

משה גפני: זהו?

ניר ימין: כן.

משה גפני: לזה האוצר מסכים.

משה גפני: בטח, כי זה מיטיב אתכם.

משה גפני: גם אני הייתי מסכים אם הייתי האוצר.

משה גפני: אני חשבתי לפצל את החוק הזה ולהביא אותו מיד להצבעה, אבל מכיוון שיש מחלוקת בינינו, אני לא אפצל אותו.

משה גפני: אנחנו סיימנו את הדיון.

משה גפני: אנחנו נביא בעזרת השם, כשתהיינה ההצבעות, להצבעה ואז הוועדה תכריע.

משה גפני: כאמור, חשבתי לפצל, חשבתי שזה חוק בהסכמה ולכן חשבתי לפצל ולהביא אותו כחוק נפרד, אבל מתברר שאין הסכמה.

משה גפני: יש הסכמה רק לגבי מה שניר, היועץ המשפטי, הקריא, שזאת הטבה לאוצר ועל זה הם הסכימו.

משה גפני: לגבי הנושא של ועדת הכספים, אפילו נוסח הפשרה, לפי דעתי הייתה הצעת פשרה כזאת.

משה גפני: אני לא יודע באיזה דרגות, אבל הייתה הסכמה כזאת או אחרת ואני לא יודע בדיוק איזה.

משה גפני: אני מקבל את מה שאומרים כאן, שלא הייתה הסכמה, אבל בסדר.

משה גפני: הם רוצים להשאיר את המצב הקיים והוועדה תצטרך להכריע בהצבעה.

משה גפני: אני רוצה שמישהו יגיד לי אחרי כן בסוד מי זה גזרת הכתוב באוצר בעניין הזה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אני בכל זאת מבקש מכם עד ההצבעה לשקול את העניין הזה.

משה גפני: זה פשוט מעליב אותנו.

משה גפני: אנחנו חשבנו שאנחנו בעידן חדש במערכת יחסים בין ועדת הכספים לבין משרד האוצר.

משה גפני: חשבתי שאנחנו בכל אופן מהווים גורם עוזר.

משה גפני: הבנתי את מה שאתם אומרים.

אורן משה: אני אהיה בקשר עם שגית בעניין הזה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כדאי שתגיעו להסכמה.

משה גפני: אני יכול לדבר רק על עצמי ולא על חברי כנסת אחרים, אבל פתאום אני יכול לקבל עצבים ולהצביע ובסוף אני המחוקק.

משה גפני: כדאי להגיע להסכמות.

משה גפני: יכול להיות שלא יהיה לי עצבים, אבל יכול להיות שכן.

משה גפני: תודה רבה.