ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 381, 2010-12-14 12:30

אופיר אקוניס: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33).

אופיר אקוניס: אנחנו בשורה מאוד ארוכה של רוויזיות.

אופיר אקוניס: האם הממשלה מבקשת עוד תיקונים?

נגה רובינשטיין: את כל מה שאנחנו יודעים שאנחנו רוצים לבקש הגשנו למנהלת הוועדה.

אופיר אקוניס: תיקחו בחשבון שכאשר נסיים אי אפשר יהיה לתקן יותר.

אופיר אקוניס: אנחנו באופן כללי סיימנו את הדיונים על החוק הזה.

אופיר אקוניס: אני מתכוון להתחיל לקיים הצבעות כדי לקבל הכרעות.

אופיר אקוניס: אנחנו לא נקיים דיון דומה מבחינת האגרסיביות והאלימות כפי שהיה עכשיו בוועדה לביקורת המדינה.

אופיר אקוניס: הדיון יהיה סביר, תרבותי ויתקבלו בו החלטות.

אופיר אקוניס: הבקשה הראשונה היא של חברי הכנסת אילטוב ושמאלוב - ברקוביץ.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על סעיף 6כא1(א): בעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים לרשימת ערוצים שהמועצה לשידורי כבלים ושידורי לווין תהיה מוסמכת לקבוע את מיקומם.

רוברט אילטוב: אני מבקש שיהיה מנגנון - הבנתי שהצדדים הגיעו להסכמה -  שבעל רישיון כללי לשידורים, שזה הוט ויס, יאפשר לבעל רישיון מיוחד אפיק סביר בהתחשב בסוג הערוץ ואפיונו.

רוברט אילטוב: למועצת הכבלים סמכות להתערב אם המיקום הוא בלתי סביר.

נגה רובינשטיין: אנחנו סבורים שהחוק מקנה כבר היום למועצת הכבלים והלוויין את הסמכות הזאת.

נגה רובינשטיין: ככל שהתיקון הזה יתקבל תעלה טענה שעד היום למועצה לא הייתה הסמכות הזאת.

נגה רובינשטיין: זה נראה לנו לא נכון ומיותר כי הוא פשוט קיים במסגרת חוק התקשורת ובמסגרת סמכויות המועצה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, אתה עומד על הרוויזיה שלך?

רוברט אילטוב: אני עומד על הרוויזיה.

דב אברמוביץ: ברישיון של הוט יש כיום סעיף שלפיו אם בעל רישיון לשידורי כבלים לא מציע משהו שהוא סביר לדעת המועצה המועצה יכולה להגיד "לא".

דב אברמוביץ: זה מנגנון שהוא לא מנגנון טוב.

דב אברמוביץ: זאת לא הסדרה ראויה.

דב אברמוביץ: אנחנו מדברים על מנגנון פשוט, כמו שיש בכל יתר הערוצים.

דב אברמוביץ: בכל יתר הערוצים יש סמכות לגבי שיקול הדעת שיופעל במקרים הסבירים.

אופיר אקוניס: האם הממשלה מתנגדת?

נגה רובינשטיין: הממשלה מתנגדת.

נגה רובינשטיין: תהיה משמעות משפטית לגבי פעולות שנעשו עד היום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה עם חבר הכנסת אילטוב, רק יש לי הסתייגות אחת בנושא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הערוצים האלה כל כך חשובים למדינת ישראל ויושב-ראש המועצה יכול להחליט מה יהיה מספר אפיקו, אז אני מבקשת להחיל על ערוץ שהוא בעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים ועל מפיקי ערוץ עצמאי את החובה ללוות משדרים בכתוביות בעברית, ערבית, רוסית ותרגום לשפת הסימנים, על-מנת להנגיש לחרשים ולאוכלוסיות נוספות כגון זקנים, בני מיעוטים, עולים חדשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר בערוצים לפי ההצעה של חבר הכנסת אילטוב שהחקיקה מעניקה להם הגנה בהיותם בעלי ערך ציבורי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם מספקים במה לנישות שאינן זוכות למענה מספיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הערוצים האלה כל כך חשובים אני חושבת שצריכות להיות להם גם חובות.

אופיר אקוניס: אנחנו לא עוסקים כרגע בכתוביות שבסעיף (ו).

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במידה והרוויזיה שלי מתקבלת אני מבקשת להוסיף חובות לאותם ערוצים.

אופיר אקוניס: זה דבר נפרד.

אופיר אקוניס: אנחנו נקיים הצבעה על סעיף (ו).

לאה ורון: הנושא שמעלה חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ עוד לא נפתח.

לאה ורון: עדיין לא אושרה הבקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: אני מבינה את אמירתה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ שככל שבקשתו של חבר הכנסת אילטוב לדיון מחדש בנושא שהוא העלה לא תתקבל היא תחזור בה מבקשתה בסעיף קטן (ו).

נגה רובינשטיין: אין קשר בין הסעיפים.

אתי בנדלר: יש קשר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם החליטו שהערוץ חשוב צריכות להיות לו גם חובות.

נגה רובינשטיין: החובה שלך לא תלויה בשאלה אם המועצה מחליטה לשים אותו באפיק מסוים או לא, היא חובה כללית לכל בעל רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לזה קשר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הוא יכול לבוא ולהגיד לכבלים ולווין להזיז את הערוץ צריך שיהיה לערוץ הזה חובות.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת אילטוב, אתה עומד על הסעיף הזה?

רוברט אילטוב: יש הסכמה בין הגופים.

אופיר אקוניס: בין איזה גופים יש הסכמה?

רוברט אילטוב: בין הערוצים של רישיון לפלטפורמות.

אופיר אקוניס: הממשלה מתנגדת?

נגה רובינשטיין: כן.

אופיר אקוניס: מי בעד הצעת חברי הכנסת אילטוב ושמאלוב-ברקוביץ?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הממשלה מתנגדת אני מושכת את ההסתייגות שלי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, אני מציע גם לך לעשות את זה.

אופיר אקוניס: תאמין לי, לא על זה תקום ותיפול הרפורמה הזאת.

רוברט אילטוב: בוא נעלה את זה להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה  צ ב ע ה בעד – 6 נגד –0     ההצעה התקבלה

אתי בנדלר: האם יש הסתייגות של שר התקשורת?

משה כחלון: כן.

לאה ורון: אנחנו עוברים לבקשת הממשלה לדיון מחדש ודיון מחדש בסעיפים 51א, 52(א) ו-53 המוצעים, בנושא מימון הרחבת ה-DTT באמצעות כספים שהתקבלו מהתמורה עבור חברת החדשות, ערבות להבטחת מימון עלות ההקמה ואי קיזוז מימון עלות ההקמה מתמלוגים שישלם בעל רישיון לשידורי טלוויזיה.

ראובן ריבלין: אני מציע לך לשאול מי בממשלה מבקש.

ראובן ריבלין: לא תמיד הממשלה היא בראש אחד.

ראובן ריבלין: לפעמים יש משרד האוצר, משרד התקשורת, משרד המשפטים.

ראובן ריבלין: השאלה מי מייצג את הממשלה.

אופיר אקוניס: אתה לא היית פה, אבל בחדר הזה היה מצב שבו כששאלתי מה עמדת השר קיבלתי תשובה מה עמדת המשרד.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, לי יש דז'ה וו.

ראובן ריבלין: אני חוזר לשנת 2002, לתקופה שבה הייתי שר התקשורת ועיקר מאבקיי לא היו עם האנשים שלא היו בדעתי מהמגזר העסקי, אלא עם משרד המשפטים.

ראובן ריבלין: משרד המשפטים היה בזמנו האיש שעודד כל דבר, לא היה מעליו דבר.

ראובן ריבלין: היה גם כמובן משרד האוצר.

ראובן ריבלין: אני עמדתי על כך שאני נציגה של הממשלה.

ראובן ריבלין: אם שר התקשורת הוא נציגה של הממשלה, אז גם בנושא הבא שבו ביקשתי להתערב כנראה שיהיו מחלוקות שונות בין המשרדים השונים.

נגה רובינשטיין: יש כאן עמדת ממשלה.

ראובן ריבלין: עמדת הממשלה מוצגת על ידי שר התקשורת.

נגה רובינשטיין: אך ורק.

ראובן ריבלין: מצוין.

אופיר אקוניס: היה דבר כזה.

אופיר אקוניס: זכרוני אינו מטעה אותי.

אופיר אקוניס: היה מצב שבו שאלתי מה העמדה והתשובה הייתה שעמדת השר איננה מייצגת את עמדת הממשלה.

אופיר אקוניס: זה ויכוח בין ממשלה לכנסת, בין יחסי הגומלין בין הממשלה לפקידות הממשלתית.

טל רוזנפלד: מדובר ברוויזיה על סעיפים 51א, 52 ו-53, לעניין מימון הרחבת ה-DTT.

טל רוזנפלד: מה שהחליטה הוועדה בדיונים הקודמים זה שהמימון ייעשה מכספי התמלוגים שמשלמים בעלי הזיכיונות ובעתיד בעלי הרישיונות.

טל רוזנפלד: מה שכרגע הממשלה מביאה לדיון זה ההצעה שהתמורה עבור חברת החדשות, הן של ערוץ 10 והן של ערוץ 2  - זה סעיפים שעדיין לא הצבענו עליהם, אבל הנוסחים מונחים כאן - תשמש למימון הרחבת מערך ה-DTT.

טל רוזנפלד: אם יהיה הפרש והתמורה לא תספיק או שיידרש להוציא את הכסף עוד לפני שתתקבל התמורה, אז בסעיף מפורטים הגופים שיממנו את הרחבת המערך.

טל רוזנפלד: אנחנו חוזרים לנוסח שהיה לפני.

אופיר אקוניס: מה שינה את עמדת הממשלה בין מה שכבר היה לבין הבקשה החדשה?

אופיר אקוניס: גם הנוסח הקודם היה לבקשת הממשלה.

טל רוזנפלד: נכון, אבל עכשיו יש לנו את התמורה מחברת החדשות.

טל רוזנפלד: יש את הכיסוי משם.

טל רוזנפלד: ההפרש ימומן על ידי הגופים שמפורטים בסעיף, שאלה הגופים שהיו מפורטים גם קודם.

טל רוזנפלד: מדובר בבעלי הזיכיונות, בבעלי הרישיונות, בערוץ הערבי - ככל שהוא יהיה שם - ובערוץ הכנסת.

רוברט אילטוב: האם במקור הממשלה היא זאת שהייתה צריכה לממן?

משה כחלון: את החלק הראשון הממשלה מממנת.

נגה רובינשטיין: ההצעה המקורית היא שכולם מממנים, למעט רשות השידור.

נגה רובינשטיין: כשהגענו לוועדה עמדתה הייתה שאוצר המדינה ישלם.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהעלינו את הקושי הזה שמיעוט גורמים יממנו עבור שאר הגורמים, הוועדה החליטה שאוצר המדינה ישלם.

נגה רובינשטיין: אנחנו באנו עכשיו עם הצעה שמחלקת את התשלומים.

רוברט אילטוב: יש פה שינוי מהותי במדיניות.

אופיר אקוניס: אמרתי שהממשלה שינתה את עמדתה מהנוסח הקודם לנוסח הזה.

רוברט אילטוב: אני לא בטוח שאני שלם עם הנוסח הזה.

אופיר אקוניס: זה שהיא הציעה נוסח חדש לא אומר שאתה שלם איתו.

אופיר אקוניס: קודם נבין מה הוא, אחר כך נדע עם מה אנחנו שלמים.

נגה רובינשטיין: ההסדר הוא באמת הסדר מורכב.

אופיר אקוניס: אחר ממה שהיה קודם.

נגה רובינשטיין: מכיוון שחברת החדשות אמורה לעמוד לסוג של מכירה, התמורה שתשתלם עבור חברת החדשות תלך למימון של ה-DTT.

נחמן שי: מה הקשר?

נחמן שי: הכסף אמור היה ללכת להפקות.

נגה רובינשטיין: זה שלב א'.

נגה רובינשטיין: ככל שהכסף מחברת החדשות לא יספיק לשם מימון של ה-DTT, העודף הנדרש - אנחנו עוד לא יודעים להעריך כמה יהיה התשלום -  ישולם על ידי בעלי הרישיונות הקיימים וערוץ הכנסת,  זאת אומרת כל השחקנים הקיימים שמשתתפים ב-DTT והשחקנים העתידים, למעט רשות השידור.

נגה רובינשטיין: זה ההסדר.

ראובן ריבלין: למה?

אתי בנדלר: למה למעט רשות השידור?

מנשה סמירה: פשוט אין להם.

מנשה סמירה: תגידי את האמת.

אתי בנדלר: אין להם זה טעם אידיאולוגי ידוע.

נחמן שי: האם לא היו צריכים הכספים האלה לעבור להפקות?

נחמן שי: בילינו יום אחד שלם בכפר המכבייה בשאלה איך נחלק את הכסף.

נגה רובינשטיין: לא על החלק הזה.

נגה רובינשטיין: בילינו יום שלם על התמורה אולי מה-BID  לעניין האפיקים, לא לעניין חברת החדשות.

אופיר אקוניס: בדבר הזה הכרענו כבר מי יממן את ה-DTT.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש הכרעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדוע הגעתם עם זה?

נגה רובינשטיין: אנחנו הגענו מכיוון שאוצר המדינה לא מעוניין לשאת בתשלום הזה.

נגה רובינשטיין: באנו עם רעיון יצירתי.

אתי בנדלר: אני רוצה לבקש ממך, גברת רובינשטיין, להסביר את התהליך, כי את אומרת שזה ככל שלא יהיה הפרש וככל שזה לא יממן את חברת החדשות.

אתי בנדלר: צפוי הרי שעיבוי המערכת או הקמת המערכת הנוספת תיעשה הרבה לפני מכירת חברת החדשות.

אתי בנדלר: תסבירו מה סדר הדברים בהתאם למוצע.

אתי בנדלר: האם זה אומר שהגופים האלה יתנו הלוואה לאוצר המדינה?

נגה רובינשטיין: לא. מכיוון שאוצר המדינה לא אמור מלכתחילה על פי ההצעה לממן את המערך.

נגה רובינשטיין: .

מנשה סמירה: ההחלטה של הוועדה הזאת הייתה שהמימון של מערך ה-DTT יהיה מכספי התמלוגים שנאגרו ברשות השנייה בשנה האחרונה.

מנשה סמירה: מכיוון שמשלמים כרגע תמלוגים יש מקור מימון.

מנשה סמירה: כבר מהשנה הזאת יש סדר גודל של בין 20 ל-40 מיליון, תלוי מה יוחלט בסופו של דבר.

מנשה סמירה: יש 15 מיליון שקל יתרת תמלוגים שהחזרנו לא מזמן מהקמת שלב א'.

מנשה סמירה: אם החלטת הוועדה תישאר בתוקף כך שהמימון יהיה מאוצר המדינה, אז יש מקור מימון שזה מהתמלוגים של השנה הזאת ומהיתרה הקודמת.

מנשה סמירה: זה המצב.

מנשה סמירה: זאת גם הייתה ההמלצה.

מנשה סמירה: בדיון הקודם התייתר החלק של לדון בערוץ הכנסת, משום שההחלטה הייתה שמקור המימון יהיה מכספי התמלוגים.

אופיר אקוניס: זה מה שהצבענו וקיבלנו.

אופיר אקוניס: עכשיו באה הממשלה ומבקשת דבר אחר.

אופיר אקוניס: אני מציע לא לפתוח את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: הממשלה יכולה לעשות מה שהיא מבינה.

אופיר אקוניס: ההכרעות מתקבלות בכנסת.

ראובן ריבלין: בהרגשת הדז'ה וו אני רוצה לפנות אל חברי הכנסת.

ראובן ריבלין: אין ועדה יותר אטרקטיבית מוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: רבים מאזרחי ישראל באים ומתאספים לשמוע מה קורה בוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: אין להם מושג על מה דנים פה.

ראובן ריבלין: בסופו של דבר הם רוצים שתצביעו אך שהם רוצים.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם לשמוע כל אחד בהקשבה רבה, כי כל אחד מהם עושה רבות למען כלכלת ישראל.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, צריך להחליט מה הכי טוב לצרכני ישראל, מה הכי טוב לאזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: צריך להחליט בלי מורא, בלי משוא פנים, בלי פיתויים ובלי איומים.

ראובן ריבלין: הייתי שר התקשורת כשנחמן שי היה עסוק בצרכי ציבור אחרים.

ראובן ריבלין: השתדלנו לעשות כמיטב יכולתנו.

ראובן ריבלין: כל האנשים פה הם בעלי דעה מאוד יסודית ומאוד משכנעת, אבל  יחד עם זה כל אחד מבקש את האינטרס שלו.

ראובן ריבלין: אני  ביקשתי להופיע בפניך, אדוני, לאחר שדיברתי עם שר התקשורת.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכל חברי הכנסת שה-DTT הוא אחד מהדברים החשובים ביותר לצרכן בישראל.

ראובן ריבלין: אני רוצה להבהיר בצורה ברורה שמי שצריך להקים את ה-DTT צריך לעשות זאת למען אזרחי ישראל, למען אותם אלה שנבצר מהם להגיע לכל אותם מקורות מידע, מקורות בילוי, תרבות, פנאי וחינוך אשר מחייבים אותם בתשלומים מיוחדים.

ראובן ריבלין: המדינה מבקשת היום - הממשלה עושה זאת יפה באמצעות שר התקשורת -  לאפשר לאזרחי ישראל שאין ידם משגת להגיע למקסימום מקורות מידע.

ראובן ריבלין: הדבר הזה הוא חשוב ביותר.

ראובן ריבלין: השאלה היא אם חובת התשלום היא על המדינה כמדינה או חובת התשלום היא על אותם אלה שהם צרכנים כמו האזרחים.

ראובן ריבלין: כאשר המדינה משלמת זה כמובן מהמסים,  כי תקציב המדינה מורכב ממקורות ההכנסה של המדינה.

ראובן ריבלין: בעבר חשבנו שה-DTT הוא דבר שצריך להיות ממומן גם על ידי אותם ערוצים שיבואו וייהנו בצורה חד משמעית על ידי כך שכל בית בישראל במחיר של כלום יוכל להגיע אליהם בהינף לחיצה אחת מבלי צורך לשלם אגרות נוספות.

ראובן ריבלין: במערכת ה-DTT  הראשונה היו 5 ערוצים.

ראובן ריבלין: ביניהם היה גם רשות השידור ב-2 ערוצים: ערוץ 11  וערוץ 33.

ראובן ריבלין: אלו קבוצות שנהנות בעיקר מהנושא הזה.

ראובן ריבלין: הערוץ הראשון לא יכול לשאת באותם תשלומים.

ראובן ריבלין: אלה תשלומים כמעט זניחים.

ראובן ריבלין: ביקשה הממשלה לתקן היום את ההצעה שלה בכך שבמקום 5 ערוצים, שמתוכם 2 הם של רשות השידור, יהיו רק 3. ביניהם יש את אחד הערוצים ה"פופולאריים" בעולם  - לפי דעתי אחוז הציפייה בו מגיע לכדי 100% - והוא ערוץ הכנסת.

ראובן ריבלין: כל מי שמבין משהו יודע שערוץ הכנסת נותן הכל.

ראובן ריבלין: כל מה שביקשת מאחד מ-150 הערוצים הפעילים כל לילה ולילה יש בערוץ הכנסת.

ראובן ריבלין: פעמים רבות מטילים על האוצר, לאחר שהוא מחלק את התקציב, להוציא מהתמונה את כל אותן מטלות שהמשרדים אשר קיבלו תקציב  יכולים היו לחלק ביניהם.

ראובן ריבלין: הם אומרים שאת זה הם מחלקים, השאר האוצר ייתן פעם נוספת.

ראובן ריבלין: אני מבקש להודות לאוצר על כך שהוא העמיד את ערוץ הכנסת בשורה אחת עם הרשות השנייה ובשורה אחת עם ערוץ 2 וערוץ 10.

ראובן ריבלין: על כך אנחנו מודים לו מאוד, כי בכך זכינו להכרה.

ראובן ריבלין: רבים היו אלה שהתנגדו לעצם הקמתו של ערוץ הכנסת.

ראובן ריבלין: וראה זה פלא, ערוץ הכנסת שווה בתכלית לערוץ 10 ולערוץ 2 משום שאנחנו מתבקשים היום לממן את הקמת המערכת כאילו היינו ערוץ 10 או ערוץ 2. כמובן בצדק, כי אנחנו כמו ערוץ 10 וערוץ 2 מבחינת הצפייה.

ראובן ריבלין: אולי הם היו צריכים לבקש שעלינו יוטל יותר, כי הרי אותנו רואים הרבה יותר מאשר רואים אותם.

ראובן ריבלין: הדבר צריך לבוא לידי הבנה של חברי הכנסת, כי רבים מהם ישבו בתקציב הכנסת הבא.

ראובן ריבלין: בתקציב הכנסת הבא אני אבוא ואומר להם שבמקום 6 מיליון שהייתי צריך לתת לאזרח הישראלי אני צריך לתת עכשיו 10 מיליון.

ראובן ריבלין: ידעו כל החברים שיושבים כאן  וידע הפרוטוקול שכאשר נבוא לתקציב הבא אנחנו נדפיס עבור האוצר כסף, כי הוא לא רוצה שהרשות הראשונה תשלם.

ראובן ריבלין: אני כבר הייתי פה.

ראובן ריבלין: הייתי חבר כנסת, הייתי חבר כנסת לשעבר, הייתי שר, הייתי שר לשעבר, הייתי יושב-ראש כנסת, הייתי יושב-ראש כנסת לשעבר.

ראובן ריבלין: רשות השידור לא מסוגלת להגיע למצב שבו נחייב אותה.

ראובן ריבלין: אנחנו לא נותנים בידיה את הכלים להתייעל.

ראובן ריבלין: צריך לראות כל אזרח את רשות השידור כרשות ציבורית, לא כרשות שהיא רשות מסחרית או כרשות שהיא רשות ממלכתית.

ראובן ריבלין: אני מבחין הבחנה יתירה בין הרשות הממלכתית לרשות הציבורית, כי הממלכתית היא הרשות של הממשלה.

ראובן ריבלין: רשות השידור צריכה להיות רשות של הציבור.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, לא תמיד הדברים באים לידי ביטוי.

ראובן ריבלין: פעמים רבות האנשים שנמצאים במערכת רשות השידור חושבים שהם יכולים להטיף לציבור לא מה שהוא צריך לדעת, אלא מה שהם רוצים שהוא ידע.

ראובן ריבלין: אני חושב שאנחנו צריכים להקפיד ולשמור.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת שי וחברת הכנסת שלי יחימוביץ עומדים על המשמר יחד עם חבר הכנסת וקנין על כך שתתקיים רשות ציבורית.

ראובן ריבלין: צריכים - עם כל הקושי - גם לאשר את הנושא של הגדלת אגרת רשות השידור, כדי שרשות השידור תהיה תלויה באזרחים ולא בממשלה.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נאשר את האגרה יכול להיות שהממשלה תוכל לבוא ולהטיל את ה-4 מיליון המסכנים או את 12 המיליון גם על רשות השידור.

ראובן ריבלין: את כל מה שיאמר שר התקשורת אני אקבל, כי אני רואה ב-DTT לא עניין של גחמה בינינו אלא כיצד זה יושלם.

ראובן ריבלין: אנחנו עשינו את חוק הקולנוע.

ראובן ריבלין: מחצית מהתמלוגים צריכים ללכת לקולנוע.

ראובן ריבלין: אם לקחת מהתמלוגים לירה, זאת אומרת שחצי לירה לקחת מהקולנוע הישראלי.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה כתובים בכל דברי חוק הבזק, שהוא חוק התקשורת, חוק הקולנוע וכל אותם חוקים אשר שייכים לשידור בישראל שעלה, פרח וצמח.

ראובן ריבלין: יחד עם זה צריכים להיות זהירים.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לאוצר שהם לא צריכים להשתמש בכנסת כאיזה שהוא מכשיר להדפסת כסף.

ראובן ריבלין: אתם מחייבים את הכנסת לבוא לשלם דברים שהיא לא מחויבת בהם.

ראובן ריבלין: אם הממשלה רוצה הכנסת מוכנה לשמש כצינור להדפסת כסף, אבל שידעו כל חברי הכנסת שאנחנו עושים פה דבר כדי לא להכשיל מכשיר שמשרת את כל הציבור בישראל.

אופיר אקוניס: כל חברי הכנסת שמעו את דבריך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: אתה הבנת את המסקנה, חבר הכנסת שי?

נחמן שי: אני השתכנעתי.

נחמן שי: אני חושב שאפשר להגיע לאיזו שהיא הבנה.

נחמן שי: לדעתי הפתרון שהציע מנכ"ל הרשות השנייה הוא נכון.

נחמן שי: זה יכסה את כל המקורות.

אופיר אקוניס: אנחנו כבר קיימנו דיון טוב מאוד בעניין הזה.

אופיר אקוניס: קיבלנו הכרעה מצוינת.

אופיר אקוניס: באה הממשלה ומשנה את עמדתה.

אופיר אקוניס: אני מתנגד לשינוי העמדה הממשלתית.

אופיר אקוניס: מי בעד הצעת הממשלה לפתוח את הסעיף?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 0 נגד – פה אחד הסעיף לא נפתח         בקשה לדיון מחדש ודיון מחדש, מאת ח"כ רוברט אילטוב, בסעיף 29(1)(ב) בנושא הוספת ערוץ ייעודי בשפה הרוסית למערך השידורים הדיגיטלי.

אופיר אקוניס: האם פתחנו את הסעיף הזה?

לאה ורון: אנחנו שוחחנו והוועדה לא הצביעה על הבקשה לדיון מחדש.

אופיר אקוניס: מי בעד לפתוח את הסעיף?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – רוב נגד – 0 סעיף 29(1)(ב) נפתח ואנחנו מקיימים בו דיון מחדש

זאב אלקין: היות וכל הסוגיה של הוספת הערוצים ל-DTT זה נושא שדורש בחינה נוספת, כאשר יש כמה ערוצים שיש מאבק אם להוסיף או לא, הצעתי היא לפצל את הסעיף הזה מהחוק הראשי ולהצביע על הפיצול.

רוברט אילטוב: זאת לא הצעתך, זו הסכמה שהגענו אליה.

זאב אלקין: זאת הצעה שיש עליה הסכמה.

אתי בנדלר: הסעיף היחידי שניתן לפצל כאן זה הסעיף המוסיף למערך ה-DTT את משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית.

נגה רובינשטיין: יש את הסעיף שאחרי שנתיים יעבור.

אתי בנדלר: זה סעיף בחוק העיקרי.

אתי בנדלר: אני צריכה לפצל סעיף מהצעת החוק.

נגה רובינשטיין: עשינו גם תיקון לסעיף הזה.

אופיר אקוניס: העיקרון מובן לכם?

נגה רובינשטיין: העיקרון מובן.

נגה רובינשטיין: זה לא עניין עקרוני, זה עניין ניסוחי.

אופיר אקוניס: בלאו הכי מפצלים.

אופיר אקוניס: האם מוציאים את זה מהחוק הראשי?

אתי בנדלר: משמעות הפיצול, ככל שהוועדה תחליט על כך והמליאה תאשר זאת, אומרת שסעיף מסוים שכלול בהצעת החוק הממשלתית לא יהיה כלול בנוסח שיונח עכשיו לקריאה שנייה ושלישית, אלא יישאר להמשך דיון הלאה בוועדה.

אתי בנדלר: לצורך זה אני צריכה להוציא סעיף אחד מהצעת החוק הממשלתית.

אתי בנדלר: הסעיף שאותו נפצל הוא הסעיף שדן בערוץ בערבית.

אתי בנדלר: אינני בטוחה אם הצעת החוק מתייחסת לזה רק בסעיף קטן (1) או במקום נוסף.

אתי בנדלר: החלטת הוועדה היא לפצל את כל מה שקשור בערוץ בערבית ממערך ה-DTT.

אופיר אקוניס: אתם תמצאו את הסעיפים כאשר הדבר יובא לקריאה שנייה ושלישית.

ניצן חן: מועצת הכבלים והלוויין פרסמה מכרז לערוץ הערבי.

ניצן חן: רק אתמול הוגש ספר המכרז.

ניצן חן: התפרסם המכרז על בסיס החוק המוצע.

ניצן חן: אני לא צריך להסביר לכם מה החשיבות הגדולה של ערוץ ערבי מסחרי.

ניצן חן: בחוק מבקר המדינה כתבו את זה.

ניצן חן: זה הולך לעזור להסברה הישראלית.

ניצן חן: שר התקשורת הקים צוות לדון בכל העניין של הרחבת ה-DTT.

ניצן חן: להוציא עכשיו את הערוץ הערבי בישורת האחרונה זה יהיה מעשה לא ראוי שפוגע בערוץ עוד לפני שהוא הוקם.

נחמן שי: איפה נקבע שהוא יוצא?

אופיר אקוניס: בלאו הכי, מר חן, ועדה לבחינת הוספה או גריעתם של ערוצים מה-DTT ישנה במשרד התקשורת.

ניצן חן: גם על בסיס החוק הקיים.

ניצן חן: .

אופיר אקוניס: אין עוד חוק.

אופיר אקוניס: אנחנו בהצעת חוק.

נחמן שי: אני מסכים באלף ומאת האחוזים למה שאומר ניצן.

נחמן שי: אני חושב שזאת פגיעה באוכלוסייה מסוימת בתוך מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: ערוץ 33 הוא ב-DTT.

אופיר אקוניס: 90% משידוריו הם בערבית.

אופיר אקוניס: מספיק עם הצביעות.

נחמן שי: הוא לא צריך להיות ב-DTT.

אופיר אקוניס: אבל הוא נמצא.

נחמן שי: בוועדה נדון בזה.

אופיר אקוניס: אנחנו מפצלים.

אופיר אקוניס: בוויכוח על ה-DTT נדון בנפרד.

אופיר אקוניס: זה מה שמציע יו"ר הקואליציה.

נחמן שי: אתה הולך לדון בנפרד בכל הסוגיה של ה-DTT?

זאב אלקין: נכון.

נחמן שי: גם הערוץ הערבי צריך להיות על השולחן.

זאב אלקין: הוא יהיה על השולחן.

אופיר אקוניס: מר חן, אתה בוועדה שבוחנת מה ייגרע ומה יתווסף ל-DTT?

משה כחלון: אם הוא לא יודע את התשובה, אז מיניתי אותו הרגע.

אופיר אקוניס: אני מציע להצביע על הפיצול.

אופיר אקוניס: מי בעד ההצעה לפצל?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד נגד – 0 אושר     	דיון מחדש לבקשת ח"כ יוליה שמאלוב- ברקוביץ בסעיף 6כא1 המועצה במסגרת סעיף 78(2) להצ"ח והרישיונות הכלליים לשידורי טלוויזיה, לרשות השידור, ערוץ הכנסת והערוצים היעודיים; לחלופין: ביטול האיסור להקצות את האפיקים 10 ו-22 למשדרים האמורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להגיש רוויזיה בנושא מיקום רצף אפיקי השידורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להציע שרצף האפיקים המיועדים לשידורים ישראליים בעלי רישיון ייקבע להיות באפיקים 1 עד 10 בכבלים ובלווין כאחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באם לא תתקבל בקשתי אני מבקשת להחזיר את המצב לקדמותו, כלומר 10 ו-22.

אופיר אקוניס: מי בעד בקשתה של חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – 5 הבקשה לא אושרה

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להגיש הסתייגות במליאה.

אופיר אקוניס: דיון מחדש לבקשת ח"כ רוברט אילטוב בסעיף 6כ1(א)(2) בנושא הגבלת סמכות המועצה להפחית את שיעור הערוצים המשותפים הקבוע בסעיף.

רוברט אילטוב: מדובר על כך שלכבלים וללווין יש את הערוצים שלהם.

רוברט אילטוב: הרשות השנייה קובעת מה האחוז שמותר להם להחזיק בערוצים שלהם.

רוברט אילטוב: נוצר מצב שלאחד מהם יש כ-40% ולשני יש כ-20%.

רוברט אילטוב: הבקשה שלי היא להשוות את התנאים ולהגיע ל-40%.

נגה רובינשטיין: התנאים שציינת אינם תנאים מדויקים.

נגה רובינשטיין: הבקשה הזאת באה על רקע בקשה ספציפית של חברה ספציפית.

נגה רובינשטיין: כמו שהייתה חברה ספציפית מהצד השני שרצתה מול חברת הוט, עכשיו חברת הוט רוצה לפתוח את תנאי המיזוג הספציפיים שהוסדרו במסגרת החלטת מועצה והחלטת הרשות להגבלים עסקיים.

נגה רובינשטיין: פנתה חברת הוט וניסתה לפתוח את התנאים האלה מול הרשות להגבלים עסקיים לפני כמה שנים  - בפעם האחרונה לפני שנה -  אבל דרכה לא צלחה.

נגה רובינשטיין: עכשיו היא מבקשת לעשות עקיפה להחלטה של הרגולטור הרלוונטי.

יורם מוקדי: אף אחד לא מעוניין בזה.

נגה רובינשטיין: ההחלטה הזאת מבטיחה פלורליזם במגוון של ערוצים על גבי הפלטפורמות שאף אחד לא מעוניין בהן.

נגה רובינשטיין: אנחנו חושבים שזה לא נכון,  במיוחד על הרקע שהרשות הרלוונטית המקצועית חשבה שההסדרה הזאת היא הסדרה לא נכונה.

נגה רובינשטיין: אומרים הוט ויס שהם לא מעוניינים בזה.

רוברט אילטוב: אני מבקש לדחות את ההצבעה על-מנת לבדוק את הנושא.

אופיר אקוניס: תתייעץ ונחזור לזה.

אופיר אקוניס: בקשה לדיון מחדש ודיון מחדש בבקשת ח"כ יוליה שמאלוב-ברקוביץ בסעיף 139 – תיקון חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) בנושא החלת החובה ללוות משדרים בכתוביות ובעבירת, בערבות וברוסית ובתרגום לשפת סימנים על בעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים ועל מפיק ערוץ עצמאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ערוץ זה או אחר כל כך חשוב לציבור, אז שישקיעו בתרגום, שישימו את זה בעברית איפה שאין עברית, שישימו את זה ברוסית איפה שאין רוסית, שישימו ערבית, שיעשו את זה בשפת החרשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה יש חשיבות לערוץ זה או אחר אם אנחנו לא נותנים לקבוצות גדולות במדינה לצפות בו?

אופיר אקוניס: את רוצה שהכל יתורגם?

אתי בנדלר: זה רק בעל רישיון מיוחד או מפיק ערוץ עצמאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבקשת שיהיה רוסית , עברית , אנגלית , ערבית ושפת החרשים, אלא שלכל ערוץ תהיה  הנישה שתחליט המועצה לאיזה עוד קהלים הוא מתאים.

אופיר אקוניס: זה קצת מסובך.

ניצן חן: עם כל הערכה שלי לחברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, זה שיש שיקול דעת עוד לא אומר שצריך להפעיל אותו.

ניצן חן: לשפת הסימנים והכתוביות יש הסדרה כוללת, בין בחקיקה ראשית ובין בתקנות ובהסדרים.

ניצן חן: הנפקות התקציבית של מה שאת מבקשת על ערוץ 24, על ערוץ הקניות ועל ערוצים שיבואו אחרי זה היא בין 4 ל-5 מיליון שקל.

נגה רובינשטיין: למה צריכים ליצור חובה בלי יכולת להפעיל שיקול דעת פר ערוץ אם זה מתאים?

נגה רובינשטיין: יש אינטרס למדינה שיהיו כמה שיותר  מפיקים עצמאיים.

נגה רובינשטיין: זה בהמשך לסוגיה הקודמת שהייתה עם האחזקה של 40%.

נגה רובינשטיין: השאלה היא אם יש הכרח שבכל ערוץ של מפיק עצמאי, שהוא לא בהכרח עומד עם גוף חזק מאחוריו, יהיה נטל של עוד כמה מיליוני שקלים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת נטל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם העובדה שהחרשים יבינו על מה מדובר זה נטל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם העובדה שזה יתורגם לערבית ולרוסית זה נטל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הציבורים האלה הם נטל בשבילך?

ניצן חן: כל התכנית העסקית שלהם היא 4 מיליון שקלים.

ניצן חן: את רוצה להחיל עליהם מחויבות של כל התקציב שלהם.

אופיר אקוניס: אני חושב שהתשובה של מר חן מספקת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, האם את מסתפקת בתשובתו של מר חן?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא. אני רוצה שיסבירו לי מה זה בעל רישיון מיוחד.

ניצן חן: בעל רישיון מיוחד זה ערוץ שנישא על התשתיות של הוט ויס בלי לשאול את דעתם.

ניצן חן: אין להוט ויס שיקול דעת מבחינת התוכן.

ניצן חן: בתמורה הם משלמים דמי מעבר בסך 4 וחצי מיליון שקל.

ניצן חן: המשמעות התקציבית.

ניצן חן: .

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תדבר על משמעות תקציבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכנסת שומעת כל הזמן את העניין של משמעות תקציבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני גם שמעתי את זה באסון הגדול שהיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא מעניינת אותי עכשיו המשמעות התקציבית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסביר לי מה זה בעל רישיון מיוחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה שלא תבוא אתה להוט ויס ותגיד להם שאתה לוקח מהם אפיק זה או זה כי הוא חשוב?

ניצן חן: הסמכות שיש למועצה כרגולטור ישיר היא לקבוע רק בגבולות קיצוניים, דהיינו שהוט או יס   לא יחליטו להתעמר בבעל ערוץ עצמאי וברצותם יגלו אותו לערוץ 600 או יעיפו אותו לערוץ 60.

ניצן חן: הסיבה שאין היום בעל רישיון מיוחד, למעט ערוץ הקניות, נעוצה בעובדה שהמודל העסקי שלו בעייתי.

שרון שמש: חוק התקשורת רצה לעודד פלורליזם.

שרון שמש: רוב הערוצים שהכבלים והלוויין משדרים אלה ערוצים שהגיעו איתם להסכם.

שרון שמש: מדובר בערוצים שתלויים ברצונם הטוב של הכבלים והלוויין.

שרון שמש: בעל רישיון מיוחד זה מנגנון בחוק התקשורת שנועד לאפשר גם למי שלא הגיע להסכמה עם הכבלים והלוויין לשדר.

שרון שמש: לערוץ כזה יש חובות, בעיקר תשלום דמי מעבר.

שרון שמש: זאת הסיבה שאין כמעט ערוצים כאלה.

שרון שמש: מאוד קשה לקיים ערוץ שמשלם את הסכומים שיש לשלם כדמי מעבר לכבלים וללווין ולהפיק גם תוכן.

שרון שמש: המודל הזה נכון להיום נכשל.

שרון שמש: עלו 2 ערוצים כאלה, אבל הם ירדו כי לא הייתה להם ייתכנות כלכלית.

שרון שמש: הערוץ היחיד שמצליח לשרוד זה ערוץ הקניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המשמעות של ערוץ הקניות לציבור במדינת ישראל שכל כך חשוב לבוא לכבלים וליס ולהגיד להם להשאיר אותו באפיק 21?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המשמעת של הרישיון המיוחד לערוץ הזה?

שרון שמש: בדרך כלל כשמשדרים ערוצים שמגיעים איתם להסכמה משלבים אותם באפיקים שמתאימים לאופי שלהם.

שרון שמש: כאן זה ערוץ שמראש לא כל כך רוצים לשדר אותו.

שרון שמש: אם לא נותנים לערוץ כזה הגנה, אז זורקים אותו לאפיק מאתים ומשהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא עדיין נמצא בפלטפורמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת זורקים אותו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקום 21 יעשו 300.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה כל כך חשוב ערוץ הקניות לכבלים וליס?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה חשוב לציבור?

שרון שמש: הרישיון המיוחד זה המכשיר שהחוק נתן לרגולטור לעודד פלורליזם, זאת אומרת לשדר ערוצים שהכבלים והלוויין לא רוצים לשדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה המשמעות של ערוץ הקניות לציבור הרחב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש משמעות לערוץ הזה אני מבקשת שהוא יתורגם לשפות אחרות.

שרון שמש: אנחנו לא מדברים על ערוץ הקניות כערוץ קניות, אלא על המנגנון של רישיונות מיוחדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על ערוץ הקניות.

שרון שמש: אנחנו חשבנו שערוץ הקניות חשוב לפריפריות כדי לאפשר להם סחר מרחוק.

שרון שמש: אנחנו מדברים באופן כללי על המנגנון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברגע שאתה מסביר לי ציבורית זה אומר שהוא צריך להיות מתורגם לעוד שפות.

שרון שמש: כל מה שאנחנו אומרים זה שזה מעודד פלורליזם.

אופיר אקוניס: מי בעד הבקשה לדיון מחדש?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה  בעד – 1 נגד – רוב הבקשה לא אושרה

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה לחשוב מדוע זה כל כך חשוב.

אופיר אקוניס: בקשת הממשלה לדיון מחדש ודיון מחדש בסעיף 100 בנושא העברת התמלוגים שמשלם מורשה לשידורים, לאוצר המדינה.

נגה רובינשטיין: זה העברת תמלוגים במישרין מהזכיינים למשרד האוצר.

אופיר אקוניס: לא היה דיון בעניין הזה.

אופיר אקוניס: מר סבן, אתה לא תהיה רגולטור של השידורים?

יהודה סבן: ודאי שלא.

אופיר אקוניס: אני מבקש שתגיד את זה בעצמך.

אופיר אקוניס: תגיד שאתה מתחייב בשם משרד האוצר בישראל לא להיות הרגולטור של השידורים.

יהודה סבן: כשהמדינה גובה תמלוגים בענפים אחרים  -  בענף התקשורת זה בתחום הטלוויזיה הרב-ערוצית -  היא גובה את זה באמצעות החשב.

יהודה סבן: במקרה של שוק התקשורת היא גובה אותם באמצעות חשב משרד התקשורת.

יהודה סבן: כך נהוג בסלולר, בנייח ובחברות הטלוויזיה הרב-ערוצית.

יהודה סבן: החריג לכך הוא הרשות השנייה שגובה את התמלוגים לא באמצעות חשב משרד התקשורת אלא בעצמה.

יהודה סבן: אנחנו מציעים לשנות את ההסדר הזה כך שהגבייה תיעשה על ידי חשב משרד התקשורת.

יהודה סבן: כל השינוי הוא במנגנון הגבייה.

יהודה סבן: אין כאן שום שינוי בהתנהלות מול הרגולטור.

יהודה סבן: הגבייה הטכנית תיעשה על ידי משרד התקשורת.

מנשה סמירה: יש כאן הטעייה.

אופיר אקוניס: איך זה עובד בכל שאר התחומים?

אופיר אקוניס: איך העניין הזה הוחרג?

מנשה סמירה: כנראה שהמחוקק לא טעה.

מנשה סמירה: הנושא הזה עלה על ידי האוצר לאורך קיומה של הרשות השנייה  פעמיים או 3 פעמים לפחות.

מנשה סמירה: המחוקק מצא לנכון להשאיר את המצב על כנו, זאת על אף שכל הטיעונים האלה נשמעו כמה וכמה פעמים.

מנשה סמירה: כספי התמלוגים בסופו של תהליך מועברים לאוצר המדינה.

מנשה סמירה: השאלה שנשאלת כאן היא מה המשמעות על העברת מנגנון הגבייה.

מנשה סמירה: מאז ומתמיד נעשה ניסיון לייצר הפרדה בין הגורמים הממשלתיים לגופים המשדרים.

מנשה סמירה: ממשק ישיר הוא ממשק בעיתי.

מנשה סמירה: התייחסו לכך הרבה גורמים ברבות השנים, לרבות מבקרי המדינה לדורותיהם.

מנשה סמירה: זאת הסיבה שהוקמה רשות עצמאית כתאגיד סטטוטורי, שנמצאת כחיץ בין הממשלה לגופים המשדרים.

מנשה סמירה: אין כוונה ואין רצון של פקידי האוצר, שתמיד להוטים להיות מעורבים בכל דבר, להיות מעורבים באופן ישיר באמצעות החשבים שלהם בתהליך הזה.

מנשה סמירה: הגבייה היא לא רק גבייה של סכום כסף שמועבר לאוצר המדינה, הגבייה היא גם של ההוצאה לשידורים.

מנשה סמירה: אותו סכום שנקבע קובע את ההוצאה לשידורים שגופי השידור צריכים להוציא.

מנשה סמירה: נמצא כאן חבר הכנסת שי, שהיה ממקימי הרשות השנייה.

מנשה סמירה: כבר אז הנושא הזה עלה והיה צורך לייצר את ההפרדה ולייצר את העצמאות כדי שלא תהיה זיקה ישירה.

מנשה סמירה: מההוצאה לשידורים נקבעת הנגזרת של סוגה עילית.

מנשה סמירה: זאת עבודה מאוד מורכבת.

מנשה סמירה: זה לא מספר פיקס שנקבע, זה איזה שהוא תהליך של בדיקה שנעשה על ידי גורמים שהם גם רואי חשבון וגם גורמים מקצועיים כדי להגיע בסופו של דבר לסכום.

מנשה סמירה: את הסכום הזה קובעים איך יועבר.

מנשה סמירה: בשנת 2005 או 2006,  כשהנושא הזה עלה על ידי האוצר, נקבע שהרשות השנייה תעביר כל נתון שהאוצר יבקש.

מנשה סמירה: כך אנחנו עושים.

מנשה סמירה: לא צריך לשנות את העניין.

מנשה סמירה: הרשות השנייה וזכייני הרשות השנייה ושידורי הטלוויזיה הוחרגו בגלל העיקרון של ההפרדה.

מנשה סמירה: יהודה סבן     	אנחנו מציעים להעביר את הגבייה של התמלוגים, לא שום דבר אחר, לחשב משרד התקשורת.

נחמן שי: גם היום הגבייה עוברת אליך.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – רוב נגד – 1 בקשת הממשלה לדיון מחדש התקבלה

נחמן שי: האם חסרה תעסוקה במשרד האוצר ובמשרד התקשורת שאתם רוצים את מנגנון הגבייה?

יהודה סבן: מנגנון הגבייה של התמלוגים נעשה על ידי חשבים.

יהודה סבן: את התמלוגים מכימיקלים לישראל ומענפים אחרים גובים על ידי חשבים.

יהודה סבן: את התמלוגים מהוט ויס שיושבים בחדר הזה גובה חשב משרד התקשורת, לא הרגולטור.

יהודה סבן: אין היגיון בכך שהרגולטור גם יגבה את כספי התמלוגים.

נחמן שי: למה הם עושים את זה?

נחמן שי: משעמם להם?

אופיר אקוניס: אתה תמיד יכול להצביע נגד.

נחמן שי: רוצים שהרגולטור יהיה עצמאי, שיהיה לו כוח.

אופיר אקוניס: כששאלתי את מר סבן אם הרגולטור יהיה עצמאי הוא אמר בצורה מפורשת שכן.

נחמן שי: תמיד הוא יגיד את זה.

אופיר אקוניס: אם זה לא ילך נחזיר את זה.

נחמן שי: אתה רוצה שהאוצר יעמוד ישירות מולם?

נחמן שי: אני לא רוצה שהוא ידבר איתם.

נחמן שי: מה אנחנו מרוויחים מזה?

נחמן שי: בשביל מה?

מנשה סמירה: זה בירוקרטיה.

מנשה סמירה: זה ממשק ישיר לזכיינים.

נחמן שי: הם סתם דחפו את זה פנימה.

נחמן שי: מה זה שייך לרפורמה?

נחמן שי: מנשה, מי יבדוק את החשבונות?

נחמן שי: מי יבדוק שהם מדווחים אמת?

מנשה סמירה: הוא יצטרך.

נחמן שי: זה לא בסדר.

מנשה סמירה: זאת המשמעות של העברה.

מנשה סמירה: היום אנחנו עושים את זה.

אופיר אקוניס: מנשה, אם תקבלו פנייה כלשהי לגבי שידור מסוים בערוץ השני או בערוץ 10, מי יבדוק את זה?

אופיר אקוניס: מר סבן יבדוק?

אופיר אקוניס: מר סבן, רוצים לדעת שאתה לא תהיה זה שתקבל פנייה לגבי שידור כלשהו בערוץ השני או בערוץ 10 ועוד תגיד מה אתה חושב עליו.

יהודה סבן: אנחנו לא נעשה את זה.

אופיר אקוניס: אתה מתחייב שאתה לא מתערב בשום דבר ושאתה מתעסק רק בעניין הכספי.

אופיר אקוניס: יהודה סבן:     אני לא אתעסק בעניין הכספי ובטח לא בענייני תוכן.

אופיר אקוניס: החשב שיגבה את התשלומים לא יעסוק בענייני תוכן.

אופיר אקוניס: הוא גם לא עושה את זה היום כשהוא גובה את הכספים מהוט ויס.

אופיר אקוניס: אין שום סיבה להבחין בין שני הגופים האלה.

קריאה: למה בתמלוגים מבחינים?

קריאה: למה לא משווים את הכל לפלטפורמות?

יהודה סבן: אנחנו שוקלים את זה.

נחמן שי: 4 שנים אתם שוקלים את זה.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 100.

טל רוזנפלד: 68.

טל רוזנפלד: בסעיף 100 לחוק העיקרי (1) בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים", במקום "לרשות" יבוא "לאוצר המדינה" והסיפה החל במילים "הרשות תעביר" – תימחק; (2) בסעיף קטן (ד), המילה "מהרשות" – תימחק.

אופיר אקוניס: איפה הפיקוח הפרלמנטרי על קביעת התמלוגים?

אתי בנדלר: בהתאם לחוק יסוד משק המדינה  יש צורך לקבל את אישור ועדת הכספים.

אתי בנדלר: זה עובר לאישור ועדת הכספים.

אופיר אקוניס: כדאי שיהיה כתוב שזה יאושר בוועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: ככל שזה לא מועבר לאישור ועדת הכלכלה צריך לתקן את החוק כך שזה יועבר לאישור ועדת הכלכלה.

נחמן שי: כל מגע בין גופי ממשלה לזכיינים עצמאיים ופרטיים צריך להיעשות מאוד בזהירות.

נחמן שי: הרעיון הזה  הוא רעיון שנופל בדיוק בתווך הזה.

נחמן שי: הרשות השנייה ניהלה את זה לאורך השנים.

נחמן שי: יכול להיות שהיא ניהלה את זה טוב, יכול להיות שהיא ניהלה את זה רע.

נחמן שי: אם היא ניהלה את זה רע צריך לבדוק למה.

נחמן שי: אם היא ניהלה את זה רע זה לא אומר שצריך להוריד את התווך הזה בין הגורם הממשלתי לזכיינים.

נחמן שי: זה יהיה רע מאוד אם זכיינים או בעלי רישיונות לעתיד יצטרכו ללכת למשרד האוצר.

נחמן שי: עצם הרעיון ללכת, לשבת מול פקידי מדינה ולהתחיל להסביר להם איך ספרי החשבונות שלהם בנויים, איך ההכנסות שלהם ואיך ההוצאות שלהם זה רעיון רע.

נחמן שי: אנחנו ממוטטים פה משהו שנוגע כרגע רק לעצמאות הארגונית והכספית שלהם.

נחמן שי: בשלב הבא זה יגיע לתחומים אחרים.

נחמן שי: אני חושב שזה רעיון רע.

נחמן שי: אני מציע שתמשכו את זה.

נחמן שי: אני לא יודע מאין זה בא.

נחמן שי: אני לא מבין מה זה קשור לרפורמה.

נחמן שי: יש מספיק דברים חשובים שקורים פה.

נחמן שי: זה פשוט לשבור סדר והיגיון שמתקיימים 20 שנה במדינת ישראל.

נחמן שי: זה מתקיים לגמרי לא רע.

מוש דנון: תהליך גביית התמלוגים הוא נגזרת של ההכנסות.

מוש דנון: אנחנו מושפעים מההכנסות האלו היות ו-60% מזה מופנים ליצירה.

מוש דנון: האם יעשה את זה גוף מקצועי שיודע לבחון הכנסות או יעשה את זה גוף ממשלתי כמשרד האוצר זאת התשובה שצריכה להתקבל.

יהודה סבן: אין שום שינוי בעניין הזה.

יהודה סבן: כל הדברים שנוגעים לחישוב של הפקות המקור, של סוגה עילית נעשים  היום וימשיכו להיעשות על ידי הרשות השנייה.

יהודה סבן: גביית התמלוגים תיעשה על ידי חשב המשרד.

אופיר אקוניס: אני מעלה להצבעה את הסעיף.

אופיר אקוניס: אני רוצה שיהיה ברור שהדברים צריכים להתרחש בוועדת הכלכלה.

יהודה סבן: אנחנו מסכימים.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 100 כך שהגבייה תהיה באוצר?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – רוב נגד – 2 אושר

נחמן שי: אני מבקש לרשום הסתייגות.

אבי דיכטר: מר סבן הסביר למה המנגנון הזה מתקיים בגופי תקשורת אחרים.

אבי דיכטר: אנחנו מבקשים שאותו היגיון יתקיים גם לגבי שיעור התמלוגים, לא רק לגבי שיטת הגבייה.

אבי דיכטר: זה דבר מהותי לגבינו.

נחמן שי: אתם עוד תאכלו אותה עכשיו.

נחמן שי: הוא עוד יפתח עכשיו את גובה התמלוגים.

טלי גורן: יש מכתב משר התקשורת ומשר האוצר.

נחמן שי: כשפותחים קופסא לא יודעים מה יוצא ממנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם באמת חושבים שתקבלו את הכסף מהאוצר אי פעם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר גם שהאוצר ייקח את האגרה של רשות השידור ממחלקת האגרה של רשות השידור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש גבייה של 55% גבייה במקום 100%.

אבי דיכטר: אני הבנתי שהאוצר מאוד מגובש בתפישת העולם שלו לגבי התמלוגים.

אבי דיכטר: אני מניח שיש לו גם תפישה מגובשת לגבי גובה התמלוגים והשוויונות הנדרשת בתחום הזה.

יהודה סבן: זה לא קשור להצעה.

אופיר אקוניס: זה לא בחוק הזה.

אבי דיכטר: רצינו לדעת את המדיניות.

יהודה סבן: שרי התקשורת והאוצר הודיעו שהם יבחנו את הנושא הזה.

אופיר אקוניס: קראתי בעיתון שכתבו לי מכתב.

יהודה סבן: אחרי שהם יסיימו את עבודתם הם יציגו את תפישת העולם.

יהודה סבן: זה לא הנושא שנדון כאן.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה לפנות לחברי הכנסת ולאוצר ולהסביר את המצב שהזכייניות נמצאות בו.

יוסי ורשבסקי: אנחנו משלמים 4% תמלוגים.

יוסי ורשבסקי: חברות הכבלים והלוויין משלמות אחוז אחד.

יוסי ורשבסקי: גם חברת הסלולר משלמת אחוז אחד.

יוסי ורשבסקי: מצבנו רחוק מאוד מלהיות דומה למצבן של חברות הסלולר.

יוסי ורשבסקי: אנחנו קיבלנו סוג של הבטחה מהאוצר וממשרד התקשורת על כך שיורידו את התמלוגים.

יוסי ורשבסקי: אנחנו חושבים שאם לא נעשה את זה כעת יגידו שאי אפשר לעשות דברים רטרואקטיביים.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא יודעים על הבטחה שניתנה.

אופיר אקוניס: אני קראתי על זה בעיתון.

אופיר אקוניס: זה לא העניין כאן.

יוסי ורשבסקי: אנחנו מבקשים שתהיה כאן אמירה.

אבי דיכטר: אם אנחנו דנים בכאלה פרטים קצת משונה שהאוצר לא מביע את דעתו.

יהודה סבן: הסמכות הזאת נתונה לשרי התקשורת והאוצר.

יהודה סבן: הם הודיעו שהם יבחנו את זה אחרי שהחוק הזה יאושר.

אופיר אקוניס: בקשת הממשלה לדיון מחדש ודיון מחדש בסעיף 55(א3) (1א) המוצע, בנושא ביטול ההסדר לעניין המשך שידורי הטלוויזיה הלימודית באפיק 22, במקרה של פקיעת הזיכיונות או ביטולם.

נגה רובינשטיין: ככל שבשנת 2012 2 בעלי הזיכיונות יבחרו לעבור לשיטת הרישיונות ולשדר באפיקים אחרים, כך גם  הטלוויזיה החינוכית תפסיק לשדר במסגרת אפיק 22 ותמשיך במסגרת ערוץ 23 וערוץ 1. ככל שאחד מבעלי הזיכיונות ימשיך לשדר עד שנת 2015, כך גם  הם ימשיכו לשדר במסגרת הזיכיון עד שנת 2015.

אופיר אקוניס: אם כולם עוברים לשיטת הרישיונות ב-2012 מתפוגג ההסכם שבו בין חמש וחצי ל-6 הם משדרים ב-22.

נגה רובינשטיין: זאת חובה שנמצאת בחוק.

אופיר אקוניס: אם אחת מהזכייניות בוחרת להישאר על אפיק 22 ההסדר נשאר עד 2015.

נגה רובינשטיין: נכון.

שלי יחימוביץ': באיזה הסדר זה קבוע היום?

אתי בנדלר: זה קבוע היום בחוק.הם רוצים לתקן את החוק.

שלי יחימוביץ': מה קורה להם ברגע שהזיכיון פג?

משה כחלון: אנחנו בוחנים להעלות אותם ל-DTT.

אביגדור דנן: מיד כשעלה הרעיון לבטל את השידורים בערוץ 2 התעלמו מההוראה בחוק שקובעת שהטלוויזיה החינוכית.

אביגדור דנן: .

אופיר אקוניס: זה חוק חדש.

אביגדור דנן: לא הייתה הצעה במסגרתה החוק, לפחות לא הצעה שעברה בממשלה.

אביגדור דנן: הייתה כוונה להשאיר את השידורים של הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2 עד 2015.

אביגדור דנן: ההצעה הזאת להפסיק את השידורים של בעלי הזיכיון בערוץ 2 גרמה לכך ששידורי הטלוויזיה החינוכית, במידה ושני בעלי הזיכיון יעברו להיות בעלי רישיון, ייפסקו.

אביגדור דנן: אנחנו נפגשנו עם שר התקשורת.

אביגדור דנן: הצענו איזו שהיא הצעה.

שלי יחימוביץ': לוקחים ומרעים את מצבם.

אופיר אקוניס: נאמר שהם בוחנים את העניין.

משה כחלון: יש להם עוד שנתיים להיות.

נחמן שי: מי שמשדר ב-2 מקבל את החינוכית?

נחמן שי: היו"ר אופיר אקוניס     רק אם הוא נשאר בשיטת הזיכיון.

משה כחלון: אין לנו שום דבר נגד החינוכית.

משה כחלון: החוק אומר שמי שנשאר בזיכיון החינוכית צמודה אליו להסדר.

משה כחלון: אם הוא לא בזיכיון באופן טבעי זה פג.

משה כחלון: אני צריך לחוקק חוק שבעל רישיון יסכים לקבל עליו את החינוכית.

משה כחלון: יש הבדל בין זיכיון לרישיון.

משה כחלון: זיכיון הרבה יותר קל לי, כי אני מכניס את זה בתנאי המכרז.

נגה רובינשטיין: היום זה חל רק על ערוץ 2. החובה הזאת לא חלה על ערוץ 10.

שלי יחימוביץ': צריך לתת את הדעת על מעמדה של הטלוויזיה החינוכית.

משה כחלון: אני אבחן בחיוב את ההכנסה שלה ל-DTT.

משה כחלון: מאה ומשהו אלף מנויים כבר עכשיו, עם פוטנציאל אדיר.

משה כחלון: לא נוכל לחייב בעל רישיון לקבל את הטלוויזיה החינוכית.

נחמן שי: אתה אומר שזה זמן של בין שנה לשנתיים, כשבזמן הזה יימצא פתרון לשידורים של הטלוויזיה החינוכית כדי שלא ייעלמו.

נחמן שי: אנחנו לא רוצים שהם ייעלמו.

משה כחלון: אין לנו שום כוונה לפגוע בחינוכית.

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים דיון בצורה לא תקנונית כי הסעיף לא פתוח.

אופיר אקוניס: מי בעד לפתוח את הסעיף?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד בקשת הממשלה לדיון מחדש התקבלה

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשים על השולחן את העובדה שאנחנו רוצים לשמור על החינוכית חזקה.

שלי יחימוביץ': נאבקנו בעבר  בחוק ההסדרים על מנת להוציא את הרעיון של סגירה מוחלטת של החינוכית.

שלי יחימוביץ': ברגע שאומר השר שהוא לא יכול לכפות בחוק החדש על בעל רישיון לצרף אליו את החינוכית אנחנו בעצם פוגעים בחינוכית.

שלי יחימוביץ': אומרים שמתי שהוא במהלך השנתיים הקרובות ימצאו דרך לפצות את החינוכית.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת איך.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שמישהו ייתן לי תשובה איך אנחנו מבטיחים את עתידה של החינוכית, כדי שהיא לא תיפגע.

נחמן שי: צריך שתינתן איזו שהיא הבטחה שלטונית או אמירה שבכל זאת לטלוויזיה החינוכית יימצא פתרון.

נחמן שי: .

אופיר אקוניס: שר התקשורת אמר שזה  דבר מובן מאליו שהיא ממשיכה לשדר בערוץ 23.

אופיר אקוניס: אולי היא תרוויח מזה.

אופיר אקוניס: בסעיף הזה אנחנו חייבים לקבל את הצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: בלאו הכי ערוץ 2 לא קיים.

אופיר אקוניס: ביטלנו את אפיק 2. הרוויזיה של חברת כנסת שמאלוב-ברקוביץ לא התקבלה.

דנה נויפלד: גם בערוץ 1 היא משדרת.

שלי יחימוביץ': בקונסטלציה המשתנה צריך להבטיח את עתידה של החינוכית.

משה כחלון: יש לך הצעה?

שלי יחימוביץ': כרגע אין לי הצעה.

אתי בנדלר: אפשר לשקול את החובה לכלול זאת ברישיון במסגרת החוק.

אתי בנדלר: אין שום סיבה שלא לעשות זאת.

שלי יחימוביץ': אומר השר  שזה בלתי אפשרי.

אתי בנדלר: אם הוא ישאיר את זה ללא הסדרה חוקית בחוק אי אפשר יהיה, אבל אם החוק יקבע את זה אפשר יהיה.

אופיר אקוניס: האם הזכיינים מוכנים להגיד שאם הם מחליטים לעבור לרישיון הם יתנו חצי שעה לחינוכית?

שאול מגנזיי: יש מצב שהם ישדרו בערוץ 9?

אופיר אקוניס: הבנתי שהתשובה היא לא.

יוסי ורשבסקי: החינוכית סירבה לשדר בערוץ 10.

אופיר אקוניס: הרעיון הוא שאין ערוץ 2, אלא אם כן הם מחליטים להמשיך.

נחמן שי: הם לא ימשיכו ביוזמתם.

נחמן שי: אם הוועדה הזאת לא תקבע הם לא ימשיכו.

נחמן שי: אני רואה בזה חיזוק של השידור הציבורי, עם כל הביקורת שיש כלפי השידור הציבורי.

נחמן שי: עדיין יש להם תרומה מסוימת.

נחמן שי: אסור להוריד אותם לפני שיש אלטרנטיבה.

נחמן שי: מה שאנחנו עושים היום זה אומרים שהם כרגע לא.

נחמן שי: .

אתי בנדלר: מורידים אותם מערוץ 22 אבל לא משידורי ברודקאסט.

נגה רובינשטיין: גם אותם לא מורידים משידורי הברודקאסט במובן זה שהם נשארים בערוץ הראשון ובאפיק 23.

נגה רובינשטיין: במעבר לרישיונות תיבחן ההרחבה של ה-DTT.

נגה רובינשטיין: אותם מנויים ועוד הרבה יותר מנויים מאשר קודם שנחשפו לטלוויזיה החינוכית במסגרת הקיימת היום יוכלו להיחשף אליה.

נגה רובינשטיין: .

אתי בנדלר: כיום הטלוויזיה החינוכית משדרת ב-3 מקומות.

אופיר אקוניס: כל החדר הזה יסכים שאין דבר כזה בעולם ושזה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: צריך להתחיל להסדיר את הדבר הזה.

אופיר אקוניס: את זה אני אומר כידיד של הטלוויזיה החינוכית.

אופיר אקוניס: אי אפשר גם ב-1, גם ב-22 וגם ב-23.

אתי בנדלר: היום היא משדרת באחד מערוצי הכבלים והלוויין, שזה ערוץ 23.

אתי בנדלר: יכול לקלוט אותו רק מי שהוא מנוי על הכבלים או על הלוויין.

אתי בנדלר: בנוסף לזה יש לו רצועות שידור בערוץ 22 ובערוץ 1. ככל שהזכייניות של ערוץ 2 יעברו לרישיונות ובהתאם להצעת החוק הנוכחית לא ישדרו יותר בערוץ 22 והזיכיון יבוטל, רצועת השידור של הטלוויזיה  החינוכית בברודקאסט בטלוויזיה המסחרית תבוטל.

נחמן שי: בערוץ 1 לא.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: צודק השר שאומר שהוא לא יוכל לחייב את בעלי הרישיון להעביר את שידורי הטלוויזיה החינוכית באין קביעה כזאת בחוק.

אתי בנדלר: אם החוק יקבע את זה מלכתחילה וזה יהיה חלק מתנאי הרישיון הם יהיו מחויבים.

אתי בנדלר: השאלה היא אם הוועדה רוצה לחייב את בעלי הרישיון, חלקם או כולם, להעביר רצועת שידור של הטלוויזיה החינוכית או לא.

אתי בנדלר: אומרים שערוץ 23 יכול להפוך להיות סוג של ברודקאסט.

נגה רובינשטיין: בלי החובות של הברודקאסט.

נחמן שי: אם הוא ישודר בכבלים, בלווין וב-DTT.

אתי בנדלר: כרגע אין הסדרה לזה.

אבגידור דנן: צריך לעשות הבחנה בין בעלי רישיונות.

אבגידור דנן: אי אפשר לשים בשורה אחת את קשת ורשת כיתר בעלי הרישיונות.

אבגידור דנן: גם בנושא הזה אי אפשר לשים.

אבגידור דנן: קשת ורשת ידעו שהם מחויבים לשדר את הרצועות של הטלוויזיה החינוכית כאשר הם ניגשו למכרז וכאשר הם נקבעו כבעלי זיכיון.

אבגידור דנן: לפחות עד 2015 הם נערכו לזה.

אבגידור דנן: אני סבור שאין קושי ערכי ובטח לא חקיקתי לקבוע שקשת ורשת יהיו מחויבים לקחת על עצמם את השעות שהם היו מחויבים על פי חוק עד היום.

אבגידור דנן: אני חושב שזה תואם לציפייה הערכית שלהם.

שאול מגנזי: זה לא תואם לציפייה שלהם.

אבגידור דנן: זה יהיה צעד הוגן כלפי גוף שניזון מההכנסות מהשידורים בערוצים המסחריים היום.

אופיר אקוניס: אתה מקבל את הכסף של הפרסומת?

שאול מגנזי: גם את הרייטינג וגם את הכסף.

אבי דיכטר: גם ברשת, גם בקשת, גם בערוץ 1, גם ברשות השידור.

אבי דיכטר: .

אופיר אקוניס: אמרתי שזה לא תקין.

טל רונזפלד: תיקון סעיף 55.

טל רונזפלד: בסעיף 55(ב) לחוק העיקרי, אחרי "70" יבוא "71ד".

מנשה סמירה: אני חושב שהאיזונים שדיבר עליהם השר הם הנכונים.

מנשה סמירה: אנחנו לא צריכים להנציח מצב בלתי סביר שערוץ גורר איתו איזו שהיא נדוניה מורכבת ומאוד לא מתאימה לזמן, לשידורים שוטפים, לפרוגרמים ולכל מיני דברים מהסוג הזה.

מנשה סמירה: מנכ"לית החינוכית דיברה כאן בוועדה הזאת ואמרה שיש לזה מענה.

מנשה סמירה: אני חושב על האפשרות שהחינוכית תעלה לעידן פלוס כערוץ עצמאי כך שננקה  את הערוצים האחרים, בודאי ערוצים ברישיון שאנחנו רוצים לשחרר אותם ולתת להם איזה סוג של תחרות יותר חופשית עם עוגנים מאוד ברורים.

מנשה סמירה: לא יעלה על הדעת כל ההרכבים הבלתי סבירים האלה.

מנשה סמירה: עלה כאן בוועדת כלכלה  רעיון שעדיין אני חושב שיש מקום לבחון אותו.

מנשה סמירה: הטלוויזיה החינוכית בערוץ הראשון זה שידוך לא בדיוק מוצלח.

מנשה סמירה: אלה לא מרוצים ואלה לא מרוצים.

נחמן שי: אם אתה רוצה להציע איחוד, אז.

נחמן שי: .

מנשה סמירה: חבר הכנסת שי, בוא לא תהיה נביא.

שלי יחימוביץ': אתה לא יכול לדבר כאן בשם החינוכית.

מנשה סמירה: אני לא מדבר בשם החינוכית, אני מדבר בשמי.

מנשה סמירה: לא דיברתי בשמם, רק ציטטתי את מה שאמרה מנכ"לית החינוכית ומופיע בפרוטוקול.

מנשה סמירה: היא אמרה שאם היא עולה ל-DTT היא מסירה את מקומה במקומות האחרים.

שלי יחימוביץ': אנחנו מקבלים את זה.

שלי יחימוביץ': כל מה שאנחנו אומרים זה שעדיין.

שלי יחימוביץ': .

מנשה סמירה: השר נתן את האיזון.

מנשה סמירה: במועד המעבר שבו ייסגר 2 - אם ייסגר - תהיה תמונת מצב מה יהיה ב-DTT.

מנשה סמירה: בערוץ הראשון יש קושי ובעיות בשני הצדדים.

מנשה סמירה: על ערוץ 33, שכרגע נמצא ב-DTT , יש תכניות ארוכות טווח.

מנשה סמירה: נכון להיום לא מצליחים להסדיר את התשלום.

מנשה סמירה: אין שם כמעט תוכן משמעותי שתופס מקום.

נחמן שי: אתה לא מוסמך להוריד את 33.

מנשה סמירה: לא אמרתי להוריד, אמרתי להגיע להסדרה כך שהטלוויזיה החינוכית תצא מ-1, תיכנס ל-33 ותקבל את מכסת שעות השידור שלה.

מנשה סמירה: כך היא תקבל מענה.

מנשה סמירה: זה יהיה טוב לציבור שיקבל ערוץ כזה.

אופיר אקוניס: אנחנו במצב כזה שמתקיים פה דיון תיאורטי.

אופיר אקוניס: לפי החוק הזה אין יותר מותג בשם ערוץ 2.  הם מאבדים את מה שכולם מאבדים, שזה את הערוץ הזה של 2. זה מה שהם חוששים ממנו.

אופיר אקוניס: אם אחת מהזכייניות תחליט להישאר בערוץ 2, אז ההסדר נשאר עד 2015  ועדיין תהיה רצועת שידור.

אופיר אקוניס: אני חושב שזאת הצעה הגונה ונבונה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק בגלל זה לא רוצים להישאר בזיכיון.

נחמן שי: אני רוצה להבין לגבי המנגנון של ה-DTT.

נחמן שי: זה תת ועדה.

נחמן שי: .

אופיר אקוניס: של שר התקשורת.

נחמן שי: בתוך המשרד?

נחמן שי: מתי אתה מסכם את זה?

משה כחלון: אנחנו יושבים, אבל זה הולך בד בבד עם הרישיונות.

נחמן שי: זה ייקח שנה וחצי.

משה כחלון: זה יסיר את החשש של חברת הכנסת יחימוביץ שלא ייווצר איזה פער.

משה כחלון: .

נחמן שי: הבעיה שיכול להיות שהם.

נחמן שי: .

משה כחלון: לא יקרה.

אתי בנדלר: בכל מקרה יצטרכו להביא תיקון חוק.

משה כחלון: ההכרזה שחשובה לכולם היא שאין כוונה לפגוע בחינוכית.

משה כחלון: ניתן את המענה הטוב ביותר שיעמוד לרשותנו במסגרת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם יש אפשרות לבוא ולומר שכל עוד הוא לא עובר ב-DTT הוא יהיה ברישיונות ובזיכיונות?

משה כחלון: אני לא יכול להבטיח דבר כזה.

משה כחלון: ואם לא יהיה DTT?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז הלכה הטלוויזיה החינוכית.

משה כחלון: אני יכול להתחייב על דברים שאני יכול לעמוד בהם.

אופיר אקוניס: מי בעד תיקון סעיף 55?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – רוב נגד – 3 הסעיף אושר

נחמן שי: אני רוצה שתירשם הסתייגות.

אתי בנדלר: מה מהות ההסתייגות?

אתי בנדלר: לכלול אותה ב-DTT?

נחמן שי: לשמר אותם בתור גורם משדר עד הכללתם ב-DTT.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לרשום עד הכללתם.

אתי בנדלר: כדי לכלול אותם ב-DTT צריך תיקון חוק.

אתי בנדלר: מה נכתוב?

אתי בנדלר: עד שיתוקן החוק?

אתי בנדלר: כל מה שאני יכולה לומר זה לקבוע כבר עכשיו שערוץ 23 ישודר ב-DTT.

שלי יחימוביץ': שלא תישאר תקופה.

שלי יחימוביץ': .

אתי בנדלר: אני מציעה לכתוב במפורש שהם ישודרו במערך ה-DTT.

אופיר אקוניס: השר הודיע שהם נשארים ב-23.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין מה מהות ההסתייגות.

מנשה סמירה: יש פיצול.

מנשה סמירה: יש דיון נפרד.

מנשה סמירה: זה לא רלוונטי.

אתי בנדלר: ההסתייגות יכולה להיות אחת משתיים: או שערוץ 23 ישודר במערך ה-DTT, או שמי שהיה בעל זיכיון לפני קבלת רישיון ימשיך לשדר באותה מתכונת את שידורי הטלוויזיה החינוכית עד 2015.

נחמן שי: בתקווה שהחצי הראשון.

נחמן שי: .

נגה רובינשטיין: זה ב-DNA של קשת ורשת.

נגה רובינשטיין: אם לקשת ורשת היה את הטלוויזיה החינוכית הם ימשיכו איתה לנצח.

קריאה: לא לנצח.

קריאה: עד 2015.

אופיר אקוניס: רשמנו שאתה רוצה הסתייגות.

אופיר אקוניס: תנסח ותעביר ליועצת המשפטית.

אתי בנדלר: ההסתייגות היא שרשת וקשת ימשיכו.

אתי בנדלר: .

נחמן שי: אם זה לא ב-DTT.

אופיר אקוניס: אנחנו הצבענו על הצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: היא התקבלה.

אופיר אקוניס: לחבר הכנסת יש רעיון אחר.

אופיר אקוניס: גם במליאה יש רוב לקואליציה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השר, האם אתה מבטיח שהם יהיו ב-DTT?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם ערוץ 2 מחליט לא להישאר בזיכיון אלא ישר לעבור לרישיונות?

אופיר אקוניס: אז הם נשארים ב-23.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אנחנו כן פוגעים בטלוויזיה החינוכית.

אופיר אקוניס: מה זה פוגעים?

אופיר אקוניס: אין בכלל את ערוץ 2. בלאו הכי אין את ערוץ 2. אם הם נשארים בערוץ 2 אתה הרווחת, מצוין, מצבך מעולה כי הוא בדיוק כמו היום.

אופיר אקוניס: אם אין ערוץ 2 אף אחד לא נמצא שם.

ליה שמטוב: אנחנו לא מחפשים ערוץ 2, אנחנו מחפשים ברודקאסט.

ליה שמטוב: זה לא משנה אם זה 2, זה יכול להיות אני לא יודעת מה.

אופיר אקוניס: אם רק אחת מחליטה להישאר בזיכיון אתה נשאר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תתחילו להיות עצמאיים.

אופיר אקוניס: בקשת הממשלה היא לנושא הסדרת האפשרות שישראל 10 תמשיך לשדר כבעל רישיון באפיק 10 לתקופת ביניים ככל ששני בעלי הזיכיון של ערוץ 2 יוותרו באפיק 22.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם אפשר שברודקאסט ישדר בערוץ 33, זאת אומרת כאילו ערוץ 2 או מי שיזכה ישדר בחינוכית?

אופיר אקוניס: מי בעד לפתוח את הצעת הממשלה?

אופיר אקוניס: ה  צ ב ע ה      בעד – פה אחד הסעיף נפתח     	מה את מבקשת, הגברת רובינשטיין?

נגה רובינשטיין: יש כאן 3 עניינים שעולים בהקשר של ישראל 10.

נגה רובינשטיין: ההקשר הראשון הוא בהמשך לפנייה שנעשתה אלינו על ידי בעלי הזיכיון.

נגה רובינשטיין: בהנחה ששתי בעלות הזיכיון הקיימות ייוותרו באפיק 22 הן מבקשות לעבור לרישיון אבל להיוותר באפיק.

נגה רובינשטיין: מדוע?

נגה רובינשטיין: מכיוון שלאפיקים הקיימים יש את העוצמה שלהם.

נגה רובינשטיין: לעניין הזה אנחנו מודעים.

נגה רובינשטיין: על מנת שלא כל המעבר לרישיונות והשינוי  יתבצע באמצעות המעבר של אותו בעל זיכיון שיהפוך להיות בעל רישיון בודד באפיק שאנחנו עוד לא יודעים מה הוא, ועל מנת לשמר איזה שהם תנאים תחרותיים שהם סבירים, ביקשו ישראל 10 את האפשרות, ככל ששני בעלי הזיכיונות נשארים במסגרת של זיכיון, להישאר באותו אפיק.

אופיר אקוניס: מה שאת אומרת פה זה שאין שום שינוי, מלבד זה שערוץ 10 עבר מזיכיון לרישיון.

נגה רובינשטיין: מכיוון שאנחנו מוצאים טעם במה שעלה והמחויבות של ערוץ 10 היא כמחויבות שתהיה של בעל רישיון, זאת אומרת שהמחויבויות שלהם לא יפחתו בסיטואציה הקיימת, ומכיוון שבעינינו לשטר הזה יש שובר בצידו, אנחנו סבורים שככל שישראל 10 באמת מעוניינת לעבור לרישיון ולא מעוניינת לדבוק בשיטת הזיכיונות נכון יהיה להציע את האפשרות הזאת  אך ורק בכפוף לזה שישראל 10 לא תוכל להמשיך לתקופת הארכה שנייה של הזיכיון ולבקש הארכה של הזיכיון משנת 2012 עד שנת 2014.

אופיר אקוניס: המסך נשאר אותו דבר?

נגה רובינשטיין: לא. אם אחת נשארת בזיכיון ההצעה שלנו היא שגם ישראל 10 תעבור לרישיון באפיק שייקבע.

נגה רובינשטיין: אם זכייניות ערוץ 2 נשארות מצב העולם דומה למצב העולם היום.

אופיר אקוניס: צריך להבין שהחינוכית נשארת במצב הזה, 2 נשאר 2 עד 2015, וערוץ 10, שעבר לשיטת הרישיון,  נשאר על אפיק 10.

נגה רובינשטיין: זה השטר.

נגה רובינשטיין: השובר הוא שערוץ 10 לא יוכל לפנות בבקשה להארכת זיכיון שנייה בין שנת 2012 לשנת 2014.

נגה רובינשטיין: זה נובע מאותו תיקון 32 שאדוני.

נגה רובינשטיין: .

אופיר אקוניס: זה מה שאתם כותבים?

נגה רובינשטיין: כן.

נגה רובינשטיין: קיימת אפשרות לשר התקשורת לשנות את מועד המעבר מ-1.1.2012 עד 1.1.2013.

נגה רובינשטיין: כך תעמוד האפשרות לערוץ 10 להאריך את הזיכיון שלו בהתאם לתנאים שמנויים כאן.

אופיר אקוניס: מי בעד לפתוח את הסעיף?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה      בעד – פה אחד אושר

טל רוזנפלד: את סעיף 71ה(ב) אנחנו מבקשים למחוק, כי לפי ההסדר שנגה הציגה הוא כבר לא רלוונטי.

טל רוזנפלד: הסעיף מדבר על הגשת בקשה על ידי בעל זיכיון בערוץ 10 בסוף תקופת הזיכיון שלו ב-2014.

טל רוזנפלד: מכיוון שאנחנו לא מאפשרים להם להאריך את הזיכיון עד 2014 הסעיף פשוט מתייתר.

אופיר אקוניס: אתם לא מבטלים את האפשרות להאריך את הזיכיון ב-2012 לשנה או שנתיים.

טל רוזנפלד: לא לשנה או שנתיים, אלא עד התקופה.

טל רוזנפלד: .

אופיר אקוניס: לא נבטל את החוק של חברת ישראל 10.

נגה רובינשטיין: הארכה מתממשת בימים אלה.

אופיר אקוניס: חוץ מזה יש עוד הארכה.

נגה רובינשטיין: נכון, אבל הארכה ההיא מבוטלת.

נגה רובינשטיין: יש הסדר שונה שמאפשר הארכה כאורך תקופת הארכה שהשר יקבע.

טל רוזנפלד: סעיף קטן (ב) החדש זה תיקון נוסח בגלל שמחקנו את סעיף קטן (ב).

טל רוזנפלד: עכשיו תהיה בקשה לפי סעיף קטן (א).

טל רוזנפלד: את סעיף (ב)(2) אנחנו מבקשים למחוק מאותה סיבה.

טל רוזנפלד: מכיוון שמדובר על פריסת החובות במקרה שהבקשה מוגשת רק בשנת 2014 הסעיף כרגע מתייתר.

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ג) ההפניה היא לסעיף קטן (א).

טל רוזנפלד: אותו דבר בסעיף קטן (ד).

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ו) זה הנוסח של ההסדר שאנחנו מציעים: "נותרו במועד המעבר שני בעלי זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, רשאי השר, על אף הוראות סעיף 63א(ד) והוראות סעיף 6כא1(ו) לחוק התקשורת, להתיר למי שהיה בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי ערב מועד המעבר (בסעיף זה – בעל זיכיון קודם) והמועצה מצאה כי הוא כשיר לבקשת רישיון, להמשיך לעשות שימוש באפיק שבו שידר עד מועד המעבר, בנכסים הלא מוחשיים של הרשות ובסימני המסחר של חברת החדשות של ערוץ 10, גם לאחר שקיבל רישיון לשידורי טלוויזיה, וזאת עד למועד שבו לא יותר עוד בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2; בעל זיכיון קודם שהשר התיר לו לעשות שימוש כאמור, ישלם בעד השימוש, טרם תחילת תוקפו של הרישיון לשידורי טלוויזיה, סכום חד פעמי שתקבע המועצה, באישור השר ושר האוצר.

טל רוזנפלד: בסעיפים הבאים יש תיקונים בהפניות.

טל רוזנפלד: בסעיף 6כא1 לחוק התקשורת, בסעיף (ב)(1) שבו שמדברים על השידורים באפיק 10 ו-22 אנחנו מוסיפים: "לעניין אפיק 10- בתקופה שתחילתה במועד לא נותר עוד בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי וסיומה בתום שלוש שנים מהמועד האמור; ואולם, ככל שהתיר השר לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה להמשיך לעשות שימוש באפיק 10 לפי הוראות סעיף 71ה(ו) לחוק הרשות השנייה – בתקופה שתחילתה במועד שבו הפסיק בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה לעשות שימוש כאמור באפיק 10, וסיומה בתום 3שנים מהמועד האמור;     	עוד תוספת היא בסעיף (ה)(5) (ב): "בתום שלוש שנים מהמועד שבו לא נותר עוד בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי או מהמועד שבו הפסיק בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לעשות שימוש באפיק 10, ככל שהתיר השר לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה להמשיך לעשות שימוש באפיק 10 לפי הוראות סעיף 71ה(ו) לחוק הרשות השנייה – את אפיק 10.

טל רוזנפלד: תיקון נוסף הוא בסעיף קטן (ו): "מיקומו של אפיק שאינו אפיק קיים, שבו ישדר בעל רישיון כללי לשידורי כבלים את שידוריו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ייקבע באופן המפורט בסעיף 37ד(ב) לחוק הרשות השנייה, מתוך רשימות האפיקים האמורות בסעיף קטן (ה), והמועצות רשאיות לשנות מיקום של אפיק כאמור, מטעמים המצדיקים זאת, ובלבד שהאפיק האחר שייקבע יהיה אף הוא מתוך רשימות האפיקים האמורות.

טל רוזנפלד: הסעיף האחרון שרלוונטי הוא סעיף 37ג, שמדבר על הארכת הזיכיון במקרה שהשר דוחה את מועד המעבר: "בסעיף 37ג לחוק העיקרי – (1) במקום סעיף קטן _ב( יבוא: "(ב) דחה השר את מועד המעבר בצו, בהתאם להוראות סעיף 33ג, תוארך תקופת הזיכיון של בעל זיכיון שהוארכה תקופת זיכיונו כאמור בסעיף קטן (א9, עד למועד המעבר שקבע השר בצו כאמור (בסעיף זה – תקופת ההארכה השנייה), אלא אם כן מצאה המועצה כי בבעל הזיכיון חדש להתקיים אחד או יותר מן התנאים המנויים בחוק זה, שהיו מכשירים אותו להשתתף במכרז או להיות בעל זיכיון בערוץ השלישי, או התקיים בו תנאי אשר היה פוסל אותו מהלשתתף במכרז או מלהיות בעל זיכיון כאמור לפי הוראות חוק זה.

טל רוזנפלד: "; (2) סעיף קטן  (ג) – בטל; (3) בסעיף קטן (ד), במקום הרישה עד המילים "ובלבד שיחולו הוראות אלה:" יבוא" "בתקופת ההארכה השנייה יחולו על בעל הזיכיון הוראות אלה:"; (4) סעיף קטן (ה) – בטל.

נעה גבע: אנחנו רצינו לבקש להבין האם סכום כזה שמשלם בעל רישיון על השימוש באפיק שהוא נשאר בו נוסף לכספים שבהם עושים שימוש אחר כך להפקות על פי ההסדר שנקבע, שאומר שכל שימוש באפיק של פלטפורמות השידור בסופו של דבר חוזר אליהם.

טל רוזנפלד: אנחנו נדבר אחר כך על הסעיף של השימוש בכספים, אבל כן, אנחנו מפנים גם לסעיף הזה.

נעה גבע: זאת אומרת שגם הכספים האלה שמוזכרים כאן מתווספים לשם.

נגה רובינשטיין: אבל זה רלוונטי לסעיף של שימוש בכספים.

דבורה קמחי: אני מבקשת לתת מענה לסיטואציה שבה שתי זכייניות ערוץ 2 ימוזגו ויישארו באפיק 22 כזכיין אחד.

נגה רובינשטיין: זה אומר שאותם גופים  צריכים לשדר בערוץ 22.

נגה רובינשטיין: ככל שיהיה מיזוג בין הזכיינים אותו דין יחול בהוראות המחויבויות גם על הסיטואציה כזאת.

נגה רובינשטיין: ככל שבעל הזיכיון לא יעזוב את אפיק 22 כך ישראל 10 יוכל להמשיך לשדר באפיק 10.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד נגד – 0 כל הסעיפים אושרו     אנחנו עוברים לסעיף 71ד(י).

טל רוזנפלד: 71ד(י) על אף הוראות סעיפים קטנים (ח) ו-(ט), הגישו שני בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 בקשות לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה בהתאם להוראות סעיף קטן (א), או הגישו שניהם בקשות לקבלת רישיון כאמור לפי סעיף קטן (ב), ונמסרו לשניהם הודעות המועצה כאמור בסעיף קטן (ה), יהיו רשאים להודיע למועצה בתוך 7 ימים ממועד מסירת ההודעות כאמור, בכתב, על כוונתם לרכוש במשותף את חברת החדשות של ערוץ 2 ולהחזיק בה במשותף (בסעיף זה – חברת החדשות המשותפת), תקופה שלא תעלה על 3 שנים מיום תחילת תוקפם של הרישיונות לשידורי טלוויזיה, ויחולו לעניין זה ההוראות הבאות: (1) הרשות תבצע הערכת שווי של חברת החדשות של ערוץ 2, וכל אחד מבעלי הזיכיונות שהודיע למועצה על רכישה והחזקה משותפת כאמור (בסעיף זה – " המחזיקים במשותף") ישלם לאוצר המדינה בעד רכישה כאמור, בטרם תחילת תוקפם של הרישיונות, מחצית מסכום הערכת השווי; (2) המועצה תקבע את היקף שעות השידור שבהן רשאים המחזיקים במשותף לשדר באמצעות חברת החדשות המשותפת ורשאית היא לקבוע גם את מתכונת השידור המשותף, וזאת במטרה להבטיח, בין היתר, כי יינתן ביטוי נאות לדעות שונות הרווחות בציבור ולא תפגע התחרות בין בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה; (3) המחזיקים במשותף יודיעו לרשות, עד תום 30 חודשים ממועד כניסתם לתוקף של הרישיונות לשידורי טלוויזיה שניתנו להם, אם הגיעו להסכמה מי מביניהם ירכוש את חלקו של המחזיק במשותף האחר בחברת החדשות המשותפת ובדבר סכום התמורה שתשולם על ידו בעד הרכישה כאמור, לרבות בעד רכישת מניות הרכוש של המחזיק המשותף האחר בחברת החדשות המשותפת;      	(4) לא נמסרה לרשות הודעת המחזיקים במשותף כאמור בפסקה (3) עד לתום התקופה האמורה בה, או נמסרה לרשות הודעה על ידי המחזיקים במשותף לפני תום התקופה האמורה בפסקה (3) לפיה הם אינם מעוניינים עוד להחזיק במשותף בחברת החדשות המשותפת, תפרסם הרשות, בתוך 30 ימים, מכרז לגבי רכישת חברת החדשות המשותפת שיהיו רשאים להשתתף בו כשירים לבקשת רישיון;הרשות תודיע על החלטתה בדבר הזוכה במכרז בתוך 90 ימים מיום פרסום המכרז;הוראות סעיף 40 יחולו לעניין מכרז כאמור, בשינויים המחויבים, ורשאית המועצה לקבוע כללים לעניין הליכי המכרז לפי פסקה זו, לרבות לעניין דרכי הגשתן של ההצעות והטיפול בהן;הזוכה במכרז יעביר לרשות את סכום התמורה שהציע במכרז בעד הרכישה כאמור, לרבות בעד רכישת מניות הרכוש של המחזיקים במשותף בחברת החדשות המשותפת, והרשות תעביר מחצית מהתמורה לכל אחד מהמחזיקים במשותף.

טל רוזנפלד: (5) הוראות סימן ד' והוראות התוספת השנייה, הנוגעות לשידורי חדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, יחולו לעניין שידורי החדשות באמצעות חברת החדשות המשותפת, בשינויים המחויבים, ובהם: (א) 63(א) ייקרא כך שבמקום "בלבד" יבוא "והוראות סעיף 71ד(י); (ב) סעיף 63א(ג) ייקרא כך שבמקום "שתוקם ותפעל לפי הוראות סימן זה" יבוא "שתפעל לפי הוראות סימן זה והוראות סעיף 71ד(י)"; (ג) סעיף 66 ייקרא כך שאחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ב1) חלקו היחסי של כל מחזיק במשותף במניות הצבעה ובמניות רכוש שהוקצו לפי סעיף קטן (א)(2), יהיה חמישים אחוזים.

טל רוזנפלד: "; (ד)בתוספת השנייה, סעיפים 3 ו-4, ייקראו כך שבכל מקום, במקום "וכן בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" יבוא "וכן המחזיקים במשותף, בחלוקה שווה ביניהם".

טל רוזנפלד: בשאר הסעיפים יש תיקונים בהפניות בגלל הסעיפים שהוספו.

טל רוזנפלד: בסעיף (ח)(1) היה כתוב שמי שרוכש את חברת החדשות ישלם לרשות.

טל רוזנפלד: שינינו את זה לאוצר המדינה.

אופיר אקוניס: אנחנו מכוונים בגדול למהדורת החדשות המרכזית.

אופיר אקוניס: יבואו הברודקאסטרים החדשים ויגידו שהם רוצים את המהדורה של חמש, של 6 , של בין 7 ל-8 ושל הלילה.

אופיר אקוניס: זה נראה שזה כבר כל היום.

קריאה: זה המצב היום.

אופיר אקוניס: היום אין בעיה.

אופיר אקוניס: לא מדברים על היום, מדברים על המצב שבו מאפשרים לכם 3 שנים לשדר את המהדורה המרכזית, שהיא בין 8 ל-9.

אופיר אקוניס: מה קורה עם תכניות לפני ואחרי?

אתי בנדלר: אתה מאפשר למועצה לשדר גם 10 שעות משותפות.

נגה רובינשטיין: בשביל זה ניתן למועצה שיקול דעת לקבוע את כל הכללים המתבקשים לעניין העבודה והשעות של חברת החדשות.

אופיר אקוניס: בעל הרישיון מבקש שחברת החדשות תשדר מ-5 עד 10?

נגה רובינשטיין: חברת החדשות היא בעלת הזיכיון לשידורי החדשות.

אופיר אקוניס: זה לגבי החדשות, אבל בעל הרישיון לשידורי ברודקאסט הוא מישהו אחר.

אופיר אקוניס: נכון?

נגה רובינשטיין: הוא הבעלים.

אופיר אקוניס: נניח שחברה אחת רוצה את התכנית של 5 ואחת לא רוצה.

אופיר אקוניס: איך זה עובד?

קריאה: הוא יפיק לזאת את זה ולזה את זה.

קריאה: מה הבעיה?

קריאה: אין בעיה בכלל.

אילן אבישר: המועצה תקבע את היקף שעות השידור שבהן רשאים המחזיקים לשדר במשותף.

אילן אבישר: היא גם רשאית לקבוע  את מתכונת השידור המשותף.

אופיר אקוניס: מה זה אומר מתכונת?

אילן אבישר: זה ניסוח שהוא לפי דעתי מספיק רחב.

אילן אבישר: זה נותן חופש פעולה לבדוק את הדברים האלה, לדעת מה קורה בשטח ולקבל את ההחלטות בזמן אמת.

נחמן שי: מה זאת אומרת מתכונת השידור המשותף?

אילן אבישר: כמה מהדורות משותפות?

אילן אבישר: כמה שעות?

אופיר אקוניס: מר סבן יהיה מעורב בזה?

אופיר אקוניס: תהיה לו אמירה?

אילן אבישר: הסעיף מסיים בכך שהמטרה היא להבטיח שיינתן ביטוי נאות לדעות שונות הרווחות בציבור ולא תיפגע התחרות בין בעלי הרישיון לשידורי טלוויזיה.

אילן אבישר: הניסוח שלא תיפגע התחרות בין בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה הוא מאוד מחייב, כיוון שהפגיעה בתחרות כבר קיימת.

אתי בנדלר: צריך שתצומצם הפגיעה.

אתי בנדלר: אני מסכימה איתך.

מנשה סמירה: לשקול שיקול של תחרות.

נגה רובינשטיין: צמצום התחרות נראית לנו הצעה נכונה.

מנשה סמירה: זה ייגמר בבתי משפט.

מנשה סמירה: אני מציע שיינתן למועצה להחליט על שיקולי התחרות, כי בצמצום ערוץ 10 ייקח אותם לבית משפט.

נגה רובינשטיין: בכל החלטה אפשר לקחת לבית משפט.

מנשה סמירה: הוא מזמין את זה.צריך לתת עצמאות לשקול שיקולי תחרות.

נחמן שי: אתם תחליטו שאתם לא רוצים את מהדורת החדשות באותה שעה?

מנשה סמירה: המנדט של הרשות השנייה מאז המנכ"ל הראשון הוא לאשר את לוח השידורים ולקבוע את היקף החדשות ואת שעות החדשות.

מנשה סמירה: יש הבדל בין שידורי חדשות לבין הפקת תכניות שאתם עושים לזכיינים.

מנשה סמירה: לא לערבב ביניהם.

אבי וייס: אני חושב שהסעיף הזה מרוקן מתוכן, ואולי זאת כוונת המשורר, את עניין הבעלות המשותפת.

אבי וייס: בהמשך הצעת החוק אומרים שבעלי הרישיון יקנו את חברת החדשות.

אבי וייס: איזה חברת חדשות הם יקנו?

אבי וייס: של חצי שעה מהדורה?

אבי וייס: של שעה מהדורה?

אבי וייס: של  3 שעות שידורים ביום?

אבי וייס: זאת בדיוק הייתה הכוונה שלנו כשביקשנו המשך בעלות משותפת ולהותיר את מתכונת השידורים של מה שקורה היום כדי שחברת החדשות לא תתפרק.

אופיר אקוניס: מה שקורה היום, מר וייס, זה שרוב היום משדרים בערוץ השני חדשות, בוודאי בפריים טיים.

אבי וייס: זה לא רצוף.

אבי וייס: זה בין 5 וחצי ל-6.

אבי וייס: יש תכנית חיסכון, שזאת הפקה של חברת החדשות, כאשר איזה מבין בעלי הזיכיון שירצו יוכלו.

אבי וייס: ההצעה הזאת מרוקנת מתוכן את עניין הבעלות המשותפת, כי מאותה שנייה הרשות השנייה לא תאשר שום דבר.

אבי וייס: ערוץ 10 יתנגד ושאר הערוצים יתנגדו.

אופיר אקוניס: לערוץ 10 יש אמירה ברשות השנייה?

נגה רובינשטיין: היום לרשות השנייה יש שיקול דעת.

אופיר אקוניס: אבי, אתה רוצה שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה של הכנסת?

אבי דיכטר: התקיים דיון סוער בכפר המכבייה בעניין הזה.

אבי דיכטר: מה שנעשה כאן זה בעצם לקחת את כל הדיון הזה ועל ידי הסעיף הזה שלא תיפגע התחרות.

אבי דיכטר: היה דיון על התחרות והוכנס הסעיף.

אבי דיכטר: ברגע שיש בעלות משותפת העיקרון הזה מתקבל.

נגה רובינשטיין: אתם טענתם שאין כאן פגיעה בתחרות.

אבי דיכטר: באים ומרוקנים את זה מתוכן.

אבי דיכטר: לפחות תהיו אמיצים ותגידו שאתם מחפשים דרך לבטל את מה שאושר בכפר המכבייה.

אבי דיכטר: זה מה שאתם עושים כאן במפורש.

נחמן שי: אין ספק שיש בזה בעיה.

נחמן שי: אם אתם מחליטים שאתם רוצים להפעיל את חברת החדשות בעוד תכנית.

נחמן שי: .

אבי וייס: זה בכל מקרה באישור.

אבי וייס: בואו נצלם את המצב הקיים.

נגה רובינשטיין: אבי ניר טען שאין פגיעה בתחרות המשותפת, לכן אנחנו לא מבינים מה הדאגה הגדולה.

אבי וייס: חבר הכנסת שי, אנחנו מציעים לצלם את המצב הקיים, שזה מה שאושר בכפר המכבייה.

אבי וייס: בכל שידור אקסטרה אנחנו מבקשים אישור ממועצת הרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: אתם מבקשים לשלול את שיקול דעתה של הרשות השנייה.

קריאה: לא נכון.

נגה רובינשטיין: לרשות השנייה אמור להיות שיקול דעת בכל היבטי ההסדרה.

נגה רובינשטיין: היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה שאלה אותנו לגבי היבטים שונים.

נגה רובינשטיין: היא שאלה שאלות שאכן מתעוררות מההחזקה המשותפת, כמו למשל עד כמה המסך יהיה אחיד, וכל מיני שאלות שמתעוררות באספקט  שרלוונטיות לשידור המשותף ולהחזקה המשותפת .

נגה רובינשטיין: אנחנו סברנו שלא נכון שכל ההסדרה הזאת תהיה בתוך החוק ושהשאלות האלו ייקבעו על ידי המחוקק הראשי,  אלא שזה יהיה על ידי הגורם הרלוונטי, קרי הרשות השנייה,  הרגולטור הרלוונטי.

נגה רובינשטיין: הניסיון לשלול מהרשות השנייה את האפשרות להפעלת שיקול דעת בעניין הזה נראה לנו לא נכון.

אבי וייס: זה כמובן עיוות של מה שאנחנו אומרים.

אבי וייס: הרשות השנייה אישרה לוח שידורים.

אבי וייס: אתם אישרתם בכפר המכבייה 3 שנים של המשך בעלות משותפת.

אבי וייס: אנחנו מבקשים לצלם את המצב הקיים כך שבכל המשך שידור כלשהו או אקסטרה שידור אנחנו נפנה לרשות השנייה.

אילן אלישר: אנחנו חושבים על מצב שבו יש 2 ערוצים נפרדים ולא מתקיימים באותו ערוץ.

אילן אלישר: אני יכול לראות מהדורת חדשות משותפת ב-8, אני לא יכול לראות תכנית חיסכון משותפת ב-7:30.

אבי דיכטר: מי אמר?

שלי יחימוביץ': אני רוצה להיות קוהרנטית לדברים שאמרתי לפני 3 דיונים.

שלי יחימוביץ': כמי שחושבת שחברת החדשות היא עיתון לכל דבר אני מאמינה שזכינו מן ההפקר בזה ששידורי החדשות התרחבו לתכניות נוספות.

שלי יחימוביץ': זכינו לסוגה עילית במונחים הטלוויזיוניים הרגילים.

שלי יחימוביץ': במקום לראות עוד "האח הגדול" קיבלנו עוד תכנית חדשות, שהיא יותר מושקעת, יותר מגוונת, יותר אינטליגנטית, יותר מקיפה נושאים שונים שעולים על סדר היום.

שלי יחימוביץ': מה שאנחנו עושים כאן זה יוצרים פתח למצב שבו מהדורת החדשות יכולה להיות חצי שעה, כשמסביב נקבל את "האח הגדול" ודומיו.

שלי יחימוביץ': זה לא נראה לי לטובת הציבור, זה לא נראה לי לטובת העניין.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שאנחנו משאירים פה פתח גדול מידי ומסוכן מידי.

אתי בנדלר: מאידך גיסא גם משאירים פתח בצורה כזאת לכך שהמועצה תאפשר 12 שעות שידור לחברת החדשות המשותפת בכל אחד מהערוצים.

אתי בנדלר: לא מצלמים פה מצב קיים.

אבי וייס: בואו נצלם את המצב הקיים.

אבי וייס: סגרת את "שש עם בן-עמי", סגרת את "חמש.

אבי וייס: ."

נגה רובינשטיין: למה להגיד שסגרנו את עודד בן עמי?

חיליק שריר: שמענו עכשיו את הדברים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שרוח הדברים שסיכמנו עליה בהסכמה עם השר אחרי דין ודברים מעמיק הייתה שב-3 השנים האלו נצלם תמונת מצב קיימת.

שלי יחימוביץ': לצלם תמונת מצב קיימת זה לצלם את התכניות הנוכחיות של חברת החדשות.

שלי יחימוביץ': אני אומרת לכם באופן קטגורי שהציבור יצא נפסד אם אנחנו לא נעשה את זה.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שלזכייניות כבר עכשיו יהיה שווה להשקיע פחות כסף בחדשות, כי חדשות עולות כסף, התחקירנים עולים כסף, הפקות עולות כסף, צוותי צילום שיוצאים לשטח עולים כסף.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שימלאו את השעות כך שבמקום  "שש עם בן-עמי" יהיה לנו שידור חי מחזורי של "האח הגדול".

נחמן שי: יש פה אלמנט של שיתוף פעולה בן שני גורמים.

אורית זוארץ: שיתופי הפעולה בין הזכייניות, בוודאי בעידן של רישיונות, כפופים לפיקוח לפי חוק ההגבלים העסקיים.

אורית זוארץ: בוודאי היום, על אחת כמה וכמה אחרי שהן יהפכו למתחרות.

אורית זוארץ: בישיבות הקודמות הצגתי את העמדה, שלא התקבלה כאן, על הסכנה שטמונה בבעלות המשותפת בהיבט של ההשפעה שתהיה לה על התחרות בין רשת וקשת כשני ערוצים שאמורים להיפרד האחד מהשני.

אורית זוארץ: הסעיף שנדון כרגע ממחיש את הבעיה הזאת, כי הסכנה שאנחנו רואים היא איך לאט לאט המסך המשותף הזה, שהוא כבר היום די מאסיבי, הולך ומתאחד ויוצר רצועה שנמצאת בלב הפריים טיים בין שני גופים שלכאורה, על פי התיקון שמקדמת הוועדה הזאת, אמורים להתחרות זה בזה.

אורית זוארץ: נקודת המינימום היא מה שקורה היום, כאשר היום קורה לא מעט - בלשון המעטה - ומשם רק נעלה הלאה.

אתי בנדלר: חברת הכנסת יחימוביץ הציעה לא לעלות ולא לרדת.

משה כחלון: עמדתי היא לצלם מצב קיים, למעט בעיתות חירום שיצטרכו לשדר 24 שעות.

משה כחלון: במקרה של השריפה שידרו כל היום.

משה כחלון: לא צריך לשנות חקיקה בשביל זה.

משה כחלון: זאת העמדה של משרד התקשורת.

משה כחלון: יש לזה משמעויות גדולות מאוד.

משה כחלון: הרשות השנייה צריכה לאמץ את זה.

משה כחלון: אם הרשות השנייה תיכנס צעד אחד למים היא תבין שחברת החדשות מושקעת.

משה כחלון: אנחנו צריכים לצלם את המצב כך שלא ידללו אותה.

נחמן שי: היו דברים מעולם שהחדשות שודרו ביחד ימים רצופים.

נחמן שי: זה משתמע לפעמים מלוח השידורים.

אתי בנדלר: זה מחייב תיקון בנוסח.

מנשה סמירה: אנחנו מבינים שהחשיבות וכל הרעיון נועד להבטיח את קיומה של חברת החדשות ואת המצב, כדי לאפשר להם לשדר.

מנשה סמירה: אנחנו לא באנו ואמרנו שאנחנו רוצים לשבש את המצב הקיים.

מנשה סמירה: אנחנו אומרים שהמצב הקיים נכון להיום נותן למועצה את שיקול הדעת מאז ומתמיד לקבוע את המינונים של החדשות.

מנשה סמירה: הראיה היא שהמועצה אישרה את ההרכב הקיים.

מנשה סמירה: זה לא שהמועצה חושבת שהמצב הוא לא טוב.

מנשה סמירה: שיקול הדעת המקצועי מתקיים.

מנשה סמירה: אני חושב שזאת תהיה טעות בחקיקה לקבוע מכסת שעות חדשות, לא למעלה ולא למטה.

מנשה סמירה: אם הם ירצו מחר להוריד החקיקה שמצלמת מצב תמנע מהם.

מנשה סמירה: יכול להיות שהם ירצו להגדיל.

מנשה סמירה: המצב הקיים בסדר גמור, רק לא להוסיף את שיקולי התחרות שזה חוסם אותנו ומכריח אותנו לעשות דברים שלא התכוונו אליהם.

שלי יחימוביץ': האם צילום מקובל עליכם?

מנשה סמירה: צילום של העקרונות, לא של השעות.

מנשה סמירה: העקרונות הם סמכות הרשות השנייה לאשר את מבנה לוח השידורים ואת מבנה החדשות.

מנשה סמירה: חברת הכנסת יחימוביץ, זה בא מאיזה שהוא מקום שבא ואומר שלא תהיה הטעייה לכאן או לשם.

מנשה סמירה: הראיה זה שהרשות השנייה אישרה את המצב הקיים.

מנשה סמירה: צריך להשאיר את זה לשיקול דעת, לא לקבע את זה בחוק.

אופיר אקוניס: אתה דיברת על היקף השידור?

משה כחלון: אני דיברתי על צילום המצב של היקף השידור.

אתי בנדלר: הנוסח שיהיה הוא צילום מצב של היקף שידורי החדשות.

אבי וייס: למעט אירועי חירום.

אופיר אקוניס: האם אז המועצה מאשרת?

אבי וייס: כן.

אילן אבישר: הכוונה לצילום המצב.

אילן אבישר: .

אופיר אקוניס: באסון השריפה חברת החדשות כל הזמן שידרה.

אופיר אקוניס: הם ביקשו אישור?

אילן אבישר: הם הודיעו לנו.

אופיר אקוניס: אתה הודעת שאתה לוקח את כל הזמן?

אבי וייס: הם מאשרים לנו.

אתי בנדלר: אנחנו משנים את כל פסקה 2. פסקה 2 תנוסח באופן שתאמר שהחברה המשותפת תשדר בהיקף ובמתכונת כפי שהיה ערב פרסום החוק ברשומות.

דנה נויפלד: הדיון הקודם היה על מי מחזיק בחברת החדשות.

דנה נויפלד: דובר בבעלותו של מי, לא דובר על עיצוב המסך, לא דובר על איך המסך ייראה.

דנה נויפלד: הנציג מרשות ההגבלים העסקיים הציג את החשש ואת הקושי מפני ההחזקה המשותפת ואיך זה יגלוש לשעות השידור האחרות, שאין אינן של חברת החדשות.

דנה נויפלד: האם עכשיו אנחנו מקבעים בחקיקה ראשית את לוח השידורים הקיימת של ערוץ 2?

מנשה סמירה: ל-3 שנים.

דנה נויפלד: מה יעשה אבי ניר אם מחר הוא ירצה לשנות את לוח השידורים?

מנשה סמירה: זאת תהיה הפרה.

שלי יחימוביץ': זה גם מעוקצו וגם מדובשו.

שלי יחימוביץ': מרגע שמצלמים מצב הם לא יכולים לרדת ממכסת השעות הזאת והם לא יכולים לעלות, אלא במקרה חירום ועם אותו תקציב של 100 מיליון.

שלי יחימוביץ': כאן כבר אין גמישות.

דנה נויפלד: זה לא כתוב בחוק.

דנה נויפלד: אם מקבעים בחקיקה ראשית את היקף השידורים אפשר גם לקבע בחקיקה ראשית את הסכומים של היקף ההוצאה.

דנה נויפלד: זה קולע למה שהשר אמר, כי השר דיבר על המתכונת הקיימת.

דנה נויפלד: המתכונת הקיימת היא גם לוח השידורים וגם ההוצאה.

אילן אבישר: מה אם חברה אחת רוצה "לילה כלכלי" וחברה אחרת רוצה "תכנית חיסכון" באותה שעה?

אתי בנדלר: זה לא שידורי חדשות.

דנה נויפלד: המתכונת זה גם מספר השעות וגם ההוצאה.

דנה נויפלד: זה צריך להיות בחקיקה ראשית.

נחמן שי: זה מקפיא את המצב.

נחמן שי: אני חושב שצריכה להיות גמישות מסוימת.

דנה נויפלד: בשביל שחברת החדשות תשמור על היקף השידורים שלה ועל המתכונת היא תקבע את זה בחקיקה ראשית ב-3 קריאות.

אתי בנדלר: אני מציעה שייקבע בחקיקה שהיקף ומתכונת שידורי החדשות שמפיקה חברת החדשות יהיה כפי שהיה ערב פרסום החוק.

אתי בנדלר: כך גם לגבי היקף ההשקעה, זאת אומרת ההוצאה לחדשות.

אתי בנדלר: המועצה רשאית, באישור ועדת הכלכלה, לאשר שינוי בהיקפים האלה.

דנה נויפלד: מה פתאום באישור ועדת הכלכלה?

אתי בנדלר: למחוקק יש מה לומר על היקף השידורים ועל מתכונת שידורי החדשות, לא על התכנים.

אילן אבישר: זה לא אומר שאני אאשר.

אילן אבישר: אני אדרוש שכל אחד יפיק תכניות אחרות.

אילן אבישר: זה בסדר?

אתי בנדלר: זה בסדר.

אתי בנדלר: זה לא שידורי חדשות.

אופיר אקוניס: לא מדובר בתכניות אלא בהיקף השעות.

אופיר אקוניס: זה יהיה המועצה באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: השינוי יהיה על ידי המועצה, באישור ועדת הכלכלה.

מנשה סמירה: תראה לאן זה הגיע.

מנשה סמירה: ועדת הכלכלה תאשר לך את לוח השידורים.

נחמן שי: לא את לוח השידורים.

שלי יחימוביץ': ועדת הכלכלה לא תאשר את לוח השידורים.

מנשה סמירה: היא תאשר את מסגרת השעות ואת המסגרת התקציבית.

אופיר אקוניס: את היקף השעות.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות שיאשימו אותנו בהאשמת שווא על כך שאנחנו קובעים את לוח השידורים.

שלי יחימוביץ': יש גבול.הדברים האלה נשמעים כאילו הם נכונים.

שלי יחימוביץ': ההתערבות בלוח השידורים ובתכנים היא פסולה מעיקרה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על צילום מצב של היקף שעות ותו לא.

שלי יחימוביץ': העובדה שתגידו שאנחנו נאשר את לוח השידורים לא הופכת את השקר הזה לאמת.

מנשה סמירה: אישור של היקף ושל מתכונת זה אישור של לוח שידורים.

שלי יחימוביץ': אישור של היקף שעות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא קשור למתכונת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא לקחו לך את הכסף, לא לקחו לך את התוכן.

שלי יחימוביץ': השר הציע הצעה מצוינת.

שלי יחימוביץ': בואו ננסח אותה.

אתי בנדלר: הרעיון שהוועדה רוצה להצביע עליו יאמר כדלקמן: היקף ומתכונת שידורי החדשות שמפיקה חברת החדשות  יהיו כפי שהיו ערב פרסום החוק ברשומות.

אתי בנדלר: כך גם לגבי היקף ההשקעה, הוצאה לחדשות.

אתי בנדלר: המועצה , באישור ועדת הכלכלה, רשאית לשנות את היקף שעות השידור האמורים.

אילן אבישר: למה היקף ההוצאה?

אילן אבישר: היקף ההוצאה יוכפל.

אילן אבישר: מה שהיום ההוצאה מספיקה לשידור בערוץ 1, מבחינתנו יכול להיות מוכפל.

אתי בנדלר: זה לא כתוב בהצעת החוק.

אתי בנדלר: בדיוק ההיפך.

אתי בנדלר: בסעיף קטן (ד) כתוב שחברת החדשות צריכה להוציא מינימום 55 מיליון, לא כתוב שכל אחד מבעלי הרישיון.

אילן אבישר: אני רק רוצה באותו היקף הוצאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אתה רוצה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שתהיה הוצאה של 200 מיליון על חדשות?

אתי בנדלר: האם הוועדה מוכנה שלגבי היקף ההוצאה זה יהיה לפחות בהיקף שנמצא היום?

אופיר אקוניס: כן.

נחמן שי: בכל דבר מוכרח להיות שסתום ובקרה כך שבמקרה שיש חריגות זה יובא לוועדת הכלכלה, אחרת זה לא גמיש.

ישגב נקדימון: עו"ד בנדלר, הסיפה של דברייך לגבי הוועדה והמועצה לא כל כך הובנה.

אתי בנדלר: ברור שלא מדובר כאן על נוסח סופי אלא על עקרונות.

אתי בנדלר: היקף השעות ומתכונת שידורי החדשות שמפיקה חברת החדשות יהיו כפי שהיה ערב פרסום החוק ברשומות.

אתי בנדלר: לגבי היקף ההשקעה וההוצאה לחדשות הסכום לא יפחת מהסכום המושקע במועד האמור, זאת אומרת ערב פרסום החוק ברשומות.

אתי בנדלר: המועצה, באישור ועדת הכלכלה, רשאית לשנות את היקף שעות השידור.

ישגב נקדימון: למה חוזרים לסיפה הזאת של השינוי?

אתי בנדלר: נניח שלצורך העניין החדשות משודרות במשך 3 שעות ביממה ורוצים להקטין את זה לשעתיים או להעלות את זה ל-22 שעות ביממה.

ישגב נקדימון: למה לשנות?

שלי יחימוביץ': בשביל זה קבענו שהמועצה תקבע את היקף השעות.

אתי בנדלר: אולי לבקשתם.

ישגב נקדימון: זה יכול להיות בכיוון ההפוך.

ישגב נקדימון: יכולים פתאום לקבוע שזה יהיה חצי שעה ביום.

אתי בנדלר: המועצה, באישור ועדת הכלכלה, רשאית להיענות לבקשת בעל רישיון לשנות את ההיקף.

ישגב נקדימון: הבקשה צריכה לבוא מחברת החדשות.

אתי בנדלר: לבקשת בעל רישיון היא רשאית לשנות את היקף שעות השידור, באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: אם הוועדה מחליטה בהתאם לעקרונות שהצעתי עכשיו זה יחייב שינוי בעוד מספר סעיפים קטנים שמובאים היום בהצעה.

אתי בנדלר: היום מדובר על כך שהיקף ההוצאה יהיה 55 מיליון על ידי שניהם.

אתי בנדלר: כמובן שצריך הוראה שעל אף זאת זה יהיה אחרת.

אתי בנדלר: זה יחייב התאמות בנוסח.

אילן אבישר: אני רוצה להיות בטוח שהמתכונת לא כוללת תוכן זהה בשני ערוצים.

אתי בנדלר: של שידורי החדשות?

אילן אבישר: במתכונת הקיימת.

אתי בנדלר: במתכונת הקיימת זה יהיה תוכן זהה.

אילן אבישר: מתכונת יכולה להתייחס לפורמט.

אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון, אז בעל רישיון בערוץ 12 ו-13 ישדר מחמש עד חמש וחצי את המהדורה הראשונה.

אילן אבישר: את זה הבנתי, אבל השאלה אם אני בתור יו"ר מועצה יכול לדרוש שהמהדורה הזאת תהיה שונה.

אילן אבישר: חברת החדשות תפיק עבור רשת ועבור קשת.

אבי דיכטר: אז מה עשינו?

שאול מגנזי: צריך אישור של ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אם ירצו את המהדורה הראשונה בשני פורמטים יבואו לבקש.

אופיר אקוניס: אני מהמר שלא ירצו.

אתי בנדלר: אתה רוצה לאפשר להם גם שינוי במתכונת?

אופיר אקוניס: זה ממש לקבוע את לוח השידורים.

אופיר אקוניס: בזה אני לא מעוניין.

אתי בנדלר: ככל שיש לכם סמכויות כך תפעילו אותם גם בעתיד.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים רק על היקף שעות השידור.

נגה רובינשטיין: השאלה אם זה חשוב שוועדת הכלכלה תהיה מעורבת בעניין ההיקף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם אחד עובר לרישיון ואחד נשאר בזיכיון?

נגה רובינשטיין: הנושא הזה עלה לפני 2 דיונים בוועדה.

נגה רובינשטיין: הוחלט שאם אחד נשאר בזיכיון ואחד עובר לרישיון אין החזקה משותפת.

נגה רובינשטיין: כאשר אחד נשאר בזיכיון יכול גורם נוסף להצטרף אליו למסגרת הזיכיון, זאת אומרת שרשת יכולה להישאר בזיכיון כאשר גורם נוסף ישדר את 3 הימים הנוספים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מדובר בגורם חדש בזיכיון?

נגה רובינשטיין: אלא אם כן מחייבים את רשת אם היא נשארת בזיכיון לשדר 7 ימים בשבוע, בלי אופציה שיהיה גורם נוסף.

נגה רובינשטיין: משמעות ההצעה היא ששני בעלי הזיכיון פלוס בעל רישיון יחזיקו בחברה.

נגה רובינשטיין: הסיבה שגברתי ואחרים העלו את רעיון ההחזקה המשותפת בחברת החדשות הייתה מהטעם שיש חשש שחברת החדשות תפורק אם ייגמר הזיכיון ואף אחד לא ירצה לרכוש אותה.

נגה רובינשטיין: אם אחד מבעלי הזיכיון נשאר בזיכיון יש עליו  חובה ממילא.

נגה רובינשטיין: חברת הכנסת יחימוביץ הבהירה את הנקודה הזאת באופן מאוד מדויק.

נגה רובינשטיין: ממילא לבעל הזיכיון שנשאר בערוץ יש חובה לשדר בחברת החדשות בהתאם למחויבות שלו.

נגה רובינשטיין: אותו רציונאל לחברת חדשות לא קיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע אנחנו מאוד בטוחים ששניהם יישארו בזיכיון או שניהם יהיו ברישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם חברת החדשות כאשר אחד בזיכיון ואחד ברישיון?

אופיר אקוניס: זה רקב במצב ששניהם עוברים לרישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה אם לא?

נגה רובינשטיין: בעל הזיכיון חייב להחזיק את חברת החדשות ולהשקיע בה כפי שהוא מחויב בתנאי הזיכיון שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשביל 3 ימים הוא צריך להשקיע 55 מיליון?

נגה רובינשטיין: בשביל זה יש לו 2 חלופות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא ישקיע 55 מיליון או 110?

נגה רובינשטיין: הוא ישקיע כמו שהוא מחויב להשקיע.

נגה רובינשטיין: יש לו שתי חלופות: או שהוא ממשיך לשדר 3 ימים כמו שהוא שידר קודם ויהיה גורם נוסף שישדר יחד איתו, או שהוא יעבור לשידור של 7 ימים בשבוע.

נגה רובינשטיין: שתי החלופות האלו עומדות בפניו.

נגה רובינשטיין: אם הוא עובר ל-7 ימים בשבוע, אז כמו שהוא ישקיע בחברת החדשות את הסכום הנוסף כך הוא ישקיע בהפקות מקור ובכל שאר ההפקות שהוא אמור להשקיע במתכונת של 7 ימים במקום 3 ימים.

רוברט אילטוב: הכוונה לחתוך את הדבר הזה בצורה מאוד ברורה, זאת אומרת או רישיונות או זיכיונות.

רוברט אילטוב: אם אנחנו לא שמים פה סוף יהיה פה מאבק שליטה על החדשות, על הסמלים ולא תהיה שום סיבה ללכת על הרפורמה שאתה רוצה.

אופיר אקוניס: הרפורמה תהיה על המדף, הם יוכלו לבחור.

אופיר אקוניס: בלאו הכי יש חוק עד 2015 שמאפשר להם להיות בזיכיון.

אופיר אקוניס: אם יחליטו להישאר בזיכיון הם יישארו.

אופיר אקוניס: אם ירצו רישיון הם יבקשו רישיון.

אופיר אקוניס: זה יותר פשוט.

אופיר אקוניס: למה אתה מסבך?

רוברט אילטוב: ההחלטה הזאת לצאת לרישיונות צריכה לחייב את שניהם.

אופיר אקוניס: למה אתה מחייב אותם?

אופיר אקוניס: הם יחליטו.

רוברט אילטוב: כי יש נכסים משותפים, כמו חברת החדשות.

רוברט אילטוב: פה יהיה מאבק.

אופיר אקוניס: לא יהיה מאבק.

אופיר אקוניס: במקרה הזה מי שנשאר בזיכיון ממשיך להחזיק את המותג.

משה כחלון: יש היגיון במחשבה שגם אם הם יתפצלו הם יוכלו להחזיק את זה יחד.

משה כחלון: אין לי כרגע פתרון טוב איך לעשות את זה .

משה כחלון: היות וזה לא הולך לקרות מחר בבוקר אנחנו ננסה למצוא את הדרך הטובה ביותר שאפשר יהיה לקיים את זה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית הקריאה את העקרונות.

אופיר אקוניס: אני חושב שהם ברורים.

משה כחלון: יש לנו זמן עד שנביא את זה למליאה במסגרת ההסתייגויות.

אתי בנדלר: אנחנו לא נוכל לאשר כהסתייגות הצעה שלא נדונה בוועדה, אדוני השר.

משה כחלון: אנחנו נמצא את דרך.

משה כחלון: אם לא, נשנה את הסעיף.

אתי בנדלר: היקף השעות ומתכונת שידורי החדשות יהיו כפי שהיו ערב פרסום החוק ברשומות (להלן מועד הפרסום) .

אתי בנדלר: לגבי היקף ההשקעה,הוצאה לחדשות לא יפחת הסכום מהסכום המושקע ערב מועד הפרסום.

אתי בנדלר: המועצה, באישור ועדת הכלכלה, רשאית להיענות לבקשת בעל רישיון לשנות את היקף שעות שידורי החדשות האמורים.

ישגב נקדימון: הכוונה היא על רישיון לשידורי חדשות.

אתי בנדלר: אני חשבתי על בעל רישיון שידור לשידורים.

ישגב נקדימון: אני הבנתי שזה אמור לבוא מחברת החדשות.

אתי בנדלר: ממש לא.

שלי יחימוביץ': מה תעשה אם הוא ירצה לשדר שם שידור חי ושוטף של "האח הגדול"?

שלי יחימוביץ': את זה רצינו למנוע.

אופיר אקוניס: זאת החלטה שלו.

אופיר אקוניס: הרעיון הוא שבעל הרישיון ירצה את שידור החדשות בחמש, בשש, בשבע, בשמונה וכדומה.

אופיר אקוניס: לא יכול להיות שחברת החדשות תבקש את זה.

אופיר אקוניס: בעל הרישיון הוא בעל הבית.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ  ב ע ה בעד – פה אחד אושר

אתי בנדלר: אני מזכירה שהתיקון הזה יגרור תיקון בסעיפים אחרים.

לאה ורון: הוועדה מאשרת את כל התאמות הנוסח.

אופיר אקוניס: בסדר גמור.

אופיר אקוניס: בישיבה הקודמת העלה מנכ"ל הרשות השנייה את סוגיית שנת המעבר לרישיונות.

אופיר אקוניס: כבוד השר, אני מבין שהתייחסת לזה בכנס התקשורת של גלובס.

משה כחלון: גם היום.

אופיר אקוניס: יכול להיות שב-2011 החוק יבוא לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: ההמלצה היא להזיז בשנה אחת את המעבר ל-2013.

אופיר אקוניס: זאת ההצעה של שר התקשורת.

יוסי ורשבסקי: נושא התמלוגים עומד כרגע על הפרק בדמות מכתב שנשלח על ידי מנכ"ל הרשות השנייה לבנק, דבר שמבחינתנו הוא אסון.

יוסי ורשבסקי: אני לא יודע איזה דרך אפשר לעשות על ידי האוצר והתקשורת על מנת לגרום למנכ"ל הרשות למשוך את המכתב, לעמוד כמובן בכל המסגרת החוקית שכולנו חרדים לה ולמצוא פתרון מהיר לסוגיית התמלוגים של ערוץ 10 וערוץ 2.

שאול מגנזי: בשנת 2010.

שלי יחימוביץ': זה בחקיקה הזאת?

יוסי ורשבסקי: זה לא בחקיקה הזאת.

יהודה סבן: ההחלטה על קביעת התמלוגים היא החלטה של הרשות, אנחנו בוודאי לא נכנסים אליה.

יהודה סבן: יש תקנות שהשרים חתומים והרשות מחויבת לפעול על פיהן.

יהודה סבן: השרים הודיעו ליו"ר הוועדה ולרשות שהם בוחנים הפחתה של התמלוגים.

יהודה סבן: המועד נקבע בתקנות.

יהודה סבן: הרשות צריכה לפעול בהתאם.

אופיר אקוניס: זה לא על סדר היום.

יוסי ורשבסקי: זה דבר שהוא חיים ומוות.

שאול מגנזי: העניין הזה הוא עניין קיומי, לכן הוא עולה.

אופיר אקוניס: לא כרגע.

אופיר אקוניס: זה לא על סדר היום.

אופיר אקוניס: אפשר אחר כך.

טלי גורן: זה חלק מהרפורמה וחלק מכל מיני הבטחות כאלו ואחרות שלא נאמרו כאן אבל נאמרו במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: כותבים השרים כך: ככל שיושלם תהליך החקיקה של הצעת החוק בהתאם לתיקונים שפורטו, בכוונתנו להפעיל את סמכותנו ולקדם תיקון תקנות אשר במסגרתן יופחת שיעור התמלוגים".

אתי בנדלר: המכתב הזה מתנה את הפחתת התמלוגים בכך שהכנסת תשלם עבור מערך ה-DTT בהתאם לבקשה לדיון מחדש שנדחתה היום.

אתי בנדלר: האוצר יצטרך לעשות חושבים כדי למצוא את המקור התקציבי לעניין הזה.

אתי בנדלר: עשו כאן איזה שהוא קשר בלתי סביר.

אתי בנדלר: ניסו להפעיל כאן לחץ כזה.

מנשה סמירה: כדאי מאוד לעמוד בתקנות, בכללים ובחוקים.

מנשה סמירה: האם מישהו רוצה שמישהו מאיתנו לא יעמוד בחוק, בכללים או בתקנות?

מנשה סמירה: האם יש פה מישהו שנותן לנו אישור לא לפעול על פי התקנות והכללים?

מנשה סמירה: מישהו רוצה לקחת על עצמו את האחריות הזאת?

יוסי ורשבסקי: אף אחד לא רוצה פה להפר את החוק.

מנשה סמירה: בשביל להימנע צריך לשנות תקנות.

מנשה סמירה: האם שמעת שמישהו משנה לך את התקנות?

מנשה סמירה: התשובה היא לא.

יוסי ורשבסקי: שמעתי שיש כוונה כזאת.

שלי יחימוביץ': למחוקק יש פררוגטיבה, משיקולים של טובת הציבור, משיקולים של תחרות בין הערוצים, להחריג ערוץ מהחוק.

מנשה סמירה: שמישהו יאמר שאנחנו מחריגים.

שלי יחימוביץ': הזכות קיימת.

מנשה סמירה: ודאי.

מנשה סמירה: על זה שעשינו את זה, פנינו, לחצנו ופעלנו ביוני וביולי חטפנו על הראש מגורמים אחרים שיושבים כאן.

נגה רובינשטיין: אני לא חושבת שזה המקום לפתוח את מה שהיה ביוני וביולי.

אופיר אקוניס: אני טעיתי לגבי המועד מבחינת הסדר.

אופיר אקוניס: אומרת היועצת המשפטית שיש עוד סעיף של חברת החדשות לאשר, כשלאחר מכן נגיע למועד.

אתי בנדלר: עכשיו אישרת את פסקה 2. בסעיף קטן (י) מדובר על כך שחברת החדשות המשותפת תוכל לרכוש במשותף את חברת החדשות של ערוץ 2 ולהחזיק בה במשותף לתקופה שלא תעלה על 3 שנים.

אתי בנדלר: מי יחליט לגבי התקופה?

נגה רובינשטיין: לבעלי הרישיונות יש אפשרות להחליט שהם מחזיקים בבעל הרישיון לשידורי חדשות עד 3 שנים.

נגה רובינשטיין: ככל שמחליטים לקצר את התקופה יש להם אפשרות במתכונת שיש בסעיף להודיע לרשות השנייה על כך שמקצרים את התקופה.

נגה רובינשטיין: הם לא חייבים להחזיק את כל ה-3 שנים.

אתי בנדלר: זה מחייב התאמה בסעיף (י)(3).

אתי בנדלר: איפה שמדובר על עד תום 30 ימים ממועד כניסתם לתוקף של הרישיונות צריך לכתוב עד 6 חודשים לפני מועד הפסקת ההחזקה המשותפת.

אתי בנדלר: אני צודקת?

אתי בנדלר: יצאנו מתוך הנחה שמדובר בהחזקה משותפת ל-3 שנים.

אתי בנדלר: ככל  שמדובר באפשרות לקצר את התקופה הודעה על כך צריכה להימסר 6 חודשים מראש.

נגה רובינשטיין: זה מה שנמצא כאן.

אתי בנדלר: בפסקה (3) מדובר על 30 חודשים.

אתי בנדלר: יוצאים מתוך הנחה שזה 6 חודשים לפני תום 3 שנים.

טל רוזנפלד: הם יכולים למסור את ההודעה גם לפני שנתיים וחצי.

אתי בנדלר: אני מציעה שנבחן אם לא צריך לדייק בנוסח באופן שההודעה צריכה להימסר  6 חודשים לפני תום התקופה.

נגה רובינשטיין: נדמה לי שזה נמצא בנוסח, אבל אנחנו בשמחה נבחן את זה.

אתי בנדלר: זאת הכוונה?

נגה רובינשטיין: כן, זאת הכוונה.

זהר קדמון סלע: בסעיף 71ד(י) צריך לוודא שהתקופה לא תעלה על 3 שנים מיום תחילת תוקפם של הרישיונות לשידורי טלוויזיה של זכייני ערוץ 2 לשעבר.

נגה רובינשטיין: כל ההסדר חל רק על זכייני ערוץ 2, לא על זכייני ערוץ 10.

נגה רובינשטיין: אני לא חושבת שזה נדרש, אבל אם זה נדרש נוסיף את זה.

אתי בנדלר: האם בפסקה (ח)(2) ברור שאת ה-bid צריכים לשלם לאוצר המדינה?

טל רונזנפלד: יש 3 מקומות שאנחנו מבקשים לשנות את זה לאוצר המדינה.

טל רונזנפלד: בסעיף 71ד(ח)(1), בסעיף 71ד(ח)(3)(א) ובסעיף 71ה(ז)(2)(א).

אתי בנדלר: אני לא מדברת על מצב שזה יהיה במקום לרשות.

אתי בנדלר: אני מדברת על כך שבסעיף קטן (ח) (2) לא מוזכר בשום מקום שאת ה-bid צריך לשלם לאוצר המדינה.

אתי בנדלר: אני מניחה שזאת הכוונה.

טל רוזנפלד: הכוונה שזה ילך לאוצר המדינה.

נגה רובינשטיין: כל ההסדר של קבלת הכספים מחברת החדשות יצטרך לעבור את ההתאמה בהתאם להחלטת הוועדה בראשית הדיון בדבר אי קבלת הצעת הממשלה בעניין העברת הכספים של החדשות ל-DTT.

נגה רובינשטיין: נצטרך לעשות התאמות.

אופיר אקוניס: בואו נצביע על כל סעיף 71ד, עם כל השינויים וההתאמות הנדרשים.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה  בעד – פה אחד אושר

זהר קדמון סלע: אנחנו מבקשים להבין מה טיבה של הערכת השווי שתתבצע על ידי הרשות לעניין רכישת חברת החדשות.

זהר קדמון סלע: מה הם הנכסים שעליהם מדובר?

נגה רובינשטיין: השווי של חברת החדשות הוא שווי החברה פחות מניות הרכוש.

נגה רובינשטיין: הזכיינים הם אלה שהשקיעו במניות הרכוש.

נגה רובינשטיין: זה בדומה להסדר שנעשה מול חברת טלעד.

נגה רובינשטיין: זה השווי שצריך להשתלם על ידי בעלי הרישיונות עם תום תקופת הזיכיון ומכירת חברת החדשות.

טלי גורן: אנחנו מנסים להבין מה המנגנון.

נגה רובינשטיין: הרשות השנייה תבצע הערכת שווי של החברה באותה נקודת זמן פחות מניות הרכוש.

נגה רובינשטיין: השווי של מניות הרכוש שאתם מכירים – זה גם נמצא במסגרת התקנות של הרשות השנייה שהפעילה את המנגנון הזה ב-2005 - פחות השווי של המותג של חדשות 10 או חדשות 2. זה השווי של חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: זה מה שתשלמו.

נגה רובינשטיין: הערכת שווי של חברה מתבצעת על בסיס היוון של הכנסות עתידיות, של התקשרויות.

טלי גורן: איזה הכנסות?

טלי גורן: אין לה הכנסות.

נגה רובינשטיין: כשבאתם והתמודדתם במכרז ב-2005 על המותג, על האפיק ועל חברת החדשות עשיתם הערכת שווי של הדברים האלה.

נגה רובינשטיין: הערכת השווי  נקבעה על יסוד הנכסים, על יסוד חברת החדשות שעמדה לפניכם וידעתם מה החברה הזאת שווה, איזה ערך היא אמורה להפיק לכם.

נגה רובינשטיין: כל הנתונים האלה היו בפניכם.

נגה רובינשטיין: באותו אופן הרשות השנייה תעשה הערכת שווי של החברה בהתאם לקריטריונים שמסרנו.

נגה רובינשטיין: הרשות השנייה תפעל עם הגורם המקצועי, עם רואה החשבון, עם כל הכלכלנים שיידרשו.

נגה רובינשטיין: הם יציגו את הערכת השווי שלהם.

נגה רובינשטיין: יהיה תהליך מאוד שקוף.

זהר קדמון סלע: בתקדים שאת מתייחסת אליו שילמנו לטלעד בגין מניות הרכוש.

נגה רובינשטיין: כשבאתם להעריך רכשתם את חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: כשרכשתם את האפיק ואת הזכות אתם גם רכשתם את הזכות להחזיק את חברת החדשות.

טלי גורן: אנחנו שילמנו לטלעד.

נגה רובינשטיין: אתם שילמתם לטלעד עבור מניות הרכוש.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהשקעתם במניות הרכוש אתם לא נדרשים לשלם עכשיו עבור מניות הרכוש כשאתם רוכשים את חברת החדשות.

טלי גורן: איך נראה המנגנון.

טלי גורן: .?

אבי וייס: על בסיס מה רוכשים את חברת החדשות?

אבי וייס: הזכיינים הם אלה שמימנו לאורך 17 שנה את חברת החדשות.

אבי וייס: הם שמו כמיליארד וחצי שקל על חברת החדשות.

אבי וייס: כל הרעיון של ההמשכיות של חברת החדשות באפיק 22 נגוז מעצם זה שנגמר ערוץ 22.

אבי וייס: אני לא מבין מה הם קונים.

נגה רובינשטיין: אתה חולק על הנקודה הבסיסית שהוחלטה בוועדה על הבעלות בחברת החדשות.

אבי וייס: להערכתי, גם השר חולק.

נגה רובינשטיין: ההצעה שהממשלה מציעה כאן ואושרה על ידי הוועדה במקרים הקודמים זה שהיא לא מכירה בטענה שלכם שחברת החדשות שייכת ברמה הקניינית לזכיינים הקיימים.

נגה רובינשטיין: כמו שהזכיינים הקיימים ידעו להוציא החוצה את טלעד ולא לתת.

נגה רובינשטיין: .

טלי גורן: אל תגידי דברים שהם לא נכונים.

נגה רובינשטיין: הוועדה לא קיבלה את עמדתכם, - הדבר הזה נדון בסבב הקודם בהצעה של האוצר ובסבב הזה - שהבעלות בחברת החדשות שייכת לזכיינים הנוכחיים.

נגה רובינשטיין: בהינתן מצב הדברים הזה ובהינתן החלטת הוועדה על החזקה משותפת של חברת החדשות, מוצע כאן מנגנון שהעיקרון שלו מוסכם של המכירה של חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: אנחנו עכשיו מיישמים אותו.

נגה רובינשטיין: אנחנו נותנים הוראות פרטניות על סמך העובדה שביקשתם בעלות משותפת והוועדה קיבלה את עמדתכם.

נגה רובינשטיין: על סמך זה אנחנו מציעים את ההצעה שאומרת שחברת החדשות צריכה להימכר.

נגה רובינשטיין: הוועדה לא קיבלה את העמדה שלכם שחברת החדשות שייכת לזכיינים.

נגה רובינשטיין: אם אתם רוצים לפתוח את הדבר הזה צריך ללכת הרבה אחורה לדיונים הקודמים של ועדת הכלכלה.

אבי וייס: לא צריך ללכת אחורה.

דנה נויפלד: עם כל הכבוד להערות שנשמעות כאן, יש פה משהו לא הוגן.

דנה נויפלד: הדיונים עד כה התמקדו בבקשה של  חברת החדשות לבוא ולאפשר מצב חריג של החזקה משותפת.

דנה נויפלד: עכשיו אנחנו באים להסדיר כיצד תהיה דרך המכירה בחלוף התקופה של ההחזקה המשותפת.

דנה נויפלד: ב-2005 לא נשמעה שום טענה לגבי המכירה ואופן ביצוע הערכת השווי בידי הרשות השנייה.

אבי וייס: היה אפיק.

אבי וייס: סוגרים את האפיק.

אבי וייס: ב-2005 נשאר אפיק 22.

דנה נויפלד: לא ראיתי תלונות.

דנה נויפלד: אם לא היינו מתקנים את החוק הייתה מתבצעת הערכת שווי ובעלי הזיכיון החדשים היו משלמים בהתאם להערכת השווי.

דנה נויפלד: עכשיו אתם באים ואגב התיקון מנסים לשנות את המצב שהיה למצב שאמור להיות.

דנה נויפלד: זה לא הוגן.

דנה נויפלד: במשך 17 שנה נהניתם מהמצב הזה.

דנה נויפלד: אין שום סיבה לבוא ולשנות את העיקרון שהיה מקובל עליכם בעבר.

טלי גורן: אני לוקחת את מה שאת אומרת ומחזקת את דברייך.

טלי גורן: תיקחו את אותו מנגנון.

טלי גורן: תיקחו את התקדים של 2005 ותיישמו אותו פה.

טלי גורן: אני לא מבינה איך הגענו למצב של תסבוכת שאנחנו לא יודעים על דברים שאנחנו משקיעים בהם.

טלי גורן: ב-2005 יצרתם מנגנון בתוך החוק שאמר שאנחנו צריכים לשלם על חלקה של טלעד.

טלי גורן: שילמנו.

טלי גורן: מה זה קשור עכשיו?

נגה רובינשטיין: טלי, את טועה.

נגה רובינשטיין: ב-2005 הוצאנו את זה למכרז.

נגה רובינשטיין: אתם ביקשתם להימנע ממכרז.

נגה רובינשטיין: אתם רוצים לרכוש.

נגה רובינשטיין: אתם שילמתם עבור חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: חוץ מזה שילמתם לטלעד.

נגה רובינשטיין: עכשיו עושים כאילו אתם משלמים במכרז, כשחוץ מזה תשלמו עבור מניות הרכוש.

טלי גורן: אתם מוציאים את חברת החדשות למכרז?

מנשה סמירה: ההערה התחילה לגבי איך תתבצע הערכת השווי.

מנשה סמירה: לעניין הערכת השווי יש כללים ויש עקרונות שהופעלו בשנת 2005.

מנשה סמירה: מהם נגזרו המספרים.

מנשה סמירה: בהתאם למתכונת שנקבעה החלק שעמד לטיפול ולתשלום היה מניות הרכוש, זאת אומרת המניות המוחשיות.

מנשה סמירה: כרגע נדרשת ההשלמה למניות הלא מוחשיות.

רוברט אילטוב: יצרתם מצב חדש לחלוטין.

מנשה סמירה: לאורך הדיונים נקבע והובהר – על זה היו חוות דעת משפטיות של היועצת המשפטית לוועדה, של היועצת המשפטית של משרד התקשורת, שלנו ושל אחרים - שיש בעניין של שידורי הטלוויזיה המסחרית בעלות מדינה על 3 דברים: מותג, אפיק וחברת חדשות.

מנשה סמירה: הדברים שזורים אחד בשני.

מנשה סמירה: על המותג ועל האפיק התקבלו ההחלטות אשר התקבלו.

מנשה סמירה: השר הוביל מהלך של ביטול כדי להגביר תחרות והעניין הזה התקבל.

מנשה סמירה: נשארה חברת החדשות.

רוברט אילטוב: בלי אפיק ובלי מותג אין לזה ערך.

מנשה סמירה: בהערכת השווי תילקח בחשבון העובדה שהמותג והאפיק נעלמו.

מנשה סמירה: היא הנותנת.

אבי וייס: כולם מדברים פה על שנת 2005, אבל חייבים להבהיר שאין פה שום השוואה.

אבי וייס: ב-2005 המכרז היה על כך שנשאר אפיק 22 וחברת החדשות נשארת באפיק 22.

אבי וייס: אני מתחבר למה שמנשה סמירה אמר.

אבי וייס: אין פה מקום להשוואה.

אבי וייס: יושבים לשמאלי ערוץ 10.

אבי וייס: אני יודע שגם להם יש את אותה בעיה.

אבי וייס: הם במשך 10 שנים מקימים את חדשות 10.

אבי וייס: בעוד חצי שנה או שנה המדינה תדרוש מהם 50 מיליון שקל או 100 מיליון שקל תמורת חברת החדשות שלהם.

אבי וייס: מה רשת וקשת יעשו?

אבי וייס: מה ערוץ 10 יעשה מול חברת החדשות שלו?

אבי וייס: כלום.

אבי וייס: רשת וקשת יקנו את כל האנשים ולמדינה לא יהיה שום נכס.

נגה רובינשטיין: בשביל מה עשינו סעיפי בעלות משותפת?

אתי בנדלר: החזקה, לא בעלות.

אבי וייס: זה בדיוק העניין.

אבי וייס: ברגע שאת מבקשת מהם לשלם 100 מיליון שקל, 200 מיליון שקל עבור חברה שהיא שלהם הם פשוט יפרקו אותה.

אבי וייס: זה היה החשש שלי.

דנה נויפלד: זה אחרי ה-3 שנים.

אבי וייס: התשלום הוא לפני ה-3 שנים.

נגה רובינשטיין: אתם טענתם שאם הם ידעו שהערכת השווי תיעשה בעוד 3 שנים הם ירוקנו אותה.

אבי וייס: אם היית אומרת 3 מיליון שקל הדיון היה אחר.

אבי וייס: אין לאף אחד פה שמץ של מושג מה זה הערכת שווי.

אבי וייס: אם אומרים להם שבעוד שנה הם צריכים לשלם 150 מיליון שקל עבור חברת החדשות, אז מהיום נגמר הדבר הזה, אין חברת חדשות, הם מפרקים אותה וכל אחד לוקח את כל האנשים שהוא רוצה.

נגה רובינשטיין: מה שאתה אומר זה שלא יהיה להם שווה לקנות את חברת החדשות?

אבי וייס: ב-150 מיליון שקל?

נגה רובינשטיין: מי אמר לך שזה 150 מיליון שקל?

אבי וייס: כמה שנים ייקח להם להחזיר כשהם יכולים לקבל את זה בחינם?

נגה רובינשטיין: אתה אומר שלהקים חברת חדשות זה בחינם.

אבי וייס: בואי ניקח את ערוץ 10.

אבי וייס: את אומרת שערוץ 10 ישלם 50 מיליון שקל על חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: קראנו את הפרוטוקולים, זה לא מה שערוץ 10.

נגה רובינשטיין: .

אבי וייס: בעל רישיון ערוץ 10 יחתום חוזים אישיים עם כל מי שהוא שלו כרגע.

אבי וייס: לכם יהיה תחקירן אחד שאף אחד לא ירצה להוציא למכרז.

נגה רובינשטיין: התרחיש שלך לא נכון.

נגה רובינשטיין: ערוץ 10 אמר לפרוטוקול שזה לא מה שיקרה מבחינתו.

אבי וייס: נראה לך שהם ישלמו 50 מיליון שקל על מוצר שהוא שלהם שהם יכולים לקחת בלי כסף?

נגה רובינשטיין: אתה יודע כמה זה יעלה, אנחנו עוד לא יודעים.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהערכת השווי של החברה הזאת תיעשה על ידי הרשות השנייה היא תהיה שקופה.

נגה רובינשטיין: אני מניחה שאתם תהיו חלק מהדיונים האלה.

נגה רובינשטיין: כשיצאתם לאפיק ולמותג היה חוסר ודאות הרבה יותר גדול ממה שמוצע כאן, אבל  אף על פי כן בחרתם להשתתף ולהציע הרבה כסף בהליך המכרזי.

נגה רובינשטיין: גם על חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: ערוץ 10 הצהיר לפרוטוקול שאין לו שום כוונה להיפרד מחברת החדשות שלו.

אבי וייס: הם לא ייפרדו.

אבי וייס: הם לא ישלמו שקל.

נגה רובינשטיין: אם אתה יודע שהם לא ישלמו שקל זה דבר אחד.

נגה רובינשטיין: מה שאתה מבקש עכשיו זה לפתוח את המודל הבסיסי שהוחלט עליו אחרי דיונים משפטיים מאוד ארוכים לגבי הבעלות בחברת החדשות, לא לגבי ההחזקה.

אבי וייס: לא הייתה הצבעה על זה.

נגה רובינשטיין: ועוד איך הייתה.

נגה רובינשטיין: זה היה הבסיס לכל ההסדר.

נגה רובינשטיין: זה הוצבע.

נגה רובינשטיין: אם רשת וקשת חשבו שהרבה יותר נוח להם להקים חברת חדשות, למה הם נאבקו כל כך בשביל ההחזקה המשותפת, הרי זה בעצם היה מיותר?

נגה רובינשטיין: אתם אמרתם שבשביל לשמר ולקיים את חברת החדשות אתם מבקשים החזקה משותפת.

נגה רובינשטיין: זה נאמר לפרוטוקול.

נגה רובינשטיין: הדברים האלה גם הוצבעו בעבר.

טלי גורן: למה את לא יכולה לתת תשובה פשוטה?

נגה רובינשטיין: אני נתתי תשובה.

אופיר אקוניס: אני לא מבין, הרי הם ביקשו החזקה משותפת וקיבלו החזקה משותפת.

נגה רובינשטיין: עכשיו הם אומרים שממילא הקניין שלהם.

טלי גורן: זה לא מה שאנחנו אומרים.

מנשה סמירה: במקום לצאת למכרז על חברת החדשות, שזה מה שהיה בהצעת החוק, הוא בא לקראתכם ונתן לכם החזקה משותפת.

מנשה סמירה: עכשיו פותחים את זה?

טלי גורן: אנחנו לא פותחים את זה.

נגה רובינשטיין: אתם פתחתם את זה בזה הרגע.

אופיר אקוניס: הם לא פתחו כלום.

אופיר אקוניס: אם אתם עוברים לרישיון ב-2013 יש לכם החזקה משותפת עד 2016.

אופיר אקוניס: אם שניהם עוברים ב-2016 זה בכלל עד סוף העשור.

אופיר אקוניס: קשה לי להבין מה עוד חברת החדשות רוצה.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת מה הפתרון.

שלי יחימוביץ': אני לא מכירה את ההיסטוריה העתיקה הזאת.

שלי יחימוביץ': הסעיף הזה הוכרע בישיבה הקודמת.

שלי יחימוביץ': אני כן רואה כאן חשש מאוד גדול שבתחשיב מסוים השווי יהיה כזה שלזכייניות לא ישתלם לרכוש את המותג, לא ישתלם להשקיע בו.

שלי יחימוביץ': מה שיעשו זה שיקנו שניים, שלושה טלנטים, ישכרו חדר ב-jcs עם תפאורה קצת דומה לתפאורה של ערוץ 2 ובשני גרוש וחצי יקימו חברת חדשות חלופית.

שלי יחימוביץ': כל הדבר המפואר הזה מורכב מכל כך הרבה רבדים שהציבור לא מודע להם והצופים לא מודעים להם.

שלי יחימוביץ': אותם רבדי עומק של הפקה, של קרנות וכן הלאה ייזרקו לפח ובשניים וחצי גרוש יקימו חיקוי לחברת החדשות כי לא ישתלם לקנות את הגוף הזה על כל ההשקעה שלו.

שלי יחימוביץ': אני כן מזהה חשש משמעותי ביותר שהדבר הזה יקרה.

שלי יחימוביץ': זה מוביל אותנו לאותו תסריט מסוכן שחדשות ערוץ 2 ייסגרו.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת את הפתרון.

נגה רובינשטיין: בהליך מכרזי אפשר לקבוע מחיר מינימום.

נגה רובינשטיין: מחיר המינימום יכול להיות נמוך דיו על מנת שאחד מבעלי הרישיונות החדשים יוכלו לרכוש.

נגה רובינשטיין: זה לא חייב להיות בהתמחרות ולא חייבת להיות החזקה משותפת.

נגה רובינשטיין: יכול להיות הליך מכרזי פתוח עם מחיר מינימאלי.

דנה נויפלד: המותג לא עומד ממילא להתמחרות, לכן אין לזה משמעות.

שלי יחימוביץ': מה קורה למותג?

דנה נויפלד: כשיוצאים מאפיק 22 אין יותר חדשות 22.

שלי יחימוביץ': לא נכון.

שלי יחימוביץ': למותג יש עוד מאפיינים.

שלי יחימוביץ': המותג ממותג לא רק באמצעות האפיק.

אבי וייס: גם מוכרים אותנו וגם אסור לנו להשתמש בשום סימן מסחר.

אופיר אקוניס: מה, לקחנו להם את סימן המסחר?

אתי בנדלר: לא לקחנו.

אתי בנדלר: זה לא היה שייך להם.

אתי בנדלר: זה של המדינה.

נגה רובינשטיין: "שש עם" ו"פגוש את העיתונות" נשאר בידיים של  חברת החדשות.

אתי בנדלר: ברור שזה שלהם.

אתי בנדלר: הם יוכלו לעשות את כל התכניות האלו.

חיליק שריר: זה סעיף מאוד משמעותי.

חיליק שריר: לגבי סימני המסחר אמרת דברים מסוימים שאנחנו לא יודעים אותם, כמו למשל  השם "אולפן שישי", כמו למשל השם "פגוש את העיתונות".

נגה רובינשטיין: הכל נשאר של חברת החדשות.

חיליק שריר: מה עם חברת הסלולר כוכבית 22?

חיליק שריר: זה דבר שהוא קיים, הוא לא קשור לטלוויזיה.

חיליק שריר: זה סימן מסחר רשום.

חיליק שריר: מה עם ויקיפדיה?

נגה רובינשטיין: כל המונחים שאתה הזכרת הם במסגרת חברת החדשות, אבל השימוש בשם חדשות 2 וחדשות 10 זה לא.

חיליק שריר: אולי צריך לכתוב את זה בצורה יותר מדויקת.

חיליק שריר: המילים סימני מסחר הם כלליות מידי, אין פירוט.

שלי יחימוביץ': איפה הסעיף הזה של הסימנים המסחריים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דיברנו על זה שנה שלמה.

שלי יחימוביץ': יש כאן אי הבנה.

שלי יחימוביץ': האם הסימן המסחרי זה רק הלוגו של ערוץ 2 או הלוגו של התכניות?

נגה רובינשטיין: זה לא הלוגו של התכניות.

נגה רובינשטיין: זה גם לא עולה מהנוסח.

נגה רובינשטיין: מדובר על הלוגו של החברה.

זהר קדמון סלע: אני עדיין מנסה להבין מה יש בהערכת השווי הזאת אם לא לוקחים בחשבון את מניות הרכוש, אם אין לחברה הזאת הכנסות, אם אין לה מוניטין.

זהר קדמון סלע: אני רוצה להבין מה נשאר.

נגה רובינשטיין: אם את מחברת את מה שאבי וייס אמר למה שאת אומרת יוצא סתירה אמיתית.

נגה רובינשטיין: אם השאלה שלך מרמזת לזה ששווי חברת החדשות הוא 0 ואבי וייס חושב שהשווי יכול לעמוד על 150 מיליון שקל.

נגה רובינשטיין: .

אבי וייס: זה מסתורי.

אבי וייס: אם לך זה ברור תציגי את זה.

נגה רובינשטיין: יש לי הרגשה שההסברים שיינתנו לכם על ידי מנכ"ל הרשות השנייה  ועל ידי לא יתקבלו.

אבי וייס: כמה בערך?

נגה רובינשטיין: ככה אתה מכיר רואי חשבון שעובדים על הערכות שווי של חברה?

נגה רובינשטיין: אני בטוחה שאתה יודע מה המשמעות של רכישת חברה.

נגה רובינשטיין: אי אפשר להגיד בערך.

נגה רובינשטיין: הדוחות של החברה משקפים הרבה יותר ממניות הרכוש והרבה יותר מהמותג חדשות 2 וחדשות 10.

נגה רובינשטיין: אם אתם חושבים שלא, מה טוב, תשלמו על זה סכום מאוד נמוך.

נגה רובינשטיין: אם אתם חושבים שהרבה יותר, כמו שמר וייס חושב, אז התשלום יהיה גבוה יותר.

נגה רובינשטיין: הערכה של מר וייס היא שהחברה שווה משהו גם בלי מניות הרכוש.

אבי וייס: את מוציאה את דבריי מהקשרם, כי נתתי דוגמאות של 50,100,150.

אבי וייס: אין לנו מושג אם זה 5 מיליון, 2 מיליון, 50 מיליון, 100 מיליון או 150 מיליון.

נגה רובינשטיין: יש לך הרבה יותר מושג מאשר מה שהיה לבעלי הזיכיון שלך שניגשו למכרז ב-2005.

נגה רובינשטיין: אנחנו מכירים עסקאות להעברת שליטה.

נגה רובינשטיין: בעסקאות להעברת שליטה טווח השינויים הוא טווח מסוים, אבל לא טווח גדול.

נגה רובינשטיין: אם אתה יודע לעשות שווי של הערכת החברה שלך אתה יכול להגיד בערך מה יהיה השווי שיצטרכו לשלם בעלי הזיכיון שיהיו בעלי הרישיון עבור העברת חברת החדשות להחזקתם המשותפת.

רוברט אילטוב: אני שומע את הויכוח הסוער ואני מבין שכללי המשחק אינם ברורים.

רוברט אילטוב: אני כמחוקק רוצה שכללי המשחק יהיו ברורים.

רוברט אילטוב: אני לא חושב שכך צריך לנהל את הדיון.

רוברט אילטוב: אני חושב שצריך לקבוע את סדרי המשחק, את כללי המשחק כך שלכל מי שיושב שם יהיה ברור מה צריך לעשות ואיך צריך לעשות.

רוברט אילטוב: לעבודה ולכסף שהושקעו בשינוי המצב המשפטי שהולך להיות למותג ערוץ 2 יש מחיר.

רוברט אילטוב: כשלוקחים את הדבר הזה  לוקחים גם את הזכויות וגם את העלויות והערכים של אותו מותג.

רוברט אילטוב: לי כמחוקק לא ברור מה הם הולכים לשלם על המותג, מה הם הולכים לשלם על החברה, מה הם הולכים לעשות בסופו של יום.

רוברט אילטוב: גם אם זה בעוד 20 שנה זה עדיין לא ברור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההערות של ערוץ 2 הן הערות נכונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא אומר שאני אומרת שנפתח את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אכן יש סכנה במה שאבי וייס דיבר עליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת סכנה שהיא מבחינתי גם סכנה לדמוקרטיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יכול להיות מצב שחברת החדשות תיעלם במידה והמחיר שלה יהיה מאוד גבוה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו מדברים על שווי שהוא שווי מותג.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאנחנו כרגע מוכרים.

אתי בנדלר: ממש לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מתכוונת למוניטין, לא למותג.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מוניטין במקרה הזה יכול להיות מאוד מאוד גבוה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להבין את החששות של קשת , את החששות של רשת ושל ערוץ החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי פה ויכוח עם אנשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שהמכרז הזה שניתן לערוץ 2 שייך למדינת ישראל, אבל אי אפשר להתעלם מהעובדה שאם ערוץ 2 לא היה עושה עבודה טובה אף אחד לא היה רוצה אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך באיזה שהוא מקום להתייחס לכל ההשקעה שלהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שהמדינה לא תיראה בערוץ החדשות קופון, כי אם זאת תהיה המטרה אנחנו נאבד את ערוץ החדשות.

דנה נויפלד: הנכס הזה הוא נכס ששייך למדינה.

דנה נויפלד: אם חברי הכנסת מבקשים לבוא ולתת מתנה ולוותר על השווי שמגיע למדינה הם יכולים לעשות כן.

שלי יחימוביץ': זה לא הגז הטבעי ולא המחצבים של כימיקלים לישראל.

שלי יחימוביץ': זה לא משהו שהוא שם ולא יזוז.

דנה נויפלד: הם רוצים שזה לא יזוז.

דנה נויפלד: הסכום הוא סכום 0. אם הציבור מפסיד מהערך מישהו אחר מרוויח, זאת אומרת בעלי המניות שמחזיקים כרגע בחברת החדשות.

דנה נויפלד: אם המדינה רוצה לבוא ולתת מתנות, כספים, מניות, תמלוגים היא יכולה, אבל צריך להבין את המשמעות.

דנה נויפלד: אם היינו מגיעים ל-2015 המדינה הייתה מקבלת את ערך הנכס הזה ב-BID שהיה משולם לה.

דנה נויפלד: אנחנו עוברים משיטה לשיטה, לא יהיו עוד מכרזים, לא יהיו עוד בידים.

דנה נויפלד: כרגע חברת החדשות עוברת לבעלותם של גורמים פרטיים.

דנה נויפלד: הם צריכים לבוא ולשלם את ההפרש בין מה ששולם בעבר לבין הנכס שהם  מקבלים אותו.

דנה נויפלד: הנכס שהם מקבלים אותו הוא יותר מאשר מניות הרכוש.

דנה נויפלד: בשביל זה יש שמאי והוא יעריך את החברה.

מנשה סמירה: ב-2005 נעשתה הערכת שווי.

ישגב נקדימון: מאיפה אנחנו יוצאים מהנחת יסוד שחברת החדשות הישראלית בע"מ, שהיא חברה שרשומה כחברה פרטית ברשם החברות, הפכה לחברה ששייכת למדינת ישראל?

ישגב נקדימון: לא ידעתי שזאת חברה ממשלתית, שזאת חברה ציבורית.

נגה רובינשטיין: זה לא מה שאמרנו.

נגה רובינשטיין: אמרנו שהזכויות של בעלי הזיכיונות – הדברים האלה נדונו בוועדה לפני שנה -   מסתיימות עם תום תקופת הזיכיון.

נגה רובינשטיין: שר התקשורת סבר שלא נכון להוציא את חברת החדשות למכרז, אלא לתת אפשרות לבעלי הזיכיונות הקיימים לתמחר ביניהם.

נגה רובינשטיין: אם אתם רוצים שהמחיר יהיה מחיר מינימום יש דרכים לעשות את זה.

נגה רובינשטיין: אני לא חושבת שזה האינטרס שלכם.

נגה רובינשטיין: זה לא נראה לי נכון.

ישגב נקדימון: את מדברת על סיטואציה של מכרז.

ישגב נקדימון: אני מדבר על התשלום הראשוני.

נגה רובינשטיין: אתה עכשיו פותח דיונים שהיו כאן לפני שנה.

נגה רובינשטיין: בעלות לא נוצרת עם שינוי האפיק.

אופיר אקוניס: את העניין הזה הכרענו, אמרנו שהמותגים הם של המדינה.

אבי וייס: אדוני היושב-ראש, אתה הכרעת עוד לפני שסגרו את אפיק 22.

נגה רובינשטיין: ממתי שינוי האפיק משנה ברמה המשפטית את הקניין?

דבורה קמחי: אם רק המותג שייך למדינה, תעשו הערכת שווי של המותג.

נגה רובינשטיין: מניות הרכוש הן לא בהחזקה שלכם בתום תקופת הזיכיון.

דבורה קמחי: מדובר בחברות פרטיות שאנחנו לבד השקענו בהן.

אתי בנדלר: אני משתהה לנוכח הדיון שנערך כאן.

אתי בנדלר: זה דז'ה וו ארוך מאוד שנעשה ושהיו בקשר אליו דיונים.

אתי בנדלר: בסופו של דבר הוועדה הכריעה וקיבלה את העמדה שהמוניטין שנצבר לחברת החדשות הוא מוניטין של המדינה, למרות שהיא השקיעה בו.

אתי בנדלר: אפשר לקחת לדוגמה את מקדונלדס או כל גוף אחר שמקבל זיכיון ועושה את הכל כדי להגביר את המכירות.

אתי בנדלר: כך גם בכביש 6 וכך לגבי כל זיכיון שהמדינה נותנת.

אתי בנדלר: הדברים הוגדרו בחוק, הוגדרו בתנאי המכרז והוגדרו בזיכיון עצמו.

אתי בנדלר: אני לא מבינה איך אנחנו מוצאים את עצמנו שוב חוזרים לויכוח הזה.

דבורה קמחי: דבר שהוגדר בזיכיון זה המותג.

דבורה קמחי: המותג שייך לרשות השנייה.

דבורה קמחי: המותג חדשות 10 וחדשות 2 על פי תנאי המכרזים והזיכיונות שלנו שייך לרשות השנייה.

אתי בנדלר: המוניטין שייך למותג.

נגה רובינשטיין: עו"ד קמחי, האם מה שאת טוענת זה שהשינוי של האפיק יצר לכם זכויות בחברה שלא היו לכם קודם?

דבורה קמחי: טענתי גם קודם שהיו לי זכויות.

נגה רובינשטיין: הדבר הזה נדון לפני שנה ועמדתכם לא התקבלה על ידי הוועדה.

אתי בנדלר: להגיד שלמה שהיה קורה בשיטת הזיכיונות ללא תיקון החוק הזה אין השפעה זה לא נכון.

אתי בנדלר: וודאי שיש השפעה.

אתי בנדלר: היה לכם זיכיון ל-X שנים.

אתי בנדלר: ידעתם שבתום תקופת הזיכיון הנכס הזה חוזר למדינה.

דנה נויפלד: תמחרתם את זה ב-BID שלכם.

אתי בנדלר: איך אפשר להגיד שהעובדה שעוברים היום לרישיון משנה את המצב המשפטי מבחינת הבעלות של המדינה על הנכס הזה?

אופיר אקוניס: אנחנו בסעיף סגור.

אופיר אקוניס: הרישיונות בלאו הכי יהיו בשנת 2013 כפי שהציע מנשה.

מנשה סמירה: שר התקשורת בשינויים שהוא עשה במהלך החקיקה קיבל את הטיעונים שלכם על מה שהשקעתם ועל מה שעשיתם ולכן נתן החזקה משותפת ל-3 שנים.

מנשה סמירה: זה צעד דרסטי, קיצוני, אחד מהצעדים הכי דרמטיים.

מנשה סמירה: בואו לא נפריז.

אופיר אקוניס: שר התקשורת קיבל את ההחלטה בניגוד לעמדת ההגבלים העסקיים.

אופיר אקוניס: זאת זכותו וזכותם של חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אי אפשר לקבל הכל.

ישגב קדימון: אנחנו רק רוצים לשמור על חברתה החדשות.

אופיר אקוניס: נדמה לי שלפני פחות משעה הכנסת בישראל הלכה כברת דרך ארוכה לקראת הבקשות שהעלתה חברת החדשות בחודשים האחרונים.

אופיר אקוניס: קיבלנו החלטה מאוד נבונה.

מנשה סמירה: מרחיקת לכת.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית ומנכ"ל הרשות השנייה אומרים שזאת החלטה מרחיקת לכת.

אופיר אקוניס: בסופו של דבר קיבלנו אותה.

אופיר אקוניס: אנחנו, חברי הכנסת, ביקשנו ממשרד התקשורת להביא נוסח חדש שהצבענו עליו היום.

אופיר אקוניס: כולם הצביעו פה בעד.

אופיר אקוניס: גם הדיון הזה של מי הדבר מוצה.

אופיר אקוניס: ההחזקה המשותפת יכולה להגיע עד 2019.

אופיר אקוניס: אנחנו ככל הנראה מזיזים את תחילת הרפורמה בגלל העיכוב בשנה האחרונה לינואר 2013.

אופיר אקוניס: תיקח משם 3 שנים ועוד 3 שנים.

אופיר אקוניס: האם הבנתי נכון?

מנשה סמירה: זה שקול לנצח.

נגה רובינשטיין: הסעיפים הרלוונטיים הם:71ד, -63א(ד) ו-37ה.

אתי בנדלר: אני מציעה שתהיה הצבעה ברורה על 71ד, על 63א(ד) ועל סעיף 37ה.

אתי בנדלר: כל הסעיפים קשורים לחברת החדשות.

אתי בנדלר: סעיף 71ה זה סעיף מקביל לסעיף של חברת החדשות של ערוץ 2. הוא דן בחברת החדשות של ערוץ 10.

רוברט אילטוב: הרוויזיה שלי היא על סעיף 63א.

רוברט אילטוב: את הרוויזיה שלי בסעיף (ג) שהעליתי פה בוועדה וביקשתי לבדוק בנושא של ערוצי יס והוט אני מבקש להסיר.

רוברט אילטוב: גם לגבי סעיף (ז) אני מוריד את הרוויזיה.

אתי בנדלר: סעיף 71ד.

רוברט אילטוב: לאחר עיון בסעיף הזה אני מבין שהדבר עלול לגרום למחיקה של חברת החדשות, כי הם לא יהיו יכולים להשתמש בסימני המסחר שלהם.

רוברט אילטוב: כפי שנאמר כאן בוועדה הנכס הזה שייך למדינה.

רוברט אילטוב: הם גרמו לערך של הנכס הזה לעלות כתוצאה מהפעילות שלהם ומההשקעות שהם השקיעו.

רוברט אילטוב: אני חושב שצריך למצוא דרך מסוימת לאפשר להם לרכוש את הנכסים.

רוברט אילטוב: הנכס הזה פותח והוא שווה ערך.

רוברט אילטוב: אני מבקש למצוא את הדרך כפי שנמצאה הדרך בזמנו עם טלעד.

שלי יחימוביץ': אני מצטרפת לדברים של רוברט.

שלי יחימוביץ': סימני המסחר הם מאוד  משמעותיים באפיון המותג.

שלי יחימוביץ': אני מצטרפת להצעה שהם יוכלו לרכוש את אותו סימן מסחרי.

רוברט אילטוב: "ערב חדש" הוא מותג, אבל הערך שלו נמוך כי הרייטינג נמוך.

אופיר אקוניס: "ערב חדש" הוא לא של המדינה, הוא של משרד החינוך.

שלי יחימוביץ': יש מותגים ששווים הרבה ויש מותגים ששווים מעט.

שלי יחימוביץ': אין ספק שמה שמרכיב את המותג הוא במידה רבה מאוד סמלי המסחר.

שלי יחימוביץ': לקחת מהם את סמלי  המסחר זה לרוקן אותם מכל תוכן.

שלי יחימוביץ': צריך לאפשר להם לרכוש את סמל המסחר המרכזי שלהם.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת מה יעשו עם זה אם הם לא יהיו באפיק 2. אמר לי בשעתו השר שהוא ידאג לזה שזה יהיה בערוץ 12 או משהו שיהיה בו האפיון 2 ואז תהיה להם יכולת לשחק במותג.

שלי יחימוביץ': צריך להבהיר לגבי יתר סמלי המסחר של התכניות.

שלי יחימוביץ': האם הלוגו, אותות הפתיחה או כל מה שמסמן את השידורים נקרא סמלי מסחר?

שלי יחימוביץ': האם ברור לחלוטין שהם יכולים להמשיך ולהחזיק בדברים האלה?

שלי יחימוביץ': זה מאוד מהותי.

שלי יחימוביץ': זה מאפיין את שעות השידור.

נגה רובינשטיין: הם יכולים להמשיך ולעשות בזה שימוש.

נגה רובינשטיין: זה כמובן חלק מערך החברה.

ישגב נקדימון: סמלי מסחר זאת הגדרה מאוד רחבה מבחינה משפטית.

נגה רובינשטיין: אתם רוצים להעביר לנו הצעה לגבי נוסח?

נגה רובינשטיין: אני חושבת שברור מה כן ומה לא.

נגה רובינשטיין: אם אתם רוצים להעביר לנו הצעה לנוסח אנחנו נשמח.

נגה רובינשטיין: יחד עם היועצת המשפטית של הוועדה כמובן.

שלי יחימוביץ': תעבירו ליועצת המשפטית של הוועדה.

אתי בנדלר: אני מבינה שככל מדובר בסימן המסחר ערוץ 2 הם לא יהיו רשאים לעשות בו שימוש.

שלי יחימוביץ': הם יוכלו לרכוש את זה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, אנחנו מקבלים את ההסתייגות, רק צריך לנסח אותה.

אתי בנדלר: זה יהיה נוסח חדש של סעיף.

שלי יחימוביץ': נאפשר להם לרכוש את המותג הראשי.

שלי יחימוביץ': לגבי סמלי המסחר של התכניות אין שינוי והם יוכלו להמשיך.

אופיר אקוניס: אם הם יחפצו בכך.

נגה רובינשטיין: למה זה נדרש אחרי שהבהרנו את ההבהרה הזאת?

אתי בנדלר: הם רוצים את הסימן.

נגה רובינשטיין: את אומרת שגם אם הם יהיו באפיק 17?

אופיר אקוניס: הם אמרו שיכול להיות.

נגה רובינשטיין: זה דבר שיעלה עוד יותר את הערך כי יצטרכו לשלם על הדבר הזה.

אופיר אקוניס: זה קצת בעייתי מבחינתם.

דנה נויפלד: התחלנו עם הבהרה לעניין התכניות והשמות של התכניות.

דנה נויפלד: פה זה גלש למשהו יותר רחב.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על העניין של התכניות, רוברט מדבר על סימני המסחר.

דנה נויפלד: למיטב הבנתי, חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת אילטוב רצו להבהיר שהשמות של התכניות לא נכללים במסגרת הסעיף הזה.

דנה נויפלד: זאת לא הייתה הכוונה.

דנה נויפלד: לא התכוונו להתייחס לזה.

אבי וייס: שיהיה כתוב.

אתי בנדלר: אתם לא רוצים שימוש בסימני המסחר "חדשות ערוץ 2"?

אבי וייס: שתהיה לנו אופציה.

נגה רובינשטיין: האם תהיה הצעה עם חדשות 2 ובלי חדשות 2, עם חדשות 10 ובלי חדשות 10?

קריאה: תלוי במחיר.

נגה רובינשטיין: ברמה התחרותית זה כמובן ייתן יתרון לבעלי הזיכיונות הקיימים על כל היתרונות הנוספים שנמצאים כאן.

נגה רובינשטיין: זה ייתן חיסרון לבעלי הרישיונות החדשים שאנחנו לא רואים אותם פה.

נגה רובינשטיין: כמובן שלא יכולה להיות אופציה.

נגה רובינשטיין: או שזה בפנים או שזה בחוץ.

שלי יחימוביץ': על העניין של התכניות אנחנו סגורים.

רוברט אילטוב: הערך של הסמל של ערוץ 2, שהוא בעצם סמל ששייך למדינה, גדל והוא לא שווה 0. הוא גדל מכמה סיבות.

רוברט אילטוב: הוא גדל מכמות ההשקעות שהיו על ידי שתי החברות.

רוברט אילטוב: יש למותג הזה ערך.

רוברט אילטוב: יש פה שתי חברות שהערך הזה פותח על ידן, כשאחת מהן כנראה תזכה.

נגה רובינשטיין: יש 3. טלעד גם פיתחה את זה וב-2005 לא קיבלה על זה שקל.

רוברט אילטוב: אני לא הייתי ב-2005 בכנסת, לכן לא העליתי את ההסתייגויות שלי.

לאה ורון: הם היו פה.

אתי בנדלר: הם אמרו שאם ממסחרים את זה מגיע להם החלק היחסי בפיתוח.

רוברט אילטוב: אני מדבר על מצב קיים.

נגה רובינשטיין: ב-17 השנים האלה מי שיצר את הערך זאת גם חברת טלעד.

נגה רובינשטיין: צריך להביא אותה בחשבון.

רוברט אילטוב: אני לא פוסל את זכויותיהם של אחרים.

רוברט אילטוב: אם הם חושבים שמגיע להם, אז מגיע להם.

רוברט אילטוב: במידה  והרפורמה תיכנס לתוקף צריך שיתאפשר לאחת החברות, בהסכמה של אותה חברה שנייה או 3 חברות, לרכוש את הדבר הזה.

רוברט אילטוב: אני רוצה לקבוע איזה שהוא מנגנון שיהיה מקובל על כולם כך שיהיה ברור כמה זה יעלה בסופו של  דבר.

אבי וייס: אם קיבלנו את ההבהרה שבכל המוצרים שלנו אנחנו יכולים להשתמש, כמו "אולפן שישי", "שש עם עודד בן-עמי", "מהדורה מרכזית" וכדומה, אז מבחינת חדשות ערוץ 2  אין בעיה.

נגה רובינשטיין: אנחנו מתייחסים למותג "חדשות 2", לא ל"אולפן שישי".

אבי וייס: אם מה שנשאר זה רק המותג "חדשות 2", אז מבחינתנו זה בסדר.

רוברט אילטוב: אז אני מוריד את העניין.

אתי בנדלר: תעבירו לנו הצעת נוסח כיצד להבהיר את זה.

אתי בנדלר: נצטרך לדון בכוכבית 22 שלא נתונה לספקות.

אתי בנדלר: זה עלול להטעות.

אתי בנדלר: זה כמעט סימן.

אתי בנדלר: בדברים האחרים אין בעיות.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 63א(ד), 37ה ו71ה?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה      בעד – פה אחד     אושר         אדוני המנכ"ל, אתה המלצת פה המלצה מאוד חשובה ואמרת דברים לגבי הזזה מ-2012 ל-2013.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים במצב הזה, כדי שאפשר יהיה להכניס מתחרים חדשים.

משנה סמירה: אני מבקש שתהיה התאמה בלוחות הזמנים:

אופיר אקוניס: הכל יותאם.

נגה רובינשטיין: זה דבר שנוכל לסכם אותו ולבוא איתו לאתי.

דבורה קמחי: אני מבקשת להזכיר לכם לבטל את הסעיף שמאפשר לשר לדחות בשנה.

אתי בנדלר: זה מחייב שינוי.

נגה רובינשטיין: אם השר דוחה את מועד המעבר מלכתחילה, אז צריכים לעשות את ההסדר.

נגה רובינשטיין: הסעיף שהצענו לגבי ערוץ 10 ואפשרות הדחייה זה הסעיף שאמור להיכנס לתוקף עכשיו.

נגה רובינשטיין: יש תנאים שהרשות השנייה צריכה לבדוק אותם.

אופיר אקוניס: הכל בהתאמה.

אופיר אקוניס: מנשה, אתה המלצת.

אופיר אקוניס: ההמלצה מתקבלת.

אופיר אקוניס: אני מודה לך שהארת את עינינו.

דבורה קמחי: מכיוון שנושא הוודאות מאוד חשוב לנו, אז גם חשוב לנו שמועד הגשת הבקשה לרישיון יהיה ב-2011 ונקבל תשובה מהרשות השנייה לעניין הזכאות שלנו בהתאם ללוח הזמנים שיהיה מותאם ל-2012, כשמועד  התחילה של הזיכיון יהיה ב-2013.

נגה רובינשטיין: מה קורה אם יש שינוי?

נגה רובינשטיין: נניח אתם נבדקים ומאושרים במהלך שנת 2011 אבל חל שינוי בהחזקות שלכם במהלך שנת 2012.

נגה רובינשטיין: מה, אין בדיקה של הרשות השנייה?

דבורה קמחי: מה קורה אם אני מקבלת רישיון וחל שינוי בהחזקות?

נגה רובינשטיין: יש הבדל  אם את מקבלת רישיון ועולה תוך 3 חודשים מאשר לקבל רישיון ולעלות תוך שנה ו-3 חודשים.

אתי בנדלר: מה עם כל המחויבויות של 2012?

דבורה קמחי: הבעיה שנגה העלתה ממילא קיימת בכל מהלך תקופת הזיכיון.

אתי בנדלר: יש לך מחויבויות  של שנה שלמה.

אתי בנדלר: מה עם כל 2012?

אתי בנדלר: יתנו לכם הודעה ב-2011 שאתם כשירים לרישיון ב-2013.

אתי בנדלר: איך יובטח, אחרי שתקבלו אישור, שאתם כשירים לרישיון ושמילאתם את כל המחויבויות שלכם?

יוסי ורשבסקי: בתנאי שנמשיך לעמוד בתנאי הזיכיון.

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם אפשר לתת אישור מותנה.

ירמי קדושי: המועד של הרישיון זה דבר מאוד חשוב לאנשים חדשים שמגיעים.

ירמי קדושי: יש היום ציבור גדול שלא נהנה מהטלוויזיה.

ירמי קדושי: אני מציע שלבעלי רישיון חדשים תהיה האפשרות לקבל את התשובה ב-2011 בכדי שיוכלו להתארגן להפקות.

אופיר אקוניס: לכן אנחנו דוחים את זה בשנה.

ירמי קדושי: בעל רישיון חדש צריך אופק כלכלי לדעת מה הוא עושה על מנת ללכת ולהפיק הפקות ולעשות את כל מה שצריך מסביב.

ירמי קדושי: זה לא הגיוני שבגל שיש עיכובים ציבור שלם יחיה באי ודאות.

ירמי קדושי: צריכה להיות האופציה הזאת כך שהחל מהתאריך שיקבעו יהיה אפשר להגיש את הבקשה.

נגה רובינשטיין: אישור מותנה נראה לכם דבר סביר?

אילן אבישר: אין שום בעיה.

נגה רובינשטיין: צריכה להיות עוד נקודת בדיקה שלכם.

מנשה סמירה: תהיה התאמה של לוח הזמנים.

נגה רובינשטיין: אם ישראל 10 מקבלת את הגושפנקא שהיא כשירה לרישיון, עדיין צריכה להיות נקודת בדיקה במהלך 2012 שבה מוודאים שישראל 10 עומדת בכל הוראות הרישיון.

מנשה סמירה: 4 נקודות בדיקה.

שאול מגנזי: מה זה אומר לגבי האחרים שיוציאו רישיון ב-2013?

שאול מגנזי: עד מתי הם יצטרכו להגיש?

מנשה סמירה: אנחנו נשב כדי להסדיר את זה.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא מתכוונים לעשות כאן הסדרים ספציפיים.

נגה רובינשטיין: תבחין בין כשיר לרישיון להקצאת אפיקים.

נגה רובינשטיין: הקצאת אפיקים נעשית אחרי הגושפנקא של כשיר לרישיון.

נגה רובינשטיין: גם אם הם יקבלו גושפנקא של כשיר לרישיון זה לא אומר שהקצאת האפיקים תהיה במועד.

אופיר אקוניס: אני מבקש שהאישור יהיה מותנה.

שאול מגנזי: מתי האחרים יצטרכו לבקש?

שאול מגנזי: אם הרישיון אומר 1 בינואר 2013, למה צריך לבקש את זה?

אופיר אקוניס: הוא לא חייב.

נגה רובינשטיין: גם ככה אמרנו שנה לפני.

אופיר אקוניס: רוצה ישראל 10 לבקש היא יכולה לבקש.

אופיר אקוניס: לא חייבים.

נגה רובינשטיין: מלכתחילה באנו עם נוסח של לפחות 10 חודשים מראש.

נגה רובינשטיין: שינינו לשנה.

שאול מגנזי: האם זה אומר שמי שירצה יוכל לפנות עד מארס 2012?

נגה רובינשטיין: זה ממש לא תאריך רלוונטי.

אופיר אקוניס: מי בעד הבקשה לדיון מחדש בהגדרת מועד המעבר?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה בעד – פה אחד אושר

אתי בנדלר: מועד המעבר יהיה 1 בינואר 2013.

אתי בנדלר: כמובן שיהיה התאריך המתאים בעברית.

יוסי ורשבסקי: השנה נולדה מזה שהרשות השנייה אמרה שהיא לא יכולה להתארגן.

מנשה סמירה: הרשות יכולה להתארגן.

יוסי ורשבסקי: אנחנו לא יכולים להתארגן.

אתי בנדלר: מה לגבי ערוץ 10?

אתי בנדלר: ערוץ 10 יהיה רשאי להגיש את הבקשה לרישיון.

אתי בנדלר: .?

אופיר אקוניס: לא רק ערוץ 10.

אתי בנדלר: כל בעל זיכיון רשאי.

אתי בנדלר: החל באיזה מועד יהיה בעל זיכיון רשאי לבקש לעבור במועד המעבר מזיכיון לרישיון?

אתי בנדלר: תוך כמה זמן הרשות השנייה תיתן את תשובתה?

אתי בנדלר: התשובה הזאת תהיה תשובה מותנית בכך שבעל הזיכיון ימלא את כל מחויבויותיו עד למועד המעבר.

מנשה סמירה: תהיה נקודת בדיקה נוספת.

דבורה קמחי: אנחנו יכולים להגיש החל ממארס 2011.

אתי בנדלר: בעל זיכיון רשאי לבקש לקבל רישיון החל בחודש מארס 2011.

אופיר אקוניס: למה דווקא מארס?

יוסי ורשבסקי: זה היה התאריך הקודם.

אופיר אקוניס: מי שצריך לגייס את הכסף או לדעת אם לשים את כספו על משהו.

אופיר אקוניס: . יש כבר חוק.

אופיר אקוניס: החוק יותר חזק.

אופיר אקוניס: החוק יהיה קיים.

אופיר אקוניס: החוק הוא הדבר הקובע.

מנשה סמירה: מרגע קבלת החוק צריך לפרסם ברשומות את הכללים להגשת בקשה לרישיון.

מנשה סמירה: אנחנו נכין את לוח הזמנים עד מחר  בבוקר.

אתי בנדלר: כרגע אני מבינה שמה שהוחלט זה לקבל את הבקשה לדיון מחדש בקשר למועד המעבר.

אתי בנדלר: האם מועד המעבר יהיה ב-1 בינואר 2013, או שהוא יהיה כזה עם אפשרות לדחייה נוספת?

אופיר אקוניס: לא. 1 בינואר 2013.

אתי בנדלר: ככל שיוחלט לאפשר דחייה של המועד הקובע לא ניתן יהיה לגמור מחר את החוק.

אתי בנדלר: יש הרבה מאוד סעיפים שקובעים לוחות זמנים.

אתי בנדלר: ייתכן שיהיה צורך לפתוח כל מיני סעיפים.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לומר את זה בלי לבדוק.

אתי בנדלר: הבדיקה הזאת לוקחת הרבה מאוד זמן.

אופיר אקוניס: תתאימו אחרי שתנסחו את הדבר.

אופיר אקוניס: אני חושב שהעיקרון הוא טוב.

זהר קדמון סלע: למה לאפשר דחייה?

זהר קדמון סלע: אנחנו מבקשים שלא תהיה אפשרות של דחייה נוספת של שנה ברפורמה.

אופיר אקוניס: אני אדבר על זה עם שר התקשורת.

זהר קדמון סלע: מאיזה נימוק נדרשת סמכות לדחייה בשנה נוספת?

אופיר אקוניס: לא יודעים.

אופיר אקוניס: השר רוצה שזה יהיה בידיו.

אתי בנדלר: תצאו מתוך הנחה שמדובר על 2013.

אתי בנדלר: לא ניתן יהיה להצביע על זה עכשיו,  כי אי אפשר לפתוח 4 פעמים כל סעיף.

אופיר אקוניס: נתחיל עם זה מחר.

אופיר אקוניס: אנחנו נעצור פה ונמשיך מחר.