ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 322, 2010-12-07 11:30

אלכס מילר: שלום לכולם.

אלכס מילר: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

אלכס מילר: ממשיכים בסדר היום בנושא השפה העברית – לציון 88 שנים לפטירתו של אליעזר בן-יהודה.

אלכס מילר: אני יכול להגיד לכם שהכנסת דנה בכמה וכמה נושאים שקשורים לחיזוק השפה העברית.

אלכס מילר: אני זוכר שגם בכנסת ה-17 וגם בכנסת ה-18 היו הצעות גם לחיזוק האקדמיה ללשון העברית.

אלכס מילר: אנחנו רואים בשימוש בשפה ובתרגום המושגים הלועזיים בשפה העברית כדי ליצור מודעות גם של דור העתיד – ילדי ישראל – לשפה העברית כדי להביא לכמה שפחות שימוש במושגים לועזיים.

אלכס מילר: אני גם רואה דוגמאות ממדינות אחרות שבמסמכים ממשלתיים או מסמכים פרלמנטריים ומתרגמים אותם לשפה של אותה מדינה.

אלכס מילר: גם מבחינתנו הנושא חשוב.

אלכס מילר: כמובן, יש הרבה מה להגיד על הנושא הזה, אבל אין ספק שאחד הגורמים הכי חשובים בכל המערכת הזאת של מודעות ושל הכרת אותם מושגים היא מערכת החינוך.

אלכס מילר: אם ילדי ישראל יקבלו חשיפה הרבה יותר גדולה לאותם המושגים שמוציאה האקדמיה ללשון עברית, והמורים עצמם יקבלו התמחויות והשתלמויות לחיזוק השפה ולחיזוק הקשר של הילדים עם השפה והעברת חומר לשפה גבוהה, כמובן, זה הופך להיות חלק מהבסיס שאותם הילדים משתמשים בו יום-יום.

אלכס מילר: אנחנו יודעים שלהתכונן למבחן בלשון זה דבר אחד, אבל לדבר ולהשתמש בזיכרון אקטיבי זה דבר שני.

אלכס מילר: ברגע שזה נמצא רחוק בזיכרון הפסיבי במוח קשה מאוד לשלוף את זה וקשה מאוד להשתמש.

אלכס מילר: זה תלוי במערכת כולה כאשר גם מורים מדברים בשפה שהם מלמדים, וגם הילדים יודעים להשתמש בה.

אלכס מילר: אנחנו נתחיל ממשרד החינוך, ד"ר צבי צמרת, יו"ר המזכירות הפדגוגית.

אלכס מילר: בבקשה, אדוני.

צבי צמרת: בוקר טוב ותודה רבה.

צבי צמרת: קודם כול אני שמח לברך את היושב ראש, שמבחינתי זאת הישיבה הראשונה איתו כיושב ראש.

צבי צמרת: בעינינו, במשרד החינוך, השפה העברית היא תנאי קיומי.

צבי צמרת: השפה העברית היא בסיס לכל התרבות שלנו, היא בסיס לכל מקצועות הלימוד שלנו.

צבי צמרת: אחד הדברים שמטרידים אפילו במקצועות שאין בהם הרבה מלל הוא ששואלים תלמידים בבחינות הם לא מבינים מה הם נשאלים כי הם לא יודעים מספיק את השפה.

צבי צמרת: על-פי המלצת השר, הוחלט להדגיש השנה את השפה העברית.

צבי צמרת: ההדגשה של השפה באה לידי ביטוי בשורה של מקצועות ובשורה של דברים שאנחנו יוזמים.

צבי צמרת: קודם כול הדבר החשוב ביותר הוא לחזק את לימודי השפה בשגרה: בשיעורי השפה העברית, בשיעורי הספרות העברית, בשיעורי המקרא.

צבי צמרת: אתן כמה דוגמאות: למשל, בשיעורי המקרא החלטנו על שורה של פסוקים שישנם בחוזר שנתתי לך שצריך ללמוד וללמד אותם בכל שנה.

צבי צמרת: בכל גיל יש אוסף אחר של דברים שצריך לעסוק בהם.

צבי צמרת: לדוגמה, בכיתה ז' לומדים את ספר שמות, אז "הבה נתחכמה לו" זה מתוך פרק א'; או "קם מלך חדש אשר לא ידע את יוסף" משמות א', וכו'.

צבי צמרת: כך אנחנו עובדים ממש פרק-פרק וספר-ספר.

צבי צמרת: ביטוי אחר: "כצפיחית בדבש" בשמות ט"ז או הביטוי "ארץ נושבת".

צבי צמרת: הנושא של המקרא הוא גם נושא שהחלטנו לעודד אותו על-ידי לימוד בעל-פה.

צבי צמרת: גם זה דבר שאנחנו מאמינים בו.עבור לנושא של ספרות עברית: בספרות עברית יש מפעל גדול שהשר החליט להשקיע בו במיוחד שנקרא "שמחת הקריאה", כולל ספריות מיוחדות שניתנו לבתי ספר, כולל חובת קריאה ושיטות שונות של ביקורת על הקריאה ולא רק יומני קריאה, אלא גם יצירה בעקבות הקריאה, גם שירה בעקבות הקריאה, גם מחזות בעקבות הקריאה ועוד.

צבי צמרת: בתוך החוזר שנמצא לפניכם יש שורה של פעילויות ושל הצעות שקשורות לכל תחום ותחום במערכת החינוך: ממחול ומוסיקה, כולל זמר עברי שבתוך המוסיקה ועד התעמלות.

צבי צמרת: אנחנו מנסים עם כל מפמ"ר ועם כל מקצוע גם לבצע שורה של פעילויות יוצאות דופן השנה, כגון חידונים, שיג ושיח שנקרא בלעז debate, תיאטרון, קולנוע שמתקשר עם השפה העברית, אוסף של ציורים ותערוכות שמתקשרות עם השפה העברית.

צבי צמרת: בקצרה – עושים כל מאמץ.

צבי צמרת: המאמץ לגבי השפה העברית קשור גם למגזרים השונים, כולל בחינוך הדרוזי והערבי.

צבי צמרת: למשל למפקח על השפה העברית במגזר הערבי יש אתר שנקרא "אצטבה", אתר מעניין מאוד שיש בו תחרויות שניתנות לתלמידים הערבים בנושא לימוד השפה העברית ועוד.

צבי צמרת: אם אסכם, אני חוזר לביטוי שפתחתי בו: השפה היא תנאי קיומי לכל המדינה, לכל התרבות ולכל המערכת החינוכית.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: לשאלתי, יש פערים מאוד גדולים בכמה מגזרים שאתה בטח מודע להם בצורה הרבה יותר רחבה מכאן, קודם כול בכל מה שקשור לעולים.

אלכס מילר: הפער הוא ענק בין מה שאותם ילדים שנולדים כאן עוברים במערכת החינוך לעומת אלה שמגיעים ממדינות שונות.

אלכס מילר: אני יודע שמשרד החינוך מתעסק בחינוך יהודי וחינוך עברי גם בתפוצות – אותן תוכניות "חפציבה" למיניהן שמשרד החינוך נותן תקצוב.

אלכס מילר: חלק מאותם הילדים שעוברים בתוכניות האלה הם גם עולים בישראל.

אלכס מילר: האם במסגרת הדיונים שהיו קודם גם בוועדת החינוך וגם במשרד החינוך – ואני לא אגיד שזאת הייתה בקשה, אלא התחננו לתוספת של שעות לעולים כאשר היה מדובר בחיזוק השפה העברית.

אלכס מילר: אני לא מדבר על השפה הגבוהה, אלא על אותם מושגים שנותנים  מענה לבסיס הדבר, כמו להיבחן במתמטיקה ולא להבין את השאלה.

אלכס מילר: אנחנו היינו מגיעים לרמה כזאת שילדים שהיו נבחנים פשוט לא היו מבינים מה רוצים מהם בגלל השפה.

אלכס מילר: האם יש מנגנון של תיאום במערכת הלימודים שעוברים אותם עולים למול המבחנים שלשם הם שואפים?

אלכס מילר: ובנוסף לכך האם יש תוספת שעות משמעותית לעולים בלימודי העברית כדי להביא אותם לרמה שמשרד החינוך קובע לעצמו לפחות.

צבי צמרת: התשובה היא, כמובן, חיובית לגבי תוספת שעות לעולים.

צבי צמרת: אני מציע שנבדוק כולנו – גם אני חייב לבדוק את זה – עד מתי אדם מוגדר עולה.

אלכס מילר: יש הגדרות ברורות במשרד החינוך, 5 שנים.

אלכס מילר: יש הגדרות ברורות גם במשרד החינוך לעניין ההטבות בבגרויות, אבל בסופו של דבר אנחנו לא יכולים להיצמד יותר מדי להגדרות ולהגיד לאותו תלמיד שמתקשה בהבנה בגלל השפה שהוא לא מוגדר עולה ושהוא צריך להתמודד עם זה איך שאתה חושב.

צבי צמרת: בעצם לזה רמזתי.

צבי צמרת: רמזתי לכך שלדוגמה עולה מאתיופיה שהגיע לפני שש שנים ומפסיקים לתמוך בו – הזכרתי את הביטויים התנ"כיים קודם, שצריכים להיות מובנים לתלמיד ישראלי וצריך להיות מובן מאליו, ולעולה שנמצא כאן שש שנים זאת משימה אחרת, ובהחלט כדאי לבדוק את זה באופן ספציפי.

צבי צמרת: במשרד החינוך יש יחידה לקליטת עלייה, שאני יודע עליה רק בקווים כלליים.

צבי צמרת: אבל יש קשיים בנושא הזה וחייב להיות תגבור בשפה גם מעבר לחמש שנים.

צבי צמרת: לגבי ההערה השנייה שלך על הצלחה בבחינות אני אדבר על זה דווקא מכיוון הפוך.

צבי צמרת: היום כל בחינות הבגרות בארץ מתורגמות לשבע שפות: לעברית, לערבית, לרוסית, לאמהרית, לצרפתית ולספרדית.

צבי צמרת: זה אבסורד, זה גם המון כסף.

אלכס מילר: אני אגיד לך דבר שיכול להיות שיישמע לאנשים לא כל כך ברור מאליו: אותו ילד שמגיע בגיל 5 לישראל ועד גיל 5 דיבר רוסית, ובגיל 10 הוא צריך להיבחן, אני מבטיח לך שאין לו שום יכולת להיבחן בשפה שאיתה הגיע לכאן.

אלכס מילר: זה לא פתרון מבחינתו.

צבי צמרת: אני אשיב לך באופן אחר: מכון סאלד שמתרגם בכל שנה את הבחינה בפיסיקה ב-5 יחידות באמהרית אומר שעוד אף פעם לא נבחנו ב-5 יחידות פיסיקה באמהרית.

צבי צמרת: יותר מזה – כשהוא ביקש אנשים שיכינו את בחינת הבגרות באמהרית ומצא סוף-סוף מישהו שלמד פיסיקה באדיס-אבבה – שם לומדים באנגלית, לא לומדים באמהרית.

צבי צמרת: כלומר אוסף המושגים לא קיים בכלל.

צבי צמרת: זאת הוראה של הכנסת- -

אורי אורבך: זה הפוליטיקלי קורקט- -

צבי צמרת: - - שוועדה מסוימת בכנסת החליטה על בחינות בשבע שפות.

צבי צמרת: אין תקדים כזה.

אורי אורבך: שבע שפות באופן גורף?

צבי צמרת: גורף, ואין תקדים כזה.

אלכס מילר: אני אסביר לך.

אלכס מילר: אנחנו חיים לפי המציאות.

אורי אורבך: אבל הוא נותן דוגמה למשהו שהוא לא לפי המציאות.

אלכס מילר: בשנות ה-90 הייתה מציאות מסוימת כשהיה גל עצום של עלייה לישראל, ובעקבות הגל הזה הכנסת והמדינה קיבלו החלטות כדי להתמודד עם אותם ילדים שמגיעים לישראל בהיבט החינוכי, והיו צריכים לסייע להם בתרגומים.

אלכס מילר: אני כן יכול להצביע על נושא שכן חייב להיות בו תרגום והרחבה – פסיכומטרי.

אלכס מילר: בגיל מסוים כשמתמודדים עם פסיכומטרי סביר להניח שאותם סטודנטים שניגשים לפסיכומטרי בוחרים לעצמם באיזו שפה יותר נוח להם להיבחן, ועובדה שיש ביקוש.

אלכס מילר: אם אנחנו מדברים על השפה הרוסית אני יודע שיש ביקוש, וכבר קיבלו החלטה בוועד ראשי האוניברסיטאות לעשות מבחן נוסף בשנה, ובמקום אחד עושים עכשיו שניים.

אלכס מילר: כי יש ביקוש מאוד גדול לאבחון בשפה.

אלכס מילר: אבל מה שקשור למערכת החינוך, השאלה היא כל כמה זמן אתם עושים הערכת מצב של המציאות שאתם נמצאים בה.

צבי צמרת: אני בדקתי את הדבר הזה ונאמר לי שכיוון שזאת החלטה של הכנסת לא יכולים להתמודד איתה.

צבי צמרת: אני מציע שנבצע בדיקה ונחזור אליך עם הנתונים בנושא הזה.

צבי צמרת: אני בהחלט בעד מצב שיקל ויבטיח שכל העולים יידעו להשיב על הבחינות.

צבי צמרת: אבל אנחנו כדרכנו לפעמים מגיעים לאבסורדים.

אלכס מילר: איפה אנחנו עומדים עכשיו במבחנים שנעשים כדי לבדוק את רמת השפה של תלמידי ישראל?

אלכס מילר: אנחנו בעלייה, בירידה?

צבי צמרת: בדיקות המיצ"ב העידו על עלייה.

צבי צמרת: הנתונים על המיצ"ב ידועים.

צבי צמרת: מה שבלט במיצ"ב הוא שיש גם פערים בין חלקי אוכלוסייה שונים.

צבי צמרת: הנתונים ידועים.

אלכס מילר: היה לנו כאן דיון עם השר בנושא הפערים.

אלכס מילר: אבל אני מדבר על ההיבט הטבעי.

אלכס מילר: גם ההורים לא לוקחים בכל דבר מורים פרטיים.

אלכס מילר: בדרך כלל לוקחים מורים פרטיים במקצועות שממש מתקשים בהם.

אלכס מילר: אני שמעתי הרבה פחות על מורה פרטי שלוקחים בשפה העברית ויותר במתמטיקה, בפיסיקה, באנגלית.

צבי צמרת: יש מורים פרטיים רבים בלשון עברית.

צבי צמרת: על-פי תוצאות הבחינות אין ירידה.

אלכס מילר: אז אני מקווה מאוד שבשנים הקרובות בגלל אותן החלטות שיש במשרד החינוך על-ידי השר נראה עלייה.

אלכס מילר: זה גם מה שאנחנו מאחלים לכם.

אלכס מילר: מי עוד רוצה להתייחס לנושא?

אורי אורבך: אדוני היושב ראש, קודם כול, יישר כוח על העלאת הנושא.

אורי אורבך: יש לזה משמעות, ולו סמלית, מעבר לדברים פרקטיים שעוסקים בנושא, ביורצייט – שזה לא מילה בעברית – של אליעזר בן יהודה שאמנם הוא נפטר לפני 88 שנה, אבל נדמה לי שגם במערכת החינוך ובכלל בחברה הישראלית הורגים אותו כל פעם מחדש, עושים וידוא הריגה.

אורי אורבך: כי מעבר לאתגר של קליטת העלייה יש ניגוד אינטרסים: יש אינטרס להקל ככל הניתן על הילדים העולים כדי שיצליחו בבחינות ובלימודים, אבל יש אינטרס אחר שזה יהיה כמה שיותר בעברית, כי יש מטרה לאומית, ציבורית ואישית שאנשים ידברו בשפה הלאומית.

אורי אורבך: בתקופת המעבר הזאת של כמה שנים אתה נע בין הרצון לתת בעיקר לעולים ממדינות חבר העמים, שזה כמויות יותר גדולות וכן נבחנים בפיסיקה או במקצועות האלה, לבין הרצון שלך שהכול יהיה בעברית, ואני מניח שיימצאו פה האיזונים.

אורי אורבך: אבל מעבר לבעיה הזאת יש בעיה של העברית של צברינו החמודים והעוקצניים, כמו שפעם היו כותבים בעיתונים הישראליים.

אורי אורבך: כולם יודעים עברית – מתקשרים, יש תוכניות טלוויזיה, מדברים ביניהם – לכאורה הכול טוב, מדברים עברית.

אורי אורבך: אבל בלי לערוך מחקר, אלא מתוך הקשבה ומתוך רפרוף מהיר בביטויים שאתם ממליצים שהתלמידים ידעו, אני שם את נפשי בכפי ואומר שאני משוכנע שאחוז נכבד ביותר מקרב הילדים בגילאים הרלוונטיים, אין להם מושג על מה מדובר בביטויים האלה.

אורי אורבך: בעוד שבתקופתנו כילדים, לא באותה שנה אולי, כל הילדים שלמדו בבית ספר עממי ידעו את רוב הביטויים, אלה היו דברים של מה בכך.

אורי אורבך: זאת אומרת לדעתי, יש רידוד ורמה נמוכה יותר של השפה שבה משתמשים.

אורי אורבך: השפה הפכה להיות רק שפה לקשר, לא חלק מתרבות.

אורי אורבך: אגב, רואים את זה גם בספרים.

אורי אורבך: למשל, שירה נמכרת ונקראת היום פחות מאשר בעבר, וממילא יוצאים פחות ספרים, ודאי שכבות יותר מצומצמות של האוכלוסייה קוראת שירה.

אורי אורבך: זה קשה.

אלכס מילר: מעם הספר הפכנו לעם ה"גאדג'טים".

צבי צמרת: הפכנו לעם הארץ.

רונית תירוש: "חפיצים".

אורי אורבך: שלא לדבר על זה ש"עם עובד" זה שם של הוצאת ספרים ולא תיאור מצב של תעסוקה.

אורי אורבך: ערכתי עיתון ילדים הרבה שנים "אותיות", ובמשך השנים ראיתי את ההידרדרות.

אורי אורבך: זה היה עוד כשילדים כתבו בסוף שנות ה-80 עדיין בכתב יד את המכתבים למערכת ואת הסיפורים.

אורי אורבך: ראיתי בתוך תקופה קצרה של מספר שנים את ההידרדרות בשגיאות כתיב.

אורי אורבך: אני מדבר על ילידי הארץ, אני לא שופט אנשים שזה לא שפת אמם, ויש להם קשיים אובייקטיביים.

אורי אורבך: אני מדבר על ילדים שכותבים בשגיאות.

אורי אורבך: העברית שאני שומע במקומות המשובחים יותר – בטלוויזיה ובתוכניות שילדים נבחרו מתוך ילדים אחרים – זה לא מעורר השתאות.

אורי אורבך: לכן התפקיד של מערכת החינוך הן במקצועות הספציפיים המיוחדים לזה – הבעה ולשון, אבל לא פחות במקצועות אחרים, ובטח במקצועות הספרות, ההיסטוריה ותנ"ך – לתת דגש מיוחד לתחום הלשון העברית.

אורי אורבך: מעבר לידע שרוכשים במקצועות עצמם צריך פה את העניין של debate שאני יודע שבכמה מדינות מתוקנות זה דבר מאוד מפותח.

צבי צמרת: שיג ושיח.

אלכס מילר: רבקה העירה לי כאן.

אלכס מילר: אני רוצה לשאול את משרד החינוך האם יש מדיניות, לא במקצוע לשון ובאותם מקצועות שמתקדמים בהם בשפה העברית, אלא במקצועות לא קשורים שבהם עושים מבחן, וחלק מהמבחן הוא כתיבה, למשל הסבר של השאלה – האם יש הוראה למורים לא לעשות תיקונים של שגיאות כתיב?

צבי צמרת: אני לא מכיר הוראה כזאת.

רבקה וידר: בתי בכיתה י"ב מתקשה מאוד בשגיאות כתיב, ומכיתה ט' לא מתקנים אותה.

צבי צמרת: אני חושש מאוד שזאת הוראה מקומית.

צבי צמרת: אין שום הוראה כזאת.

אורי אורבך: השאלה אם יש זמן או שהמורה להיסטוריה אומר לעצמו, אני עכשיו מורה להיסטוריה, ואני לא אתחיל לתקן ט' ו-ת' ו-ק' ו-כ' וכן הלאה.

אורי אורבך: יש ציון לכתיב או שבמסגרת לשון?

צבי צמרת: במסגרת לשון.

אלכס מילר: כשאני למדתי בבית-הספר ברוסיה בכל המקצועות תמיד היו מתקנים אותנו, ולפעמים הייתי מקבל חצי מחברת עם תיקונים באדום.

אורי אורבך: בארצות-הברית חלק מהתרבות זה תחרויות איות.

אלכס מילר: לפעמים חלק מהענישה הייתה שאם מישהו היה עושה משהו היו נותנים לו אחד המבחנים שחצי מבחן מסומן באדום ומכריחים אותו להעתיק אותו 20 פעם.

אורי אורבך: 30 שגיאות כתיב – לא בודקים את הבחינה.

אורי אורבך: זה כמו להגיש את זה על נייר קרוע.

קרן כרמל יוסף: זה תלוי במורה.

אורי אורבך: יכול להיות מה ההנחיה.

אורי אורבך: זה לא באופן מידי, אבל לטווח של שנים.

אורי אורבך: כמו שעל סדר וניקיון מקבלים ניקוד בחלק מהבחינות?

קרן כרמל יוסף: כבר לא.

אורי אורבך: לא מטעם המדינה, מבתי הספר.

אורי אורבך: אין שם למעלה, בס"ד, תאריך, שוליים – בכל הדברים האלה מקפידים, נכון?

צבי צמרת: מי יותר ומי פחות, זאת הבעיה.

אורי אורבך: ראוי להקפיד על זה.

צבי צמרת: אני חושב שראוי להקפיד על כל הדברים שהזכרת.

אלכס מילר: צריכה להיות גם מדיניות שבאה מהמשרד עצמו גם למנהלי המחוז על התכנים להבהיר למורים שכשהם בודקים מבחן שיקפידו גם לתקן שגיאות כתיב.

אלכס מילר: אולי צריך להקפיד יותר ביסודי שבו נבנה הבסיס.

אורי אורבך: אנחנו למדנו כתיב וכתב בחינוך הדתי.

צבי צמרת: אני מאוד מסכים.

צבי צמרת: אני גם חושב שצריך להקפיד על כתיבה תמה.

רונית תירוש: במחשב?

צבי צמרת: לא רק.

אלכס מילר: אתה יכול לעשות את זה בכל המקצועות.

אלכס מילר: אני לא מבקש ממך שתחייב מורה לאלקטרוניקה להתעסק בעברית כי סביר להניח שזה לא התחום שהוא מתמחה בו.

אלכס מילר: עם אותן תוכניות שיש למשרד החינוך לאנשי הייטק סביר להניח שהרמה שם אמנם חייבת להיות טובה, אבל עדיין לא בשביל לתקן שגיאות כתיב וכולי, אבל לפחות במקצועות עיוניים.

צבי צמרת: מקובל עליי.

צבי צמרת: בהקשר לתנ"ך ר"ם שהוזכר פה רציתי להזכיר שיש הוראה ברורה של שר החינוך ושלנו, המזכירות הפדגוגית, שהוא לא ייכנס לבתי הספר.

צבי צמרת: הנושא הזה מאוד מטריד.

צבי צמרת: מדובר בתרגום לעברית כביכול של התנ"ך – תרגום שהוא מדהים; התרגום ל"בראשית ברא" הוא "בהתחלה נוצר".

צבי צמרת: לא יכול להיות דבר כזה.

צבי צמרת: כמו שלא ייתכן שבאנגליה יתרגמו את שייקספיר לאנגלית מדוברת לא ייתכן שייעשה דבר כזה בארץ.

צבי צמרת: אנחנו נתנו הוראה שאשמח אם נחזור עליה כאן, שזה בל ייראה.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אני באה מהאקדמיה ללשון העברית, ואני גם עסקתי לא מעט בתחום החינוך הלשוני.

רונית תירוש: בעקבות הדברים שאמר חבר הכנסת אורי אורבך אני מאוד ממליצה שכל מי שמדבר על הידרדרות הלשון לקרוא את ספרו של גיא דויטשר "גלגולי לשון".

רונית תירוש: הוא מביא שם ציטוטים לאורך כמה מאות שנים של אנשים שמדברים על ההידרדרות של האנגלית לאורך דורות, לא במאה ה-20, אלא במהלך ימי הביניים ועד היום.

רונית תירוש: השפה היא דבר חי, ויש לזה מחיר, וכאן נכנסת מערכת החינוך.

רונית תירוש: שפה חיה היא שפה שמשתנה.

רונית תירוש: הדור שלנו כבר לא למד את העברית מתוך הטקסט, אלא מהשפה המדוברת.

רונית תירוש: הדורות הקודמים לנו באו עם כל הטקסטים ודיברו עברית שקראו במקורות.

רונית תירוש: במצב החדש שנוצר של שפה חיה מערכת החינוך צריכה להיכנס ולטפח יותר מעניין של שגיאות הכתיב שזאת בעיה שצריך לפתור אותה, אלא גם את עניין הרצף.

רונית תירוש: אני באמת חושבת שזה הדבר הכי חשוב – שנצליח שלא יצטרכו תרגום לתנ"ך – וזה דבר שיקרה בסופו של דבר בשפה חיה.

רונית תירוש: אנחנו יכולים על-ידי עבודה של טיפוח, בעיקר של אוצר מילים וגם קצת תחביר.

רונית תירוש: כלומר מי שלא אמון לקרוא את הטקסט הזה עם המבנה התחבירי השונה גם יש לו מגבלות.

רונית תירוש: אבל צריך לעבוד על זה, זה לא מובן מאליו, זה לא חטאו של הדור הזה.

רונית תירוש: הברכה הגדולה היא שהעברית הפכה לשפה חיה.

רונית תירוש: לקטר זה דבר מאוד מקובל, כולנו תמיד חושבים שהמצב הולך ומידרדר.

רונית תירוש: המצב מעולם לא היה טוב יותר – מעולם לא דיברו כל כך הרבה אנשים עברית כשפה חיה.

רונית תירוש: לא היה דבר כזה בשום דור קודם, זה הישג אדיר.

רונית תירוש: אבל יש לזה מחיר.

אורי אורבך: שתיקה לא כהודאה.

רונית תירוש: האקדמיה ללשון העברית נרתמה גם לשנת הלשון.

רונית תירוש: אנחנו מפרסמים בכל שבוע איגרת לתלמידים, שהיא לאו דווקא לתלמידים, ובמרכזה "מילת השבוע", וזה המסר; שאם יש לנו מילה כמו "עולם", ויש לה בתנ"ך משמעות של זמן ובלשון חז"ל יש לה משמעות של מקום, ובעברית החדשה היא משמשת בשתי המשמעויות – אנחנו אומרים "לעולם" או "מעולם" שזה זמן, ואנחנו אומרים על כדור הארץ שהוא עולם, אבל יש גם ביטויים כמו "עולם המדע" וכדומה.

רונית תירוש: כלומר העברית שלנו היום שואבת משני המקומות.

רונית תירוש: אבל כשקוראים תנ"ך אין שם בכלל "עולם" במשמעות של "מקום".

רונית תירוש: דוגמה אחרת היא מילה כמו "פעם", שבמקרא היא עדיין "צעד" או אפילו "רגל" – מה קרה לה בהתגלגלות שלה עד היום.

רונית תירוש: אני מאמינה שאם כל תלמיד לא רק יקרא טקסטים מהסוג הזה, אלא יעשה גם עבודה אחת קטנה על מילה אחת ויראה מה קרה לה לאורך השנים ולאורך תקופות הלשון, הוא ירגיש את השפה קצת מבפנים.

רונית תירוש: לא רק המורה שצריך להנחיל ולתת, אלא התלמיד שיבוא אל השפה מתוכה, הוא יכתוב את העבודה.

רונית תירוש: צבי, אני מאמינה שאם כל תלמידי ישראל יכתבו עבודת חקר באורך של עמוד על מילה אחת שהם בחרו, שהם אוהבים אותה מאיזושהי סיבה, יבדקו במילונים ויביאו כמה פסוקים מהתנ"ך ויביאו כמה מקורות מלשון חז"ל ויציגו את זה במצגת או על כרזה – אנחנו נגרום להבנה מסוימת, להוקרה מסוימת, לתחושה מסוימת של השפה, ואז האוזן של התלמיד תהיה קצת יותר רגישה, קצת יותר ערה לדבר המיוחד במינו שיש לנו.

רונית תירוש: זאת שפה באמת מיוחדת במינה, ואנחנו מחמיצים שאנחנו לא מגיעים עם התלמיד למצב שחשים את הדברים מבפנים ולא בהנחתות.

אורי אורבך: יש משהו, לאו דווקא שמערכת החינוך שעובדת בזה עושה, אלא שהציבור הרחב והציבוריות – אנשים יודעי שפה, אנשים מבוגרים יותר יכולים להנחיל?

אורי אורבך: איזשהו "גדוד מגיני השפה", להדריך עולים בהתנדבות, או לעשות פרויקט לאומי או חצי לאומי שיעודד את השפה העברית?

אורי אורבך: שוב, לא באופן כפייתי, אני לא נגד שימוש בלעז.

רונית תירוש: הייתי חושבת על משהו ציבורי שאפשר לעשות בעניין התופעה שמוכרים באנגלית.

רונית תירוש: כל השמות של המותגים, כל השמות של העסקים- -

צבי צמרת: ומפרסמים ב-"The Marker".

צבי צמרת: HOT ן-YES מפרסמים ב-"The Marker".

רונית תירוש: כשאני מחפשת בטקסט של YNET למשל, לעז מול עברית – אין לעז.

רונית תירוש: חוץ ממילה כמו "סטודנטים" או "אוניברסיטאות" שהן מילים שגורות לחלוטין – אין לעז, זאת עברית מצוינת.

רונית תירוש: נהדר.

רונית תירוש: אבל כשאתה הולך לתחום הפרסום או השיווק אתה לא מוצא עברית.

רונית תירוש: למה?

רונית תירוש: זה דבר ציבורי.

רונית תירוש: למה מתביישים למכור במילה עברית?

רונית תירוש: למה צריך לתת למותג שם לועזי?

רונית תירוש: אבל לצד שינוי האווירה יש שני דברים: אחד זה לקרוא ספרים.

רונית תירוש: אני באתי לכיתה עם תרגום של "הלב" משנות ה-60 של ד'אמיציס.

רונית תירוש: ביקשתי מילדים לתרגם את זה לעברית חדשה, והיו שם עשרות מילים שהם לא ידעו מהן.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה, קרן.

קרן כרמל יוסף: בהמשך להחלטת ממשלה משרד התרבות ומשרד ראש הממשלה יוצאים כבר מחר ב"קול קורא" על פרס על שם אליעזר בן יהודה.

קרן כרמל יוסף: הפרס יינתן לאדם או לחברה שתרמו תרומה ניכרת לשפה העברית.

אורי אורבך: לאדם, לא לחברה.

קרן כרמל יוסף: זה הכול באתר, כל התקנון.

קרן כרמל יוסף: במסגרת קרן ראשון לציון לשפה העברית השנה חברנו לכנס כמשרד כדי לעשות אותו ארצי- -

צבי צמרת: יחד עם משרד החינוך.

קרן כרמל יוסף: לא. משרד התרבות והספורט ללא משרד החינוך.

צבי צמרת: זה כנס שאני יזמתי.

אורי אורבך: הפרס של התרבות, והכנס ביחד.

אורי אורבך: הגענו לסיכום.

קרן כרמל יוסף: אבל יחד עם משרד החינוך יש לנו מפעל "סופר אורח" שזה מפעל מקסים: 20 סופרים ומשוררים ברחבי הארץ.

קרן כרמל יוסף: השנה במסגרת שנת הקריאה הוא חוזק והוספנו עוד כסף לסופרים נוספים.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: אנחנו נסכם.

אלכס מילר: ראשית אנחנו מברכים על אותן יוזמות גם של משרד התרבות והספורט וגם של משרד ראש הממשלה למתן הפרס על שמו של אליעזר בן יהודה.

אלכס מילר: שנית, אנחנו גם מברכים את החלטת שר החינוך על קיום שנת השפה העברית בתשע"א.

אלכס מילר: זאת החלטה מאוד חשובה, שלדעתנו, תחזק את השפה.

אלכס מילר: כמובן, בעניין אותן ההמלצות שעלו כאן אנחנו פונים למשרד החינוך לבחון אפשרות להחזרת המנגנון שאפשר להגיד שהיה קיים או שזה משהו חדש, תיקון שגיאות?

אלכס מילר: איך נקרא לזה?

צבי צמרת: החזרה.

אלכס מילר: אנחנו פונים למשרד החינוך לבחון אפשרות להחזרת המנגנון שהיה קיים בחלק מהמקצועות לעשות תיקוני שגיאות כתיב לתלמידים.

אלכס מילר: כמובן, זה לא צריך להיות חלק מהציון או משהו שיכניס אותם עכשיו ללחץ, אבל באופן כללי אנחנו רואים חשיבות בחיזוק השפה על-ידי תיקוני שגיאות כתיב, גם אם זה לא קשור למקצוע.

אורי אורבך: אולי גם לבחון להמשיך את זה לעוד שנה.

אורי אורבך: שנה זה פרק זמן מאוד קצר.

רונית תירוש: מה גם שרק עכשיו התפרסם חוזר מנכ"ל.

אלכס מילר: למה?

אורי אורבך: שנת השפה העברית.

אלכס מילר: אני לא יכול להגדיר לשר החינוך מה לעשות.

אלכס מילר: בשנה הבאה הוא ירצה לעשות "שנת המורה" או משהו כזה- -

אורי אורבך: לבחון את העניין.

אלכס מילר: לא צריכה להיות שנה מיוחדת לעניין הזה, צריך פשוט לשמור על הנושא ולשאוף לחיזוקו.

אלכס מילר: תודה רבה לכולכם.