ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 382, 2010-12-15 09:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים את הישיבה שנקטעה אתמול ב-18:00, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33).

אופיר אקוניס: אם איני טועה, הנושא האחרון שסיימנו היה הגדרת "מועד המעבר", ולהתאים את סעיף 33ג ל-1(4), שהוא מועד המעבר.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, על דעתו של שר התקשורת – בפועל זו היתה פתיחה לפי בקשה שלי של סעיף מועד המעבר.

אופיר אקוניס: הדבר הזה מתבסס על המלצה מקצועית של הרשות השנייה, שנשמעה כאן לפני שתי ישיבות.

לאה ורון: אנא תעשה שוב הצבעה על פתיחת הסעיף, שהרי הוא לא היה על סדר היום, ועכשיו הוא כן על סדר היום, הבקשה לדיון מחדש שלך להגדרה של מועד המעבר ולסעיף 33ג בנושא דחיית מועד המעבר.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: חמד, אנחנו צריכים לפתוח סעיף, מועד המעבר, לפתוח, אתה בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים - אין אושר.

אופיר אקוניס: נפתח.

אופיר אקוניס: הדיון בפועל התקיים, ודיברנו – שר התקשורת, אתה לא היית בקטע הזה, אבל אנחנו רוצים לאמץ את ההמלצה המקצועית של הרשות השנייה, שבאה לידי ביטוי לפני שתי ישיבות – לא אתמול; בישיבה הקודמת, של לדחות בשנה את הכול, כלומר מ-1 בינואר נכתוב 2013 במקום 2012, וגם את ההסמכה – היה פה דיון שלא היית, לגבי מה לעשות עם סעיף 33ג, שנותן לך ולשר האוצר את האפשרות לדחות בעוד שנה.

אופיר אקוניס: היתה התנגדות של קשת.

אופיר אקוניס: אני חושב שאפשר להשאיר את זה.

אופיר אקוניס: אתה רשאי לדחות את זה בשנה.

אתי בנדלר: לפני שהשר מקבל החלטה והוועדה מצביעה, אני רוצה להפנות את תשומת הלב לכך שצוות המשפטניות של משרד התקשורת ישב אתמול עד שעה מאוד מאוחרת מתוך ניסיון לסרוק את הצעת החוק, ולבדוק מה ההשלכות של דחיית מועד המעבר על סעיפים שונים שכבר אושרו.

אתי בנדלר: הבנתי שהם לא הספיקו לעבור על כל ההצעה מטבע הדברים, כי לא קל לעשות את זה בשעות המאוחרות, אבל הם כבר הבחינו, שיש הבדל בהשלכות, אם משנים את מועד המעבר ל-1.1.13, ובין אם מאפשרים גם לשר לדחות את המועד לשנה נוספת.

אתי בנדלר: אם תהיה רק האפשרות הראשונה, דהיינו קביעת מועד המעבר ב-1 בינואר 2013, ככל הנראה, בהסתייגויות אני אומרת את זה, ניתן יהיה לדון ולקבל החלטות היום באשר להשלכות האפשריות.

אתי בנדלר: אם מדובר באפשרות של דחייה בשנה נוספת, צריכים לעשות בדיקה הרבה יותר יסודית וארוכה, ובכל מקרה לא ניתן יהיה לבדוק היום מה ההשלכות של זה.

אתי בנדלר: השאלה, אם בכל זאת יש טעם להשאיר את האפשרות הזאת לדחייה, כי זה יסבך את החוק מאוד.

אתי בנדלר: אני מביאה לתשומת הלב.

טלי גורן: למה צריך דחייה?

אופיר אקוניס: כי אנחנו רוצים להשאיר לשרים שיקול דעת.

טלי גורן: אם זה מ-2012?

אופיר אקוניס: מ-2013 ל-2014.

אופיר אקוניס: להשאיר את הסעיף שהיה להם.

אופיר אקוניס: אף אחד לא אומר שהוא יקבל אותו.

דבורה קמחי: השרים ביקשו את שיקול הדעת בשל העובדה שהיה חוסר ביטחון של עמידה בלוח הזמנים.

אתי בנדלר: היתה אפשרות של פינוי התדרים.

דבורה קמחי: במיוחד לפינוי התדרים.

אופיר אקוניס: תודה, הבנו.

אופיר אקוניס: קודם כל נעשה את 2013.

אופיר אקוניס: יכול להיות שיהיו דרכים אחרות.

אופיר אקוניס: הבנתי את הרעיון.

אופיר אקוניס: גם אבי ניר וגם אתי באותו רעיון.

אופיר אקוניס: הרעיון הוא שזה לא ייגמר היום, אם נשאיר את זה.

יוסי ורשבסקי: לפי מיטב ידיעתי, אתמול דיברתי עם השר - הוא גם באותו רעיון, שאפשר להשאיר את זה 2013 בלי שיקול דעת.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: אני לא שמעתי את זה.

יוסי ורשבסקי: עוד מעט ייכנס.

יוסי ורשבסקי: לא היתה לו התנגדות לזה.

אופיר אקוניס: תכף נשמע את עמדתו בעניין, ונקבל החלטה.

אופיר אקוניס: אפשר לקבל על זה החלטה יחסית במהירות, נשאיר את זה כרגע פתוח.

אופיר אקוניס: יוסי, סעיף 37ג, אתם מציעים, נגה, הארכה אוטומטית לזיכיון ערוץ 10?

נגה רובינשטיין: נגיע לסעיף הזה, אבל זה לא בדיוק הארכה אוטומטית.

נגה רובינשטיין: זה אפשרות הארכה עם הסדר שונה.

נגה רובינשטיין: אנחנו חשבנו על הארכה שהיא במקסימום שנה.

נגה רובינשטיין: שיערנו שיהיה מדובר בכמה חודשים.

נגה רובינשטיין: מה שנדרש, למיטב זיכרוני, ותכף עו"ד רוזנפלד תוכל לפרט, זה, כמובן, עמידה בתנאי הסף, תנאי כשירות.

אופיר אקוניס: בלאו הכי הם צריכים לעמוד בתנאי סף גם לרשיון.

אופיר אקוניס: זה לא משהו חדש.

נגה רובינשטיין: בסדר.

נגה רובינשטיין: אבל תהליך בדיקה של הרשות השנייה ומתן הגושפנקא צריך שיהיה שם.

אופיר אקוניס: בכל תהליך הוא קיים, בין אם מאריכים להם את הזיכיון בשנה, ובין אם נותנים להם רשיון.

נגה רובינשטיין: נכון.

נגה רובינשטיין: יש גם היבט התמורה שצריך להתייחס אליו.

נגה רובינשטיין: נקריא את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: אנחנו נצביע, חבר הכנסת וקנין, על דחייה של שנה- -

לאה ורון: קודם כל אתה מעמיד להצבעה את סעיף 1(4), הגדרה של מועד המעבר.

לאה ורון: טל, את מוכנה לקרוא את ההגדרה של מועד המעבר?

טל רוזנפלד: צריך להיות תאריך עברי, ובסוגריים: 1 בינואר 2013.

אתי בנדלר: הסיפא נמחקת, דהיינו סעיף 33ג גם הוא יימחק.

אתי בנדלר: אני מזכירה ש-33ג זה הסעיף שאפשר לשר לדחות את מועד המעבר.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – 2 נגד – אין נמנעים – 1 אושר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וקנין נמנע.

אופיר אקוניס: אולי תנמק את זה.

יצחק וקנין: אני מציע שתהיה אפשרות לשר, אם יראה לנכון, לדחות את זה ל-2014.

יצחק וקנין: אני רוצה הסתייגות.

אתי בנדלר: לא אוכל לשלב את ההסתייגות הזו בלי לבדוק את כל הצעת החוק על כל ההשלכות, ולעשות- -

התקשורת משה כחלון: סליחה, גברתי.

התקשורת משה כחלון: חבר הכנסת מבקש הסתייגות.

התקשורת משה כחלון: אי-אפשר להגיד לו: אני לא יכולה.

אתי בנדלר: ההסתייגות לא יכולה לעמוד בפני עצמה בלי השלמה בסעיפים אחרים.

התקשורת משה כחלון: תעשו כל מה שדרוש כדי לתת לחבר הכנסת את הזכות הפרלמנטרית שלו להגיש הסתייגות.

התקשורת משה כחלון: מה זה?

אתי בנדלר: זה דברים ששלובים אחד בשני.

אתי בנדלר: נניח שההסתייגות הזו תתקבל.

אתי בנדלר: יהיה חוסר תאימות בין ההסתייגות הזו לסעיפים אחרים.

אתי בנדלר: יהיו הוראות שאינן מתיישבות אחד עם השנייה.

התקשורת משה כחלון: אפשר לקבל דוגמה?

אתי בנדלר: אפשר לקבל כל מיני דוגמאות, ומייד גברת רוזנפלד תתחיל לסרוק את ההוראות שהיא עברה עליהן, והיא תצביע על בעיות שעלולות להיווצר כתוצאה מכך.

התקשורת משה כחלון: הוא רוצה 2090.

התקשורת משה כחלון: מה זה?

אתי בנדלר: אין בעיה, אבל צריך להתאים את יתר הסעיפים.

התקשורת משה כחלון: בסדר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וקנין, הסתייגותך תבוא למליאה, ואני מניח שהקואליציה והאופוזיציה וחברי הכנסת יצביעו כפי שיוחלט.

אופיר אקוניס: ההסתייגות שלו צריכה להיות במליאת הכנסת.

אתי בנדלר: נניח שאני רושמת הסתייגות רק בנושא הזה, והיא מתקבלת.

אתי בנדלר: לאחר מכן עלול להיווצר מצב שהנוסח של הסעיף שיתקבל אינו מתיישב עם סעיפים אחרים, ולכן זה יצטרך לחזור לוועדה, להתאים את נוסח ההסתייגות לאחר מכן עם כל סעיפי החוק, מה שאומר שיצטרכו להפסיק את ההצבעה אחרי הקריאה השנייה, להחזיר את זה לוועדה כדי לעבור שוב על סעיפי החוק.

אתי בנדלר: זה מה שאנחנו רוצים?

יצחק וקנין: אין דרך אחרת.

לאה ורון: כבר רואים מהרשימה שהגיש משרד התקשורת, כי להחלטה בנושא מועד המעבר יש השלכות על סעיפים רבים ונוספים.

יצחק וקנין: אני לא בטוח שמה שאת אומרת זה נכון, כי אם הסתייגות עוברת במליאה, רשאי יושב-ראש הוועדה למשוך את כל החוק פה, להביא אותו כדי להפיל את ההסתייגות הזו פה.

יצחק וקנין: אבל אם אתה אומר: אני מסכים להסתייגות חבר הכנסת וקנין, לא צריך להביא את החוק בחזרה לוועדה.

אתי בנדלר: הוא יכול להחזיר את זה רק להתאמות- -

יצחק וקנין: זה לא מחייב.

יצחק וקנין: החוק קובע - ברור לחלוטין.

התקשורת משה כחלון: חבר הכנסת וקנין צודק.

אתי בנדלר: יש אולי תורה שבעל-פה, אבל יש תקנון הכנסת.

יצחק וקנין: אם יושב-ראש הוועדה לא מושך את החוק להפיל את ההסתייגות שלי, היא לא תחזור לפה.

התקשורת משה כחלון: אחרי שהסתייגות מתקבלת במליאה, שואלים את יו"ר הוועדה, האם להמשיך.

יצחק וקנין: בחוק ההסדרים - 320 מיליון שקל חוק הגליל.

יצחק וקנין: מאיר שטרית הפך עולם, ניסה למשוך את החוק- -

התקשורת משה כחלון: שואלים את יושב-ראש הוועדה: אתה רוצה למשוך או להמשיך?

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

לאה ורון: אז מתי מכניסים את התיקונים שמתחייבים בעקבות השינוי במועד המעבר בסעיפים האחרים?

יצחק וקנין: אוטומטית.

יצחק וקנין: זה החוק.

יצחק וקנין: אי-אפשר לשנות את המצב במליאת הכנסת, כי זה החוק.

יצחק וקנין: היחיד שרשאי למשוך את החוק זה יושב-ראש הוועדה.

אופיר אקוניס: הממשלה לא יכולה למשוך בשנייה ושלישית?

התקשורת משה כחלון: רק בראשונה.

אתי בנדלר: קודם כל, אני לא מניחה נוסח של הצעת חוק, שכוללת הסתייגות, שאם היא תתקבל, היא תסתור הוראות אחרות בחוק, אלא אם כן אני עוברת על כל החוק, וכותבת הסתייגויות מתאימות לסעיפים האחרים, כדי שתהיה אחר כך קוהרנטיות בנוסח הצעת החוק.

אתי בנדלר: אני לא יכולה להניח הצעת חוק שתכלול סעיפים שעלולים לא להתיישב אחד עם השני, זה לפני הנחת החוק בכלל.

אתי בנדלר: יכול להיות שמתקבלות הסתייגויות שאינן מתיישבות זו עם זו, ואז יש גם הליך במליאה, מה עושים במקרה הזה.

אתי בנדלר: עניין שני, מה קורה בקריאה השנייה, אם מתקבלות הסתייגויות- -

אופיר אקוניס: אגב, הרי החוק אומר: 1.1.2013.

אופיר אקוניס: מה אנחנו מבקשים – שהשרים יהיו רשאים לדחות את זה בעוד שנה?

אופיר אקוניס: זה לא הסתייגות מהותית.

יצחק וקנין: זה לא הסתייגות מהותית.

התקשורת משה כחלון: היועצת המשפטית, גם אם ההסתייגות הזו תתקבל, ונגלה פערים בין ההסתייגות לבין החוק, יש לנו שנתיים לשנות חקיקה, לשנות סעיפים.

התקשורת משה כחלון: אנחנו לא חייבים לסיים הכול היום.

אתי בנדלר: אתן לך דוגמה.

אתי בנדלר: לפי הצעת החוק, הזיכיון של ערוץ 10 מוארך עד 2013.

אתי בנדלר: נניח שאתה תדחה את מועד המעבר ל-2014.

אתי בנדלר: מה יקרה עם ערוץ 10?

התקשורת משה כחלון: בינואר 2012 אאריך לו מ-13 ל-14.

התקשורת משה כחלון: למה לעשות את זה עכשיו?

אתי בנדלר: יש לך סמכות?

התקשורת משה כחלון: כן.

התקשורת משה כחלון: יש חוק.

התקשורת משה כחלון: אני מדינה.

התקשורת משה כחלון: באים לפה ועושים סמכות.

אתי בנדלר: אבל אתה אומר שזה יחייב תיקון חוק נוסף.

אתי בנדלר: אז מלכתחילה אני אניח הצעת חוק שאינה סגורה בתוכה?

התקשורת משה כחלון: את עכשיו יכולה לחתום לי על מסמך, שכל מה שעשינו פה נכון?

התקשורת משה כחלון: ודאי שלא.

התקשורת משה כחלון: זה פרט שולי.

יצחק וקנין: אין הצעת חוק שתעבור הסתייגות שלא נצטרך בסופו של דבר לעשות תיקונים.

אתי בנדלר: ממש לא.

אתי בנדלר: היועץ המשפטי של ועדה שחותם על הצעת חוק כזאת, לא ממלא את תפקידו כראוי.

חמד עמאר: אין לה האפשרות להתאים לפי ההסתייגות את החוק?

אופיר אקוניס: שאלה טובה.

אופיר אקוניס: רק את ההתאמה.

אתי בנדלר: למשל, אומר השר, במקרה שהוא יחליט לדחות את מועד המעבר מ-2013 ל-2014, הוא מעוניין להאריך את הזיכיון של ערוץ 10 בשנה נוספת, אבל אין לו כרגע סמכות; צריכים להעניק לו סמכות.

התקשורת משה כחלון: אז נעשה את זה.

אתי בנדלר: מתי?

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים את 2011.

אופיר אקוניס: יש זמן.

אופיר אקוניס: הממשלה מושלת.

אופיר אקוניס: אגב, אני מקווה שבחדר הזה זה מקובל.

לאה ורון: היא לא אמרה שאין פתרון; היא אמרה שהפתרון יארך זמן.

התקשורת משה כחלון: עד 2014 יהיה פתרון.

אתי בנדלר: הרבה לפני, כבוד השר.

יצחק וקנין: לו אני מעביר את ההסתייגות הזאת, הייתי מצביע עליה פה, והיינו מצביעים והיתה עוברת, היית עושה את התיקונים פה.

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: זה מה שאמרתי גם אתמול – זה מחייב סריקה של הוראות החוק, ולהביא בפני הוועדה את הסעיפים שמחייבים שינוי עם הצעות לפתרון.

לאה ורון: אנשי משרד התקשורת התחילו אתמול להכין, מהם הסעיפים שיחויבו בתיקון.

לאה ורון: הם לא סיימו, וגם עוד לא הכינו את הנוסח שאמור להיות בהצעת החוק.

אופיר אקוניס: בדיוק, חבר הכנסת וקנין.

אופיר אקוניס: אתם יודעים שיש הסתייגות.

אופיר אקוניס: היה דיון כאן, האם נקיים את זה פה, ונאריך את זמן הפעולה שלנו פה, או לאחר מכן, כשההסתייגות של חבר הכנסת וקנין תתקבל או לא תתקבל, אז בלאו הכי זה יבוא, ויצטרכו לעשות את ההתאמות.

אתי בנדלר: לא, אדוני היושב-ראש; זה יבוא לוועדה לפני שאניח את זה לקריאה שנייה ושלישית, אחרי שתושלם הסריקה של הוראות החוק, ויראו אילו התאמות- -

אופיר אקוניס: אני לא מבקש להחזיר את זה לכאן.

אתי בנדלר: לא אניח את זה לקריאה שנייה ושלישית.

אתי בנדלר: אני מבקשת שתינתן שהות לבדוק את ההשלכות של זה ולהביא לוועדה כדי לקבל החלטות.

אתי בנדלר: לא אקבל את ההחלטות במקום הוועדה.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: המצב כרגע, לפי מה שהבנתי – הצבענו על 1 בינואר 2013, וזהו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת וקנין לא הצביע בעד ההצעה הזאת, הוא נמנע, ביקש הסתייגות, והיא תידון במליאה.

אתי בנדלר: תוכל לחזור על זה?

אופיר אקוניס: הצבענו כרגע את ה-1.1.13, ולא המשכנו עם סעיף 33ג, שנמחק לרגע זה.

אופיר אקוניס: לעומת זאת, חבר הכנסת וקנין ביקש – הוא יכול לומר בהסתייגות שלו, לדחות ל-2018- -

אתי בנדלר: צריך להצביע בוועדה, להפוך את זה להסתייגות, אבל אני מניחה שזו רוח הוועדה.

לאה ורון: עדיף להצביע על הצעתו של חבר הכנסת וקנין, שלשר תינתן סמכות לשנות את המועד ברוח סעיף 33ג.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – 2 נגד – אין נמנעים – 2 אושר.

אופיר אקוניס: עבר.

אופיר אקוניס: מצוין, שיהיה בתוך החוק.

אתי בנדלר: עכשיו התמונה ברורה.

אתי בנדלר: המשפטניות של משרד התקשורת יעברו על כל הוראות החוק, יציעו את כל ההתאמות הנדרשות- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה רביזיה.

אתי בנדלר: רביזיה במקום?

אופיר אקוניס: למה לא?

אתי בנדלר: זה על סדר היום?

אופיר אקוניס: נעלה את זה על סדר היום.

נגה רובינשטיין: אתי, אני רוצה שנדבר על חלוקת העבודה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב-ברקוביץ, מרכזת הוועדה הסבה את תשומת לבנו, שכבר הצבענו על המשך דיון- -

לאה ורון: גברת עדית חנוכה הזכירה לנו, שמה שהיה על סדר היום זה היתה הבקשה לרביזיה על הסעיף הזה.

לאה ורון: עושים פעם אחת רביזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הסתייגות במליאה אני רוצה.

אופיר אקוניס: מה היתה ההתנגדות הגדולה, שהשרים יהיו רשאים במצב שנוצר?

אופיר אקוניס: היו דברים יותר מז'וריים במדינה, לטעמי, בשנתיים האלה.

אופיר אקוניס: לטעמי, מה שהבנו פה, זה שהוא יהיה בינואר 2013, אבל יכול להיות, השרים יכולים למצוא, שרוצים עוד שנה.

אבי דיכטר: אז כל החקיקה וכל ההתנהלות הבהולה פה היתה כדי שעוד 3 שנים – יכול להיות שעוד 3 שנים המעבר לרשיונות יהיה.

אבי דיכטר: בואו ל-2015 – מסתיים הזיכיון, זה יותר פשוט.

אבי דיכטר: למה למהר?

אופיר אקוניס: אני מודיע עכשיו עם חברי הכנסת וקנין ועמאר – את לא יכולה להסתייג.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני רוצה במליאה.

אופיר אקוניס: בסדר.

לאה ורון: גם הסתייגות, לפני שהסתייגות יצאה, אז את צריכה לומר לוועדה מה הצעתך, ואם הוועדה לא תקבל את הצעתך- -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי, שזה יהיה 2013, בלי סמכות לשרים, כי אולי הוא כבר לא יהיה שר התקשורת?

אתי בנדלר: אני רוצה להבהיר משהו בקשר לקבלת הסתייגויות במליאה.

אתי בנדלר: משמתקבלת הסתייגות במליאה לאחר סיום הקריאה השנייה, פונה יושב-ראש הכנסת או מי שממלא את מקומו ביושב-ראש הישיבה, אל יושב-ראש הוועדה, ושואל אותו, האם לקיים את ההצבעה מייד או בשבוע שלאחר מכן.

אתי בנדלר: האפשרות לדחות את ההצבעה בקריאה השלישית מקום שהתקבלה הסתייגות היא כדי לאפשר לוועדה לעשות התאמות טכניות בלבד בנוסח הצעת החוק; לא התאמות מהותיות, לא לדון מחדש בהסתייגות.

אתי בנדלר: אם רוצים לאפשר לוועדה לדון מחדש בהסתייגות שהתקבלה, המליאה צריכה להצביע על בקשה של נציג הממשלה או של יושב-ראש הוועדה, להטיל על הוועדה לדון מחדש בהצעת החוק כולה או בנושא שמתקבל, וזו החלטה של המליאה.

אתי בנדלר: אם אין החלטה של המליאה, לא ניתן לדון מחדש בהסתייגות שהתקבלה, בהתאם לתקנון.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: בכל מקרה, הכול נתון לשיקולו של יושב-ראש הוועדה, כשהיושב-ראש שואל אותו.

יצחק וקנין: אם הוא לא ירצה, תהיה הצבעה בקריאה שנייה ושלישית, כולל ההסתייגות שנתקבלה, ואז זה נכנס לחוק.

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: לכן מוטל תפקיד חשוב על יועץ משפטי שחותם על הנחת הצעת חוק לוודא, שכל הסעיפים מתיישבים האחד עם השני.

התקשורת משה כחלון: חשוב לי לציין, הכוונה היא לתת לפחות – כל התהליכים של הרשיון כבר בחודשים הקרובים- -

מנשה סמירה: ביקשנו.

נגה רובינשטיין: זה לא לוח הזמנים הרלוונטיים לאור ההסתייגות.

נגה רובינשטיין: נצטרך לשנות את זה.

התקשורת משה כחלון: לא משנים שום דבר.

התקשורת משה כחלון: מה שאמרתי זה מה שיהיה.

התקשורת משה כחלון: שום התאמה.

התקשורת משה כחלון: כל הרשיונות האלה זה לתת אופק.

התקשורת משה כחלון: אני לא רוצה להשאיר אותם תלויים עד נובמבר 2013.

מנשה סמירה: במהלך 2011.

אופיר אקוניס: אבל מה אמרנו לגבי הבדיקות, אם הם עומדים בתנאי הרשיון?

אופיר אקוניס: אתה לא יכול לדעת.

אופיר אקוניס: תדע לקראת הסוף.

מנשה סמירה: מקבלים כשירות, ואז בודקים שלושה-ארבעה חודשים לפני את מצב העמידה שלהם.

טלי גורן: כלומר את הכשירות אנחנו יכולים לדעת כבר ב-2011.

התקשורת משה כחלון: כן.

התקשורת משה כחלון: אין כוונה להשאיר אתכם במתח או תלויים.

אתי בנדלר: אם כך, בעניין ההליכים לקבלת רשיון – אין שינוי, מבחינת המועדים לקבלת בקשה- -

אופיר אקוניס: כן.

אתי בנדלר: מנשה, זה מחייב איזשהו שינוי בהצעת החוק, להערכתך?

אתי בנדלר: בהנחה שמועד המעבר הוא ב-1.1.13, ובסעיפים הרלוונטיים שיש כרגע, שמדברים על המועדים להגשת בקשה לקבלת רשיון, וההחלטה שלכם בעניין הזה, האם יש שינוי מתחייב כתוצאה מדחיית מועד המעבר?

מנשה סמירה: גיבשנו אתמול לוח זמנים שמשאיר את רוח הדברים שהשר ביקש – זה יהיה במהלך 2011, אבל עם המרווחים הראויים.

אתי בנדלר: אבל לוח הזמנים כרגע קבוע בהצעת החוק.

אתי בנדלר: אני שואלת, אם בדקתם, אם זה מחייב שינויים או לא בהצעת החוק.

מנשה סמירה: כן.

מנשה סמירה: חשבנו היום אפילו להציג את זה כבר.

מנשה סמירה: אבל זה בלי 2014.

אתי בנדלר: כלומר אם יידחה ל-2014, תצטרכו לגבש לוח זמנים אחר בנוסח החוק.

מנשה סמירה: לא.

אופיר אקוניס: התאמות.

התקשורת משה כחלון: כל הדיון הזה תיאורטי.

אופיר אקוניס: נתנו לך את הסמכות, לך ולשר האוצר.

התקשורת משה כחלון: רשיונות יהיו ב-13.

שאול מגנזי: כרגע לפי החוק, אם מועד קבלת הרשיון הוא ב-1.1.13, צריך להגיש את הבקשה שנה קודם.

שאול מגנזי: האם זה לא משתנה?

שאול מגנזי: איזה עניין יש לבקש שנתיים, חוץ מערוץ 10, שצריך אופק, למה בערוץ 2 אני צריך לבקש שנתיים- -

נגה רובינשטיין: קודם כל, אפשר ליצור מנגנון, אבל צריך לעבוד על זה ולחשוב על זה – אפשר אולי ליצור מנגנון, שמתאריך מסוים אפשר יהיה להגיש בקשה לכשירות, שתוך X ימים, 30, 60 ימים, מה שלא יהיה, הרשות השנייה תקבל החלטה לגבי כשירות.

נגה רובינשטיין: זה לא אומר שכולם יצטרכו באותו יום להגיש את הבקשה לכשירות.

שאול מגנזי: מה המועד האחרון?

נגה רובינשטיין: עכשיו נקבל החלטה.

נגה רובינשטיין: הוועדה תקבל את ההחלטה.

אופיר אקוניס: האם צריך לעשות את ההתאמות האלה כרגע?

אתי בנדלר: ודאי.

אתי בנדלר: תנחו אותנו, בבקשה, על אילו סעיפים צריכים לעבור כדי לעשות את ההתאמות של המועדים?

טל רוזנפלד: בסעיף 33ב בעמ' 6, בסעיף קטן (א)(1), ככל שעכשיו רוצים לקבוע בחוק את המועד שממנו ניתן להגיש בקשה לקבלת רשיון, שזה מה שאני מבינה שהוועדה רוצה לקבוע, צריך לבטל כאן את סעיף (1), שנותן את הסמכות לקבוע את זה בכללים, למועצה.

טל רוזנפלד: זה נראה לנו משהו שמתייתר.

אתי בנדלר: הוועדה צריכה להחליט- -

טל רוזנפלד: שהרשות השנייה תציג.

אתי בנדלר: השאלה היא אם המועדים שאתם עומדים להציג כרגע, אלה המועדים שהוועדה סומכת עליכם שתקבעו בה כללים, או רוצים לקבוע את המועדים האלה בחוק עצמו.

מנשה סמירה: עדיף להשאיר את זה בכללים.

נגה רובינשטיין: בואו נעשה הפרדה בין סמכויות השר לבין סמכויות הרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: נעשה חלוקה של הסמכויות שלכם, שזה יכול להיקבע בכללים, וסמכויות השר, שאו ייקבעו בתקנות של השר או בחוק.

טל רוזנפלד: אצלכם בכללים הכוונה היא למועד הראשון להגשת בקשה.

אופיר אקוניס: כן, תני להם בכללים.

מנשה סמירה: ועד המועד האחרון לבעלי זיכיון להגיש בקשה.

מנשה סמירה: שהכללים יהיו באישור השר.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: זה הכי טוב.

אופיר אקוניס: זה התפקיד שלו, של המועצה.

אופיר אקוניס: ובאישור השר.

התקשורת משה כחלון: מה שאתם רוצים.

מנשה סמירה: צריך לעשות תיקון אחד - שהמועד האחרון, כרגע מופיע עשרה חודשים לפני – שנה לפני.

אתי בנדלר: סעיף-סעיף.

אתי בנדלר: סעיף 33ב, סעיף (א): המועצה תקבע בכללים הוראות בעניינים אלה: (1) המועד שממנו ניתן להגיש בקשה לקבלת רשיון לשידורי טלוויזיה במטרה לאפשר את תחילת השידורים בידי בעל הרשיון החל במועד המעבר.

אתי בנדלר: לגבי פסקה (1), האם אתם מציעים להשאיר את זה עדיין בכללים – אלה שהכללים האלה יהיו טעונים אישור השר?

אתי בנדלר: כללים לפי סעיף קטן (א)(1) יהיו טעונים אישור השר – זה הרעיון?

אופיר אקוניס: אני חושב שהתשובה חיובית.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, אי-אפשר עכשיו לעבור על כל תאריך.

אופיר אקוניס: תעברו על זה בחדרים של הייעוץ המשפטי; לא במליאת הוועדה.

אופיר אקוניס: העיקרון נקבע - נקבע 1.13, ונקבעה שנה נוספת.

אתי בנדלר: אדוני, לא מדובר כאן בהתאמות נוסח אלא בעניינים מהותיים.

אתי בנדלר: הכנסת מחוקקת באמצעות חברי הכנסת.

אתי בנדלר: היועצת המשפטית נותנת את שירותיה לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: אני לא יכולה להכריע במסגרת התאמות, למשל, אם כללים יהיו טעונים אישור שר או לא.

אתי בנדלר: צריך לעבור על הסעיפים ולקבל החלטות.

אתי בנדלר: למשל, בסעיף הזה.

אתי בנדלר: אז כללים לפי סעיף (א)(1) טעונים אישור השר.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים - אין אושר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אתי בנדלר: הוראות נוספות, בבקשה.

טל רוזנפלד: סעיף 33ג - אם קובעים בחוק את התאריך 1.1.13, הסעיף הזה בטל.

טל רוזנפלד: אם יש אופציה שהשר, יש לו סמכות לדחות את המועד- -

אופיר אקוניס: קיבלנו.

אופיר אקוניס: צאו מנקודת הנחה שזה 1.1.13.

אופיר אקוניס: תדהמה במדינה – השרים רשאים לעשות משהו.

אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, אף אחד מהפקידים לא הביע עמדה ערכית לגבי העניין.

אופיר אקוניס: דיברתי על העיקרון.

אופיר אקוניס: קבענו את העיקרון – השרים רשאים.

אתי בנדלר: מצוין.

אופיר אקוניס: עד שלא תהיה החלטה בבג"ץ- -

אתי בנדלר: אני חושבת שתוקפים כאן בצורה לא ראויה את האנשים שמעירים הערות לגופו של עניין.

אופיר אקוניס: לא תוקפים אף אחד.

אופיר אקוניס: אומרים לכם את העיקרון אלף פעם.

אופיר אקוניס: פשוט לעשות את ההתאמות.

טל רוזנפלד: זה לא סמכות שלנו לקבוע; זה סמכות של הוועדה, שהשר יקבע עד מועד מסוים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: התדהמה לא אוחזת בזה שיש סמכות; התדהמה אוחזת בזה, ששנה שלמה עובדים על הצעת החוק, מחליטים על תאריך, ופתאום מחליטים – בעצם זה לא התאריך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה בעיה.

אופיר אקוניס: אין פה שום בעיה.

אופיר אקוניס: היתה כאן חוות דעת מקצועית של הרשות השנייה, שמענו אותה לפני שתי ישיבות, העלינו אותה, הצבענו עליה.

אופיר אקוניס: יש לך השגות על חוות הדעת המקצועית של הרשות השנייה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תהיה לי השגה בנושא הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנשים לא מבינים מה הם הולכים לעשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בעייתי – בשנת 2010 קובעים שתהיה רפורמה- -

אופיר אקוניס: בעוד שבועיים וחצי אנחנו ב-2011.

אופיר אקוניס: הדבר הזה שהגענו ל-2011 נובע מטעות בשיקול דעת של משרד האוצר, שמשך בחודש מרס 2010.

אתי בנדלר: זה לא נכון.

התקשורת משה כחלון: טל עבדה על זה חצי לילה יחד עם שיר.

אתי בנדלר: לתקוף את הפקידות – ואני נמנית עליהם - שמנסה לתת את השירות הכי טוב שאפשר לתת לחברי הכנסת כדי שיוכלו לקבל את ההחלטות שנראות להם נכונות, אני חושבת שזה לא נכון.

התקשורת משה כחלון: יש הערכה מלאה לעבודת הפקידות.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: רק שלפעמים לא זוכרים מי קובע מדיניות.

אופיר אקוניס: לא את באופן אישי.

אופיר אקוניס: במדינה נוצרה נורמה שגויה, נורמה שלילית, שבה לא קובעי המדיניות קובעים את המדיניות אלא יש עליהם כבלים- -

דנה נויפלד: זאת לא הדוגמה הזו.

אופיר אקוניס: לא דיברתי על הדוגמה הזאת.

אופיר אקוניס: אם יש מישהו בחדר שחושב שלא נוצרה הנורמה הזאת במדינת ישראל בשני העשורים האחרונים, שירים את ידו.

אופיר אקוניס: בבקשה.

טל רוזנפלד: סעיף 33ג מדבר על דחיית מועד המעבר.

טל רוזנפלד: לנו אין סמכות לקבוע עד מתי השר יכול לקבל החלטה על דחיית המועד, והוועדה צריכה לקבל החלטה, עד מתי השר יכול לקבל החלטה על דחיית המועד ל-1 בינואר 2014.

אתי בנדלר: אדוני השר, כרגע מועד המעבר הוא 1.1.13.

אתי בנדלר: יש לך סמכות, הוסמכת כרגע, בהסכמת שר האוצר, לדחות את מועד המעבר ל-2014.

אתי בנדלר: בנוסח הקודם, שדובר על דחייה בשנה, נקבע גם עד מתי אתה צריך לקבל את ההחלטה הזו.

אתי בנדלר: כיוון שמדובר במועד מאוחר יותר, השאלה היא עד איזה מועד אתה מציע שתהיה מוסמך לקבל את ההחלטה על הדחייה.

התקשורת משה כחלון: ללא שינוי.

אתי בנדלר: כלומר עד 1.3.11.

אתי בנדלר: המועד האחרון שעד אליו יוכל השר לקבל החלטה על דחיית המועד הקובע - צריך להצביע.

אתי בנדלר: אלה ההחלטות שהוועדה צריכה לקבל ולא אנחנו הפקידות יכולים לקבל.

אופיר אקוניס: לא היתה כוונה לפגוע בפקידות הספציפית הזאת או לפגוע- -

לאה ורון: בנושא הזה כבר יש מחלוקת, והשר יצא עם חברי הכנסת כדי לקיים התייעצות.

אופיר אקוניס: יכולתי לקיים עכשיו הצבעה, ולא אעשה את זה, כי אני לא בעד מחטפים.

אתי בנדלר: כשהאמירות האלה נאמרות בסמיכות לכך שאנחנו מנסים להבהיר, שהסעיף הזה דורש התאמות, זה לא מנותק מהדברים.

אופיר אקוניס: לא היתה כוונה לפגוע חלילה, אבל תסכימי אתי כמו רוב הנוכחים בחדר הזה, שבמדינה שלנו – לא בחדר הזה - נוצרו כמה בעיות קשות, אגב - לא רק בתחום הזה.

אתי בנדלר: יש כמה בעיות...

אופיר אקוניס: בתחום הזה.

אופיר אקוניס: גם אכיפת חוקים, גם התערבות הבג"ץ בכל מיני החלטות ביטחוניות, שלא יכולים להעלות על הדעת בכלל שצריכים להתערב בהם, בתוך האקטיביזם השיפוטי.

אופיר אקוניס: מה, הבג"ץ הוא הממשלה?

אופיר אקוניס: לא, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: אני יודע שהנשיא כבר לא בתפקידו, אני מאוד מכבד אותו ואת ספריו, אבל הוא לא יכול להיות ראש ממשלה; הוא לא יכול להיות הממשלה.

אופיר אקוניס: הוא הבג"ץ.

אופיר אקוניס: הוא באקטיביזם השיפוטי.

אופיר אקוניס: יחליט אם לטלטל מחבל או לא כדי למנוע פיגוע של 50 הרוגים.

אופיר אקוניס: זה לא ייאמן.

אופיר אקוניס: אבל זה נקבע.

אופיר אקוניס: זה קשור לתפישה של מדינה נורמלית.

אופיר אקוניס: יש מדינות נורמליות טובות מאוד, שפועלות יפה מאוד.

אופיר אקוניס: גם ישראל, אבל יש מה לשפר בה.

אתי בנדלר: טל, בינתיים יש לך הסוגייה הבאה?

טל רוזנפלד: עמ' 11 למטה, תיקון סעיף 37ג, זה לעניין הארכת הזיכיון של ערוץ 10.

אופיר אקוניס: נצא להפסקה של 5 דקות.

אופיר אקוניס: הפסקה

אופיר אקוניס: אני מחדש את הישיבה.

אופיר אקוניס: 33ג, מה עמדתכם, נגה?

אתי בנדלר: החלטת השר – אם הוא ירצה לדחות עד 1.3.11, כן?

נגה רובינשטיין: זה מה שאנחנו רוצים.

טל רוזנפלד: צריך גם לשנות את התאריך.

אופיר אקוניס: טוב, תשנו את התאריכים.

רוברט אילטוב: אדוני היושב-ראש, לא הייתי – אפשר לתת הסבר קצר על הסעיף הזה?

אתי בנדלר: המשמעות היא שמועד המעבר, כפי שאישרה הוועדה לפני דקות ספורות, יהיה ב-1.1.13.

רוברט אילטוב: מה שהצבענו אתמול בערב.

לאה ורון: הוחל הדיון אתמול בערב בנושא הזה, ולבסוף הוועדה לא הצביעה.

אתי בנדלר: מועד המעבר יהיה ב-1.1.13, אלא אם כן השר החליט לדחות אותו בשנה נוספת, ל-1.1.14.

אתי בנדלר: העניין הוא שמגבילים את השר, עד מתי הוא צריך לקבל החלטה על דחיית מועד המעבר, וזאת כדי שתשרור איזושהי ודאות בשוק, כי מתארגנות קבוצות, מקווים שזו המטרה העיקרית של הרפורמה הזו בכלל, לאפשר עוד בעלי רשיון חדשים – הם צריכים לדעת, מתי יש מועד מעבר, למתי הם צריכים להתארגן וכו', אז כדי שיידעו ממתי עוברים לשיטת הרשיונות מציע השר שהמועד שעד אליו הוא יקבל החלטה יהיה ב-1.3.11, אם לדחות את מועד המעבר.

התקשורת משה כחלון: צריך לתת אופק לזכייניות.

אתי בנדלר: גם לזכייניות הקיימות וגם לקבוצות נוספות.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים - אין אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

טל רוזנפלד: סעיף 37ג בעמ' 11 - הסעיף נוסף כשמועד המעבר היה 1.1.12.

טל רוזנפלד: אמרנו שאם מועד המעבר יידחה ל-1.1.13, אז יוארך בהתאם הזיכיון של ערוץ 10.

טל רוזנפלד: הזיכיון של ערוץ 10, ההארכה הראשונה אמורה להיגמר ב-27.1.12, לכן ברור שאם כרגע דחינו את מועד המעבר ל-1.1.13, צריך לקבל החלטה, מה קורה עם הזיכיון של ערוץ 10 בתקופה הזו.

אופיר אקוניס: מה ההמלצה שלכם?

אופיר אקוניס: זה בעצם אומר שההארכה היא אוטומטית.

אופיר אקוניס: שלא יהיה סאגת חוק ישראל 10 שהיתה בחודשי החורף שנה שעברה.

נגה רובינשטיין: זו הארכה כמעט אוטומטית.

נגה רובינשטיין: הם חייבים לעמוד בתנאי סף.

אופיר אקוניס: למשל, האם הם חייבים לעבור לירושלים?

נגה רובינשטיין: לפי הנוסח עכשיו – לא.

נגה רובינשטיין: לפי הנוסח בחוק כן, כמובן, אבל הנוסח כרגע לא כולל בדיקה של הרשות השנייה גם לגבי הנקודה הזאת.

נגה רובינשטיין: שירות זה תנאי סף; זה לא תוכן של החובות שלהם.

אופיר אקוניס: זה מקובל מבחינה משפטית?

אופיר אקוניס: בעצם היום אנחנו מאריכים להם את זה בעוד שנה בלי לעשות כלום.

חמד עמאר: אם השר יאריך, מאריכים להם בעוד שנתיים.

נגה רובינשטיין: זה המצב.

דנה נויפלד: ככל שמאריכים יותר זמן ולא בודקים, זה נהיה יותר בעייתי.

דנה נויפלד: זאת הדילמה.

יוסי ורשבסקי: איזו מוטיבציה יש לנו לא לקיים?

יוסי ורשבסקי: המוטיבציה שלנו, לקבל רשיון.

יוסי ורשבסקי: נגיד שלא נקיים – לא תיתנו לנו רשיון.

יוסי ורשבסקי: מה עשינו בזה?

דבורה קמחי: באותה תקופה כבר יבדקו את הכשירות שלנו לרשיון.

נגה רובינשטיין: לא, הכשירות לרשיון לא כוללת את זה.

אבי דיכטר: אפשר לקבל הארכה בתנאים דומים לזכייני ערוץ 2 ב-2015, שתהיה אפשרות כזו?

אבי דיכטר: מ-2015 ל-2017.

נגה רובינשטיין: שהוועדה תחליט.

אופיר אקוניס: מה שיקרה, שכל הזיכיונות יוארכו עד סוף העשור, והכול בסדר.

אופיר אקוניס: עמדת הממשלה בעניין הזה?

התקשורת משה כחלון: כעמדת יושב-ראש הוועדה.

אתי בנדלר: טל, מה השינויים המתחייבים בנוסח שעומד עכשיו בפני הוועדה?

טל רוזנפלד: ככל שהוועדה מחליטה להאריך 1.1.13, סעיף 37ג, השינויים שבו יצטרכו להיות – אומרים: אם יידחה מועד המעבר, אז הזיכיון של ערוץ 10- -

אתי בנדלר: נדחה מועד המעבר.

טל רוזנפלד: צריך להיות: תקופת הזיכיון של בעל זיכיון שהוארכה תקופת זיכיונו כאמור בסעיף קטן (א) תוארך עד יום 1.1.13.

טל רוזנפלד: ההמשך צריך להיות: דחה השר את מועד המעבר בצו, בהתאם להוראות סעיף 33ג, תוארך תקופת הזיכיון של בעל זיכיון עד למועד שאליו יידחה מועד המעבר.

אופיר אקוניס: טוב.

טלי גורן: יכולה להיות התאמה לזכייני ערוץ 2 ברמת הארכת הזיכיון באותם תנאים?

נגה רובינשטיין: לאיזה סעיף של הארכת זיכיון אתם מתכוונים?

אופיר אקוניס: אפשר להאריך את הזיכיון שלהם מעבר ל-2015?

דנה נויפלד: לא. 2015 – נגמר הזיכיונות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) נשאר כמו שהוא, רק מוסיפים לפניו הוראה, שתקופת הזיכיון של בעל הזיכיון בערוץ 3 תוארך עד 1 בינואר 2013, נכון?

אתי בנדלר: סעיף קטן (ב) בנוסח שאושר על-ידי הוועדה לא שונה, אין צורך לשנות אותו, צריך רק להוסיף ברישא שלו שתקופת הזיכיון של בעל הזיכיון בערוץ השלישי תוארך עד ינואר 2013, וההמשך – כפי שמופיע.

טל רוזנפלד: ה"אלא אם כן" צריך להתייחס לשתי התקופות.

אתי בנדלר: נכון.

דבורה קמחי: מה אתם מוסיפים?

אתי בנדלר: הסיפא מתייחס גם להארכת הזיכיון האוטומטית עד 2013 וגם להארכה במקרה של דחיית מועד המעבר.

אתי בנדלר: צריך להצביע בסעיף 17, פסקה (1) עם השינויים שדיברתי עליהם עכשיו, דהיינו שתקופת הזיכיון - עכשיו מדובר על 37ג, בפסקה (1) מחליפים את סעיף קטן (ב), והשינוי לעומת הנוסח שלפניכם יאמר שתקופת הזיכיון מוארכת עד 1.1.13, ואם השר דוחה את מועד המעבר, תוארך תקופת הזיכיון עד מועד המעבר הנדחית.

מנשה סמירה: מה אנחנו בודקים במעברים האלה?

אתי בנדלר: שמתקיימים כל התנאים שמכשירים אותו להשתתף במכרז וכו' – כל תנאי הכשירות.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

נגה רובינשטיין: זה לא כולל גם את קיום תנאי הזיכיון?

אופיר אקוניס: ודאי שזה כולל הכול.

דינה עברי-עומר: האם זה תנאי כשירות בלבד או גם עמידה במחויבויות?

אופיר אקוניס: ודאי.

אופיר אקוניס: הכול נדחה.

דבורה קמחי: כל ההארכה נועדה למנוע בדיקה כפולה.

דבורה קמחי: הרי באותו מועד בודקים את הכשירות שלנו לרשיון, שהיא כוללת את כל העמידה במחויבויות.

דבורה קמחי: אין טעם לבצע את אותה בדיקה פעמיים במקביל באותו פרק זמן.

אופיר אקוניס: ב-2011 זה ההתחלה, ואז יש עוד שנתיים שצריך.

אופיר אקוניס: זה כן פעמיים, וטוב שהיא תתקיים.

נגה רובינשטיין: מה אנחנו מכניסים לנוסח?

אתי בנדלר: שיהיה ברור שהזיכיון מוארך רק בתנאי שהם עומדים הן בתנאי הכשירות ועמידה במחויבויות.

אופיר אקוניס: על החוק ההוא של חברת ישראל 10 עבדנו חודשיים יום ולילה, אז עכשיו במחי יד ניתן את זה בלי בדיקה עוד שנה?

אופיר אקוניס: לא. צריך לבדוק הכול, בהתאם לחוק הקודם.

דינה עברי-עומר: צריך להבהיר.

אופיר אקוניס: גם בחוק הקודם לא היתה הארכה אוטומטית.

אופיר אקוניס: תבהירי את זה בנוסח.

אופיר אקוניס: הרי אתם לא מתכוונים לא לעמוד במחויבויות.

דבורה קמחי: אנחנו עומדים במחויבויות.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: מה שבגין היה אומר – המובן מאליו, מוטב שייאמר.

אופיר אקוניס: מוטב שייכתב גם.

אתי בנדלר: כפי שיש בסעיף 37ג בסעיף קטן (א)(1), בפסקה (1), גם שם מדובר שבעל הזיכיון, אישור למועצה, תוכנית מפורטת הכוללת שלבי פעולה להשלמה עד יום 31.12 של ההתחייבויות והתנאים לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי – כל התנאים האלה צריכים להתקיים גם בהארכות האלה, וננסח את זה בהתאם.

דבורה קמחי: כלומר אנחנו ב-2011 נבצע שתי בדיקת במקביל, גם לרשיון וגם להארכת הזיכיון.

אתי בנדלר: חזקה על המועצה שתעשה את זה בדרך היעילה ביותר.

אופיר אקוניס: תסמכו על מנשה ואילן, והכול יבוא על מקומו בשלום, ובתנאי, ודאי שאתם עומדים במחויבויות, אז אדרבא.

התקשורת משה כחלון: חוק יהיה בסוף?

התקשורת משה כחלון: אשתו של כרמל ילדה אתמול בת, אנחנו מברכים אותו.

התקשורת משה כחלון: אז לידה אחת כבר התקיימה.

התקשורת משה כחלון: מתי ייוולד החוק הזה?

אופיר אקוניס: מזל טוב.

אופיר אקוניס: בבקשה להמשיך.

טל רוזנפלד: סעיף 37ד בעמ' 12.

טל רוזנפלד: הסעיף הרלוונטי זה סעיף קטן (ב) בעמ' 13.

טל רוזנפלד: כתוב שאם נמצא כשיר, הרשות תפרסם מייד מכרז על האפיק.

טל רוזנפלד: נוצרת איזושהי בעיה עם לוחות הזמנים בגלל דחיית מועד המעבר, כי לפי מה שאני מבינה, מועצת הרשות השנייה תקבע בכללים שהבקשה יכולה להיות מוגשת לראשונה בשנת 2011, במועד שהם יקבעו.

טל רוזנפלד: המועד האחרון להגשת בקשה ייקבע בהוראות המעבר – נגיע לזה, זה יהיה שנה לפני מועד המעבר.

טל רוזנפלד: נוצר טווח מאוד רחב של זמן שבו אפשר להגיש בקשה.

טל רוזנפלד: נקבע כאן בסעיף, שברגע שמישהו הגיש בקשה, נמצא שהוא כשיר, הרשות השנייה מייד צריכה לפרסם מכרז על האפיק, ובתוך שלושה חודשים עליה לקבל החלטה.

טל רוזנפלד: אנחנו רוצים שלא ייווצר מצב שהיא תפרסם הרבה מכרזים.

טל רוזנפלד: אנחנו רוצים לפחות לעניין הוראות המעבר, אנחנו צריכים מכרז אחד, ולא רוצים שהוא יהיה רחוק מדי ממועד קבלת הרשיון, כי אם יהיו גורמים נוספים שרוצים לקבל רשיון, הם צריכים להיות גם חלק מהמכרז.

אתי בנדלר: כלומר המכרז על האפיקים, אחרי שהשר הקצה את האפיקים, לצורך העניין נניח מ-11 עד 15, ייערך מכרז, מי יקבל איזה אפיק.

אתי בנדלר: מה שמסבירה גב' רוזנפלד, שראוי שהמכרז הזה על מספרי האפיקים, מי יקבל איזה מספר אפיק, ייערך ככל האפשר בסמוך לתחילת השימוש ברשיונות האלה, כדי שבאמת יוכלו יותר מתמודדים להתחרות על מספרי האפיקים האלה.

אתי בנדלר: נכון?

טל רוזנפלד: נכון, וגם כדי שיהיה מכרז אחד על כל האפיקים, ולא כל פעם שמישהו מגיש בקשה, יהיה מכרז לחוד.

טל רוזנפלד: לכן אנחנו מציעים תיקון שהוא לא בסעיף הזה אלא בהוראות המעבר.

טל רוזנפלד: אין לנו נוסח, אבל ההצעה היא שבהוראות המעבר יהיה סעיף שאומר, שעל אף האמור בסעיף 37ד לעניין הוראות המעבר, כלומר זה יהיה צריך להיות כתוב לעניין שני הערוצים, פרסום המכרז לעניין האפיק והנכסים הלא מוחשיים ייעשה תשעה חודשים לפני מועד המעבר או לפני תום תקופת הזיכיון, לפי העניין, ובחירת הזוכה במכרז תיעשה ששה חודשים לפני מועד המעבר או לפני תום תקופת הזיכיון, לפי העניין.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין אושר.

אופיר אקוניס: אושר.

אופיר אקוניס: נמשיך.

טל רוזנפלד: בסעיף 71ד(א), עמ' 32 – קוראת את הנוסח כפי שהוא צריך להיות- -

לאה ורון: זה הסעיף שאושר אתמול.

לאה ורון: בעקבות השינוי במועדים משנים בהתאמה.

טל רוזנפלד: אנחנו מציעים שהנוסח יהיה: בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 רשאי להגיש למועצה עד לא יאוחר משנה לפני מועד המעבר בקשה לקבלת רשיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: הסיפא נשארת.

אתי בנדלר: במקום 1.4.11 יבוא: עד לא יאוחר משנה לפני מועד המעבר.

טל רוזנפלד: ויורד: ואולם אם דחה השר.

אתי בנדלר: למה?

אתי בנדלר: לא יורד.

טל רוזנפלד: זה יהיה: לא יאוחר משנה.

אתי בנדלר: כן, בכל מקרה.

אופיר אקוניס: 71(ה) – זה אותו עיקרון.

אופיר אקוניס: אז נצביע על 71ד ו-71ה(א) ביחד.

אתי בנדלר: זה תמיד יהיה: לא יאוחר משנה לפני.

אופיר אקוניס: מי בעד 71ד(א) ו-71ה(א)?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין אושר.

אופיר אקוניס: אושר.

טל רוזנפלד: 71ד(ג)(1)(א) – זה בעמ' 34.

זהר קדמון סלע: אנחנו מבקשים לאור התיקון להוריד את התאריך של 2015 ולהשאיר את זה ל-36 חודש.

אתי בנדלר: רגע, היא עוד לא הסבירה.

טל רוזנפלד: מדובר על תוכנית הפריסה שהזכייניות, במקרה זה בערוץ 2, צריכות להגיש.

טל רוזנפלד: מה שאושר בוועדה זה שתוכנית הפריסה תהיה לשלוש שנים, אבל ציינו במפורש ששלוש השנים האלה לא יהיו מאוחר מ-31.10.15, שזה מועד תום תקופת הזיכיון שהיה אמור להיות של ערוץ 2. אותו דבר עשינו גם בערוץ 10.

טל רוזנפלד: אצלם אפילו לא כתבנו: בתוך 36 חודשים, כי היה ברור שאין שלוש שנים, שהזיכיון שלהם נגמר קודם, ולכן מה שאנחנו מבקשים לעשות כאן זה להוריד את ה"בתוך 36 חודשים" ורק לכתוב: תוכנית מפורטת הכוללת שלבי פעולה להשלמה עד יום 31.10.15.

אבי דיכטר: מה ההיגיון שבזה?

אבי דיכטר: אנחנו רוצים לעמוד במחויבויות האלה.

אבי דיכטר: נדרשות לנו שלוש שנים.

אבי דיכטר: אם הרשיון יתחיל לפני כן, נעמוד בו.

אבי דיכטר: אם הוא יידחה, לא נוכל לעמוד.

אבי דיכטר: אתם רוצים שנעמוד או שלא נעמוד?

אבי דיכטר: זה דבר אחד.

אבי דיכטר: דבר שני, המדינה לוקחת ערבות על ההפקות האלה, אז ממה נפשך?

אבי דיכטר: גם לוקחים ערבות, גם רוצים לאפשר לנו לעמוד בזה.

אבי דיכטר: למה לא לאפשר את ה-36 חודשים האלה?

טל רוזנפלד: נראה לי קצת מוזר לפתוח עכשיו את הסעיף הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא פותחים את זה, אבי.

אבי דיכטר: זה בדיוק ההתאמות.

נגה רובינשטיין: גם ככה שלא מדרך הטבע ניתנה דחייה של קיום המחויבויות.

אבי דיכטר: ניתנה דחייה תמורת ערבויות.

אבי דיכטר: אף אחד לא עשה לנו חיים קלים.

אבי דיכטר: ל-36 חודשים.

אבי דיכטר: זה היה העיקרון.

אבי דיכטר: בסוגריים נרשם פה- -

נגה רובינשטיין: כן עשו, כי מה שהיה אמור להיות – את ההתחייבויות במועד.

אבי דיכטר: אבל נאמר פה במפורש: 36 חודשים.

אבי דיכטר: למה אתם מחמירים אתנו?

אבי דיכטר: אתם רוצים שנעמוד בזה?

נגה רובינשטיין: אנחנו מחמירים אתכם?

נגה רובינשטיין: היתה דחייה של המועד של קיום המחויבויות מלכתחילה.

אבי דיכטר: היה היגיון של 36 חודשים.

אבי דיכטר: ההיגיון אומר שאנחנו צריכים ורוצים לעמוד במחויבויות.

אבי דיכטר: זה בדיוק ההתאמה, כי התאריך כאן הוא תאריך אבסולוטי.

אבי דיכטר: התאריכים זזו בשנה, לכן זה צריך לזוז בשנה.

אבי דיכטר: זה בדיוק ההתאמה.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: הזזנו הכול בשנה.

אופיר אקוניס: אי-אפשר לדחות מעבר.

אבי דיכטר: למה?

נגה רובינשטיין: כי אין שום סיבה שהמחויבויות, שהייתם אמורים את חלקם לקיים עוד ב-2007, 2008, נדחה אותם ל-2016, 2017.

זהר קדמון סלע: אתם מאפשרים לנו פריסה גם ל-2015 ואילך של מחויבויות, אז קל וחומר במהלך התקופה הזו.

דנה נויפלד: זה לא נכון.

נגה רובינשטיין: לא מאפשרים.

אתי בנדלר: לערוץ 10 ניתנה תקופת פריסה נמוכה יותר, כי אמרו: בכל מקרה לא ניתן אפשרות לפרוס מחויבויות מעבר לתקופת הזיכיון.

אבי דיכטר: אבל לקחו מאתנו ערבויות מלאות.

אתי בנדלר: זה לא משנה.

זהר קדמון סלע: אתם מוסיפים לנו תקופה בזיכיון על המחויבויות שיש בה - זה משמעות הדחייה עכשיו.

זהר קדמון סלע: אם דוחים את הכול, גם תקופת הפריסה צריכה להידחות.

אבי דיכטר: אני לא מבין אתכם.

אבי דיכטר: אתם רוצים שנעמוד בזה?

אבי דיכטר: תנו לנו את הזמן.

אבי דיכטר: שלוש שנים – אפשר לעמוד בזה.

אבי דיכטר: אלה הפקות שדורשות זמן.

אבי דיכטר: אתם התעקשתם על הערבויות.

אבי דיכטר: תנו את השלוש שנים.

אבי דיכטר: יש בזה היגיון מקצועי.

אתי בנדלר: לא, רצו מקסימום שלוש שנים, ובכל מקרה לא חריגה בתקופת הזיכיון.

אבי דיכטר: אם תשווי את תנאינו לתנאי הדחייה של ערוץ 10, שלא נדרשו מהם ערבויות מלאות, אנחנו מוכנים לעמוד בזה.

אבי דיכטר: וגם נקבל את הארכת הזיכיון.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אפשר להצביע.

אופיר אקוניס: שמענו והשתכנענו.

אתי בנדלר: מוחקים את ה-36 חודשים, ומשאירים: לא יאוחר מ-31.10.15.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין אושר.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

טל רוזנפלד: יש רק עוד דבר אחד, יש גם לעניין סעיף 145, אבל הוא עוד לא אושר.

אתי בנדלר: מזכיר ניר את 71ה לגבי ערוץ 10.

טל רוזנפלד: אין שם תיקון.

טל רוזנפלד: נצטרך להוסיף איזשהו סעיף על בדיקה נוספת שתיעשה ארבעה חודשים לפני מועד המעבר, כי אם הבקשה מוגשת שנתיים או שנה וחצי קודם, צריך שוב לבדוק את הכשירות.

אופיר אקוניס: בסדר.

אתי בנדלר: אז לוועדה מוצע סעיף נוסף חדש, לפיו המועצה תבדוק אם במי שהוכר ככשיר, ממשיכים להתקיים התנאים למתן רשיון, שזה כולל גם תנאי כשירות וגם עמידה במחויבויות - כדי למנוע ספק - ארבעה חודשים לפני מועד כניסת הרשיון לתוקפו.

אתי בנדלר: צריך להצביע על העיקרון.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים – אין אושר.

אופיר אקוניס: אושר.

טל רוזנפלד: זאת היתה סריקה מאוד מהירה של החוק.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אנחנו להגנות ינוקא, בבקשה.

טל רוזנפלד: סעיף 62ג, עמוד 24.

טל רוזנפלד: סעיף 42, תיקון סעיף 62ג, בסעיף 62ג לחוק העיקרי, 1. בסעיף קטן (א), ברישא, אחרי "ו' בחשון התשס"ד (1 בנובמבר 2003)" יבוא: "עד יום ח' בחשון התשע"ו  (31 באוקטובר 2015).

טל רוזנפלד: 2. אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) בעל רישיון לשידורי טלוויזיה יוציא, בכל שנה, הוצאה למימון הפקה ורכישה של התכניות המשודרות בערוץ שבו הוא משדר, באותה שנה, הכוללת את ההוצאה באותה שנה לתפעול השוטף של חברת החדשות, או לרכישה של שידורי חדשות אם אושרה לפי סעיף 63א1 וכן הוצאה לשם הפקת סרטים ישראליים; מרכיבי ההוצאה כאמור בסעיף זה יהיו כמפורט בתוספת השנייה, וסכומה לא יפחת מהסכום הקבוע בה.

טל רוזנפלד: (א2) (1) על אף הוראות סעיף קטן (א1), בעל רישיון חדש יהיה רשאי, במהלך השנתיים הראשונות החל במועד תחילת תוקפו של הרישיון, לשדר מחצית מהיקף השידורים הקבוע לגביו בסעיף 5ב לתוספת השנייה וכן להוציא מחצית מסכומי ההוצאה שהוא מחויב בהם בהתאם להוראות סעיפים 5(א1) ו-5א לתוספת השנייה; הוציא בעל הרשיון מחצית מסכומי ההוצאה כאמור, תופחת בהתאמה ההוצאה השנתית המזערית שהוא מחויב בה בהתאם להוראות סעיף 2 לתוספת השנייה.

טל רוזנפלד: 2. בסעיף קטן זה "בעל רשיון חדש" – מי שניתן לו רשיון לשידורי טלוויזיה ולא היה בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה בשנתיים שקדמו למועד קבלת הרשיון האמור, ואם היו בינו לבין בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה (בהגדרה זו - בעל זיכיון או רישיון קודם) יחסים כמפורט להלן - חלפה שנה לפחות ממועד סיום היחסים כאמור:  (א) הוא היה בעל עניין בבעל זיכיון או רשיון קודם; (ב) בעל זיכיון בעל זיכיון או רישיון קודם היה בעל עניין בו; (ג) בעל עניין בו היה בעל עניין בבעל זיכיון או רישיון קודם.

טל רוזנפלד: לעניין הגדרה זו, יראו גם במועד פקיעתו או ביטולו של הזיכיון או הרישיון של בעל הזיכיון או הרישיון הקודם, כמועד סיום היחסים בינו לבין בעל הרישיון החדש.

אופיר אקוניס: תסבירי בבקשה בקצרה את הסעיף.

טל רוזנפלד: הסעיף עוסק בהגנות ינוקא שניתנות לבעל רשיון חדש.

טל רוזנפלד: התוספת השנייה קובעת סכומים מינימליים שצריך להוציא, בין היתר לסוגה עלית וסרטים ישראליים, וגם היקף שידור שצריך לשדר לעניין סוגה עלית.

טל רוזנפלד: הסעיף הזה קובע שבעל רשיון חדש יוכל לשדר מחצית מהמחויבויות שלו לעניין סוגה עלית, ולהוציא מחצית מהסכומים שהוא מחויב בהם לפי התוספת השנייה לעניין סוגה עלית ולעניין סרטים ישראליים.

טל רוזנפלד: התוספת גם קובעת סכום כולל שהוא צריך להוציא בשנה, אז כמובן שהסכום שיופחת לו לעניין סוגה עלית וסרטים ישראליים, יופחת גם מההוצאה הכוללת שהוא צריך להוציא – זו ההגנה שניתנת לו.

אופיר אקוניס: הערות.

נגה רובינשטיין: למה אתם מתנגדים?

חמד עמאר: אולי בגלל שכולם מתחרים על האפיקים, אין מקום- -

נגה רובינשטיין: אז אולי בוא נבטל את ההגנות המפליגות שאנחנו נותנים גם לישראל 10 להישאר באפיק, אם שני בעלי הזיכיון נשארים, וגם ההחזקה המשותפת שאנחנו נותנים לזכיינים החדשים לחלוטין בערוץ 2, שמחזיקים 20 שנה בערוצים, ויש להם תוכן, ובואו לא נשכח את ההגנות האלה בדיוק שערוץ 10- -

אופיר אקוניס: הדבר הזה שקורה פה הוא חמור ביותר.

אופיר אקוניס: אני יודע מה קורה.

אופיר אקוניס: תפסיקו עם זה.

אופיר אקוניס: זה לא יכול להיות.

אתי בנדלר: אני רוצה להסביר משהו לחברי הכנסת.

אתי בנדלר: בעולם התקשורת בעיקר אנחנו מכירים כל הזמן הגנות ינוקא.

אתי בנדלר: לערוץ 10 ניתנו הגנות ינוקא מפליגות כדי לאפשר למתחרה חדש להיכנס לשוק ולהתבסס.

אתי בנדלר: מה שמוצע כאן זה הגנות ינוקא לא לזכיינים הקיימים אלא ככל שתקום מתחרה חדש כדי לאפשר לו בכלל להיכנס לשוק הזה.

אתי בנדלר: זה דבר מקובל, וזה היה מאז ומתמיד בכל התחום הזה.

אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את חבר הכנסת עמאר, ביטול האפיק של 22 זה הגנת הינוקא.

נגה רובינשטיין: בהחזרה המשותפת של חברת החדשות, זה לגמרי מתחרה חדש, וישראל 10, שנשארים באפיק 10 עם בעלי הזיכיונות- -

טלי גורן: זו חוצפה.

נגה רובינשטיין: אני לא עובדת אצלך.

טלי גורן: לא ביקשתי ממך.

טלי גורן: רק ביקשתי ממך שתהיי הוגנת.

דנה נויפלד: זה לא הוגן, מה שהולך פה.

אופיר אקוניס: עכשיו אני מגן על פקידי הממשלה שמיוצגים פה.

אופיר אקוניס: יש מדיניות ממשלתית, נכתבה הצעת חוק.

אופיר אקוניס: את יכולה להפגין מול החדר של ישיבות הממשלה עם שלט: זו חוצפה.

אופיר אקוניס: היו מפגינים יותר גרועים ממך, שכתבו דברים הרבה יותר קשים נגד ממשלה מכהנת.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני התנגדתי לינוקא מההתחלה, כי יש תחושה, שמי שהולך להיכנס לטלוויזיה זה לא בדיוק אנשים שאין להם כסף, ואם אפיק 22 ו-10 היו נשארים בדיוק כמו שאמר חבר הכנסת חמד עמאר, אולי היה לי יותר קל לקבל את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע נדמה לי שאם כולם בעצם מתחילים – זה נכון שיש יתרון לערוץ 2 וגם לערוץ 10, אבל עדיין, לדעתי, לא מדובר פה על אנשים שאין להם סכומי כסף מפליגים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אלה אנשים כאלה, שלא ייכנסו לתחום.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

דנה נויפלד: אני רוצה להזכיר, שכרגע אין כאן פה למי שהוא עדיין קבוצה מתחרה חדשה שלא קיימת, ואני מבינה את הצגת הדברים- -

טלי גורן: אבל אני לא מתנגדת לינוקא.

דנה נויפלד: עכשיו אנחנו צריכים לחשוב גם על הגורמים שלא קיימים, ואין להם פה, והם לא יכולים פה לדבר.

דנה נויפלד: עד עכשיו עשינו הסדרים, שחלקם היו לבקשה ולהתאמה למה שרצו הזכייניות, כמו מה שעשו פה אתמול לעניין החזקה משותפת ושמירת המתכונת הקיימת לעניין חברת החדשות ועוד כל מיני דברים שבאו לבקשתם ולדרישתם של הזכייניות.

דנה נויפלד: כרגע אנו באים לדבר בשם מי שלא נמצא פה, אלה אותם מתחרים חדשים, שאנחנו רוצים ומתקנים את החוק גם למענם.

דנה נויפלד: לכן יש משהו לא הוגן בזה שאנחנו נותנים להם יתרונות.

דנה נויפלד: לא זו בלבד שאנחנו לא מעמידים את כולם בשורה שווה- -

לאה ורון: זו היתה המטרה במרכזית של הצעת החוק.

דנה נויפלד: ודאי.

דנה נויפלד: לבוא עכשיו ולא לתת לאותו מתחרה חדש להיכנס, זה מסכן את מטרת החוק.

טלי גורן: אני רוצה להגיד כמה דברים, וזה לא קשור להגנת ינוקא, אבל זה קשור למי שמשקיע במשך 20 שנה, וזה משהו שכנראה, לא רואים אותו.

טלי גורן: נראה לכם שבזה שמחקתם את אפיק 22 או את אפיק 10, זה משהו שהוא טריוויאלי כדי לתת למישהו אחר להיכנס או באפיק הזה או כדי להחליש אותנו, לייצר תחרות.

טלי גורן: כדי לייצר תחרות לא חייבים להחליש גם את מי שחזק.

טלי גורן: הסיבה שאנחנו חזקים זה לא כי מישהו נתן לנו משהו.

טלי גורן: המודל שאנו עובדים לפניו הוא מודל של צפייה פופולרית בטלוויזיה, טלוויזיה שהיא גם איכותית וגם פופולרית.

טלי גורן: אף אחד לא נתן לנו שום דבר מלבד המקצועיות שלנו והכישרון שיש לאנשים שעובדים במקום הזה שנקרא ערוץ 2 או ערוץ 10.

לאה ורון: מה אתם מבקשים?

טלי גורן: קודם כל, אני רוצה לומר לפרוטוקול כמה דברים: כשאומרים: נותנים לנו הקלות, או באים לקראתנו, או עובדים אצלנו, זו חוצפה, בעיניי, ואני אסביר למה – אף אחד לא נתן לנו- -

לאה ורון: לוועדה נשארו כ-20 דקות להמשך הדיון.

לאה ורון: אני מציעה שאת ההתחשבנות תעשי לאחר מכן, וכרגע תגידי לוועדה מה אתם מבקשים כדי שאפשר יהיה להמשיך.

טלי גורן: לנו אין בעיה עם הגנת ינוקא במקום אחד ספציפי.

טלי גורן: כל הזמן יש תחושה שמישהו נותן לנו משהו.

טלי גורן: אף אחד לא נותן כלום, להפך – רמסתם לחלוטין את ערוץ 22.

לאה ורון: מה אתם מבקשים?

טלי גורן: ההערה הזאת היתה בלי שום קשר לסעיף.

טלי גורן: נגה דיברה על מצב שבו אנחנו מקבלים הרבה מאוד הקלות, ולכן יש הגנת ינוקא.

לאה ורון: לא תהיה הצעת חוק בגלל זה שאתם מדברים ואין בקשות.

אמיר רוזנברג: אנחנו באופן מסורתי, גם התבטאנו כך בפעמים הקודמות, כשהיה המכרז על הערוץ, התנגדנו להגנת ינוקא למי שמתחרה על ערוץ 22.

אמיר רוזנברג: חברת הכנסת ברקוביץ, העמדה שלנו היא שאנחנו צריכים, גם באותה תקופה המחשבה שייכנסו שלושה או ארבעה בעלי רשיון, היתה מחשבה אופטימית.

אמיר רוזנברג: כיום יש לנו חשש כבד, וכמו שכאן עולה, שארבעה - לא, שלושה – אולי, מיזוגים יכול להיות שיהיו, ואז אנחנו דווקא כן רואים חשיבות, למרות שלכאורה בטווח הקצר, לכאורה זה בניגוד לאינטרס שלנו – עוד כמה עשרות-מיליוני שקלים בשנה.

אמיר רוזנברג: היינו יכולים בטווח של השנתיים האלה לרצות שלא תהיה הגנת ינוקא כדי לקבל את זה.

אמיר רוזנברג: אבל אם אנחנו חושבים על הטווח הארוך, ואם אנחנו רואים שהפגיעה בתחרות, כן יש פגיעה, כי יכול להיות שאפילו אלה הקיימים לא יישארו כולם, ויהיו מעט מאוד ערוצים, אז אנחנו חושבים כארגוני היוצרים, שחשוב לתת סיכוי, כי זה עומד בלב החוק, לתת את הגנת הינוקא הזאת, לתת שנתיים לאנשים לנסות להיכנס כדי לשפר את המצב.

אמיר רוזנברג: זה ישפר לטווח ארוך – ארבע, חמש, שש שנים קדימה, זה ישפר גם את מצב התעשייה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

ירמיהו קדושי: הגנת הינוקא זה דבר מאוד חשוב.

ירמיהו קדושי: במשך כל החוק הזה עקבנו, וראינו שניתנו הטבות לזכייני ערוץ 2, ושלא תבוא כאן ההיא בקשת וזכייני ערוץ 2, ומדברים כל הזמן כאילו יורדים עליהם.

ירמיהו קדושי: לא יורדים עליהם; הם קיבלו מונופול במשך שנים על הציבור בישראל.

ירמיהו קדושי: הם קיבלו מונופול גם בחדשות וגם בתכנים בזה שהם מכתיבים לעם את סדר היום, וגם בחדשות אנחנו רואים את זה, איך זה נראה בזמן האחרון, שהחדשות הולכות לכיוון מסוים- -

אופיר אקוניס: מונופול זה רק מ-50 אחוז ומעלה.

אופיר אקוניס: כרגע יש סוג של דואפול, אפילו לא טריאפול, כי ערוץ 1 לא נכנס לזה.

ירמיהו קדושי: נגיד, לקבוצה מסוימת שם.

ירמיהו קדושי: והיום אני שומע ששני חברי כנסת רוצים להחליש את הציבור החלש בישראל- -

אופיר אקוניס: זו זכותם.

אופיר אקוניס: הציבור ישפוט.

ירמיהו קדושי: את רוצה במדינת ישראל טלוויזיה לעשירים בלבד?

ירמיהו קדושי: יש כאן אנשים שלא נמצאים ולא מיוצגים בתקשורת במשך שנים.

ירמיהו קדושי: הם מדוכאים על-ידי התקשורת במשך שנים, ואני חושב שמגיע להם שיהיו ערוצים.

ירמיהו קדושי: כמו שחברות סלולר מקבלות הגנות ינוקא כשהם מעלים וכמו שכל דבר אחר מקבל הגנת ינוקא.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יוסי.

יוסי ורשבסקי: בצורה מפתיעה אני רוצה לשכנע את חברי הכנסת שמאלוב ועמאר לתמוך בהגנות ינוקא.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שאסור לחזור על הטעויות שעשו אתנו, עם ערוץ 10.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שהטלוויזיה המסחרית צריכה להיות מסחרית, צריכים פה גם להרוויח כסף, ואני חושב שהגנות ינוקא הן הדבר הנכון ביותר - אל"ף לעשות תחרות כמו שצריך, בי"ת, לעשות פה אמות מידה מסחריות ולא אג'נדות אחרות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: נגה, בבקשה.

מנשה סמירה: שלוש מילים – הצלחת הרפורמה תלויה בכניסתו של מתמודד.

מנשה סמירה: בלי מתמודד נוסף, נהיה בבעיה.

אופיר אקוניס: תודה.

נגה רובינשטיין: אני רוצה להביא לידיעת חברי הוועדה, שמלכתחילה ההצעה שלנו הרבה יותר מצומצמת מבחינת הגנות הינוקא שלה לעומת ההצעה המקורית של משרד האוצר, שהוצגה לפני שנה, כלומר הגנות הינוקא, בהמשך לדיונים שהיו עם הרשות השנייה, והם הבהירו לנו מה הצורך של ערוץ חדש, צומצמה, לדעתי, בלמעלה ממחצית לעומת הגנת הינוקא המקורית, לכן זה כבשת הרש בהיבט הזה.

נגה רובינשטיין: אם אנחנו רוצים שתהיה איזושהי משמעות לרפורמה הזאת, אם אנחנו רוצים להוסיף מתחרים חדשים שבסופו של יום ייתנו מגוון רחב יותר של שידורים, אין ברירה אלא לתת אילושהן הגנות ינוקא.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: טלי.

טלי גורן: לא קשור להגנת ינוקא, אבל זה באופן עקיף רשום שם, והיו לנו כמה שיחות על זה בעניין מועד ההשקעה ומועד השידור, זה ב-62ג.

אופיר אקוניס: נגיע לזה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לי מאוד קשה, זה פעם ראשונה שמאוד קשה לקבל החלטה, כי יש פה חוסר הוגנות כלפי הזכייניות הקודמות כולל ערוץ 10, שאני לא מבינה את העמדה שלך.

יוסי ורשבסקי: עמדה של תחרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי מאיפה זה בא לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, שאי-אפשר ליהנות מטלוויזיה במשך 15 שנה, לתת להם רייטינג של 20, 25, 30- -

אופיר אקוניס: זה הציבור קובע.

אופיר אקוניס: אני מציע לתת לציבור קרדיט מסוים.

אופיר אקוניס: אם הוא רוצה לראות ב-40 אחוז צפיית "האח הגדול", שיראה.

אופיר אקוניס: אני לא רואה.

אופיר אקוניס: אני רואה "ארץ נהדרת", אבל לא רואה את זה.

אופיר אקוניס: "לילה כלכלי" – לאזן.

אופיר אקוניס: זו תוכנית טובה, בעיניי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין שום הצדקה לומר: הציבור קובע, מה שאומר שכנראה, הזכייניות, גם ערוץ 10, שבתוכניות מסוימות מגיע ל-20 אחוז.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מגיעים לרייטינג גבוה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כנראה, זה מה שהציבור קבע, וכנראה שהם עשו עבודה טובה.

לאה ורון: גם, אבל גם אין מספיק אלטרנטיבות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היום 100 ערוצים בכבלים ולווין.

אתי בנדלר: זה רק למנויים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאחר שאני מרגישה שיש פה חוסר הוגנות כלפי הזכייניות, עם כל הכבוד שהם גדולים וחזקים, אני נמנעת מההצבעה הזאת, כי אני מרגישה שזה חוסר הוגנות, ועם זאת, אני לא רוצה לפגוע בתחרות.

אופיר אקוניס: אז יש שתי גרסאות במליאה.

אופיר אקוניס: מי בעד הצעת הממשלה?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – 1 נגד – 2 נמנעים – 1 לא אושר.

אופיר אקוניס: הצעת הממשלה נפלה.

אופיר אקוניס: ישראל ביתנו – נגד.

נגה רובינשטיין: כמובן, בכוונתנו להסתייג.

אופיר אקוניס: תודה, הממשלה מסתייגת.

אופיר אקוניס: גם אני.

אופיר אקוניס: גם אני רוצה לפתוח לתחרות.

אתי בנדלר: ייתכן שהממשלה בכלל תחליט למשוך את הצעת החוק בחזרה.

אופיר אקוניס: הכול אפשרי.

אופיר אקוניס: אני בעד ההצעה ובעד ההסתייגות.

אופיר אקוניס: ישראל ביתנו – נגד.

אתי בנדלר: זה חוק הנצחת השידור של זכייני ערוץ 2 וערוץ 10 בלבד - זה משמעות החוק.

אופיר אקוניס: הממשלה וחבר הכנסת אקוניס בנפרד הגישו הסתייגויות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אתי בנדלר: היושב-ראש מודיע שהוא שומר לעצמו את הזכות לבקשת דיון מחדש.

אתי בנדלר: אני אומרת את זה בצורה ברורה בקול רם: אם הסעיף הזה של הגנת ינוקא לא יהיה כלול בנוסח הצעת החוק שתתקבל בסופו של דבר, בעצם אפשר לקרוא לחוק: חוק להנצחת השליטה היחידה של זכייני ערוץ 2 וערוץ 10 לשנים רבות - זה משמעות החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מסכימה אתך.

אתי בנדלר: בכל החוקים בתקשורת יש הגנות ינוקא – למפעילי סלולר חדשים, כולם.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: התקבלה הכרעה, הוגשה הסתייגות, ושמרתי לעצמי את הזכות לרביזיה.

אופיר אקוניס: אני גם מסכים עם זה שצריך לפתוח שוק לתחרות, צריך לאפשר למפעילים חדשים להיכנס.

אופיר אקוניס: האם ישראל ביתנו יודעת מי המפעיל החדש?

חמד עמאר: יבואו אנשים עם כסף.

נגה רובינשטיין: אנחנו יודעים מי זה יהיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתם רוצים להביא - מישהו עם כסף לא מספיק, שיתמודד מול ערוץ 2- -

אופיר אקוניס: אין דיון.

מנשה סמירה: זה עניין של זמן - הוא לא יכול להרים סוגה עלית בשלושה חודשים.

דנה נויפלד: זה לא רק הגנות ינוקא- -

אופיר אקוניס: טל, נא להמשיך.

טל רוזנפלד: עמ' 56, סעיף 66.

טל רוזנפלד: אקרא את שני הסעיפים ביחד, אז זה יהיה ברור:     	תיקון כותרת סימן א' בפרק ח': בפרק ח' לחוק העיקרי בסימן א' בכותרת במקום "תמלוגים ומלגות" יבוא: "תמלוגים, מלגות ותקציב הרשות".

טל רוזנפלד: הסעיף הבא שרלוונטי זה סעיף 70 - באותו עמוד – הוספת סעיף 103א: אחרי סעיף 103 לחוק העיקרי יבוא: 103א, פרסום תקציב הרשות.

טל רוזנפלד: תקציב הרשות יפורסם באתר האינטרנט של הרשות.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: מצביעים.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד – רוב גדול נגד – אין נמנעים - אין הסעיפים אושרו.

אופיר אקוניס: הסעיפים אושרו – 66 ו-70.

אופיר אקוניס: נמשיך.

טל רוזנפלד: עוברים לעמ' 25 לעניין שימוש בכספים, סעיף 43 להצעת החוק, זה הוספת סעיפים 62ה ו-62ו.

טל רוזנפלד: 43.

טל רוזנפלד: הוספת סעיפים 62ה ו-62ו: אחרי סעיף 62ד לחוק העיקרי, יבוא: 62ה.

טל רוזנפלד: שימוש בסכומים שהתקבלו בשל מימוש בטוחות.

טל רוזנפלד: א. החל במועד המעבר, סכומים שהתקבלו בידי הרשות ממימוש ערבות או פיקדון כאמור בסעיף 33א(א)(3)(ב), ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג), אשר ישודרו בשידוריהם של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה.

אתי בנדלר: אני חוזרת לסעיף הקודם, אני מתנצלת.

אתי בנדלר: תחזרי לעמ' 24 רגע.

אתי בנדלר: האם סעיף קטן (א)(1) אושר, ומה שלא אושר שם זה (א)(2)?

אתי בנדלר: כי היתה הצבעה עכשיו על כל הסעיף, על כל פסקה (2).

טל רוזנפלד: הסעיף הזה לא הוצבע לפני.

לאה ורון: עו"ד בנדלר מדברת על הסעיף שהוועדה הצביעה בנושא הגנת ינוקא.

דנה נויפלד: הכול.

אתי בנדלר: כל פסקה (2) לא התקבלה אם כך, גם לא סעיף קטן (א)(1).

אתי בנדלר: כל פסקה (2) נפלה.

דנה נויפלד: זה הוצאות של בעל רשיון.

דנה נויפלד: זה הגיוני באותה מידה.

דנה נויפלד: זה לא קשור להגנת ינוקא.

דנה נויפלד: לזה אין התנגדות.

אתי בנדלר: ההצבעה היתה, זה לא התקבל.

דנה נויפלד: זה לא כולל הגנת ינוקא.

אופיר אקוניס: יש לי זכות לרביזיה, ויש הסתייגות ממשלתית.

נגה רובינשטיין: אבל לא על זה היה הדיון.

אופיר אקוניס: אין לנו זמן, אנחנו צריכים לסיים.

נגה רובינשטיין: הוועדה לא דנה בכלל על הסעיף השני; חברי הכנסת לחלק השני לא התנגדו.

אתי בנדלר: היתה הצבעה אחת.

נגה רובינשטיין: על הסעיף הקטן הראשון.

נגה רובינשטיין: היה דיון על הסעיף הקטן הראשון, ועל זה היתה הצבעה.

אתי בנדלר: היתה הצבעה אחת על כל הפסקה.

דנה נויפלד: אין הוצאה עכשיו לבעל רשיון להוציא על הפקות, זאת היתה ההצבעה?

אופיר אקוניס: בהסתייגות – היא על כל הסעיף.

דנה נויפלד: אבל למה לקשור בין הדברים?

אופיר אקוניס: תעזבו את זה כרגע.

אופיר אקוניס: תמשיכי להקריא, טל.

אופיר אקוניס: נחזור לזה.

טל רוזנפלד: אני בסעיף קטן (ב) ל-62ה בעמ' 26:      על אף האמור בסעיף קטן (א), המועצה רשאית לקבוע כי סכומים שהתקבלו בידי הרשות כאמור באותו סעיף קטן ישמשו בחלקם למימון הפקות מקומיות קנויות שאינן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג) ובהתאם לכללים שקבעה המועצה, ובלבד שלדעת המועצה קיימים טעמים המצדיקים זאת.

טל רוזנפלד: (ג) סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יופקדו בחשבון נפרד שינהל החשב הכללי במשרד האוצר, ויועברו על-ידו לבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או לבעל רשיון לשידורי טלוויזיה אשר ביקשו לקבל מימון להפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב) והרשות מצאה כי עמד בכללים שקבעה בדבר התנאים שבהם יצטרך לעמוד לשם קבלת מימון כאמור, ובדבר אופן הגשת בקשה למימון הפקות כאמור.

טל רוזנפלד: (ד) בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדרו תכניות שהפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תכניות כאמור.

נגה רובינשטיין: אולי צריך לבטל את התוספת השנייה במקביל, כי אין משמעות לתוספת.

דנה נויפלד: אולי נעשה רביזיה על זה.

דנה נויפלד: אתם הצבעתם על ביטול חובות תוכן לבעלי רשיון – לפי מה שהתקבל, אין שום מחויבות תוכן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני נמנעתי, ברוך השם.

דנה נויפלד: אין מחויבות לתוכן.

נגה רובינשטיין: גם על הינוקא וגם על זה.

אופיר אקוניס: אנחנו נטפל בזה.

דנה נויפלד: זה המהות של החוק.

נגה רובינשטיין: אנחנו צריכים לקיים התייעצות לגבי המשך החוק.

אופיר אקוניס: אם לא מסיימים עוד 3 דקות, נבקש מייד אחרי ההצבעות לחדש את הישיבה, בהצעות לסדר.

אופיר אקוניס: היום אנחנו מסיימים.

אתי בנדלר: אז לא יהיה חוק הסדרים.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: הממשלה תחכה עם חוק ההסדרים.

אופיר אקוניס: אולי ביום שני אפשר.

אופיר אקוניס: טל, בבקשה.

טל רוזנפלד: אני בסעיף קטן (ה) בעמ' 27.

טל רוזנפלד: המועצה תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) ואשר שובצו בשידורי בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה, ובהיקף שעות השידור של תוכניות ששודרו כאמור, לצורך עמידתו של בעל הזיכיון או בעל הרשיון האמור, לפי העניין, במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג – שלא קיימות כרגע, אגב – ואולם במהלך תקופה של שנתיים שתחילתה במועד שבו מומשו בידי הרשות ערבות או פיקדון שהפקיד בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה, לא ניתן יהיה להכיר בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור ששובצו בשידוריו של מי שהפקיד את הערבות או את הפיקדון האמורים, לצורך עמידה במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג.

טל רוזנפלד: בסעיף זה - "הפקה מקומית קנויה" - הפקה מקומית כהגדרתה בתוספת הראשונה שהיא הפקה מקומית קנויה כהגדרתה בסעיף 58, העומדת בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60.

טל רוזנפלד: 62ו, שימוש בסכומים שהתקבלו בשל שימוש באפיק או בנכסים לא מוחשיים.

טל רוזנפלד: א. סכומים שהתקבלו מתשלומים לפי סעיפים 37ד, 37ה – כאן אנחנו צריכים להוסיף בגלל השינויים שנעשו אתמול גם 71ד(ח) או (י)(1) או 71ה(ו) או (ז).

טל רוזנפלד: ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות אשר ישודרו בשידוריהם של בעל רשיון לשידורי כבלים, בעל רישיון לשידורי לווין, בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה, ויחולקו בין הגופים האמורים.

טל רוזנפלד: חלוקה כאמור תיעשה באופן המפורט בסעיף קטן (ב) ולפי היחס שיורה עליו השר, בהסכמת שר האוצר.

אופיר אקוניס: תעצרי, בבקשה.

אופיר אקוניס: חייבים לפי תקנון הכנסת לעצור, וגם קיבלנו אישור רק עד 11:15, אז נודיע על סדר היום בהמשך.

אופיר אקוניס: תודה רבה, הישיבה נעולה.