ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 110, 2010-12-06 10:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא חשוב מאוד והוא קליטת עולי צרפת.

דני דנון: בפתח הישיבה אני אומר שכולנו מברכים ומכירים בחשיבות של העלייה מצרפת.

דני דנון: זוהי עלייה ציונית ואיכותית.

דני דנון: מדובר בעלייה שנעשית מבחירה, ולא ממצוקה.

דני דנון: מתוקף תפקידי השונים, הייתי פעמים רבות בצרפת, וראיתי את האנשים לפני שהם עולים לארץ, ולאחר שהם עולים.

דני דנון: אני אכן רואה אותם משתלבים בחברה/     	חבר הכנסת בן סימון, בוקר טוב.

דני דנון: האם אתה גם עולה מצרפת?

דניאל בן-סימון: מדרום צרפת.

דני דנון: אני רוצה לומר שזימנו את הישיבה בגלל בקשות שונות של נציגים שונים שהרגישו שיש בעיות בקליטת העולים מצרפת, וביחס שהם מקבלים ממשרד הקליטה.

דני דנון: ההרגשה שלהם היא שמקצצים ומורידים, ולאט לאט כל נושא של רכזי קליטה דוברי השפה הצרפתית לא קיים.

דני דנון: הזמנו לכאן נציגים של השלטון המקומי.

דני דנון: נמצא איתנו שמעון גפסו ראש עיריית נצרת עילית.

דני דנון: אדוני, אתמול הוועדה סיירה בעיר שלך, והתרשמה מהפעילות שלכם.

דני דנון: יש גם רצון מצד ערים נוספות לקלוט עוד עולים.

דני דנון: בישיבה זו אנחנו רוצים לדעת מה הם הקולות שעולים מהשטח, ואני רוצה לשמוע דווקא את אלה שהם מייצגים את השטח, את רכזי הקליטה, או אלה שהיו בעבר רכזי קליטה, או כאלה שהם עולים חדשים שנתקלים בבעייתיות שקיימת היום במערכת.

דני דנון: אני אבקש מהדוברים להיות קצרים בדבריהם, ולהציג את עצמם לפרוטוקול.

דני דנון: קודם כל, אני רוצה לשמוע את נציגי המשרד לקליטת עלייה.

דני דנון: שפרה קירשנבאום היא סגנית מנהלת אגף בכיר לעידוד עלייה ותושבים חוזרים.

דני דנון: אני רוצה לדעת האם אתם מכירים את הבעייתיות.

דני דנון: מידע אישי אני יודע שבסוף השנה, או תוך מספר שבועות, הולך להיות קיצוץ רוחבי של רכזי קליטה דוברי שפה צרפתית במספר ערים.

פניה קירשנבאום: כמובן שהנושא ידוע לנו.

פניה קירשנבאום: שישה מחזורים של עלייה קהילתית פעלו במשרד הקליטה כשפטריסיה חבבו ניהלה את זה.

פניה קירשנבאום: בשנת 2010 בגלל אילוצי תקציב, הוחלט על תוכנית שלוקחת את כל העקרונות של עלייה קהילתית ומשנה למעשה את תפעול התוכנית.

פניה קירשנבאום: אנחנו יצאנו עם התוכנית יחסית מאוחר.

פניה קירשנבאום: קראנו לה עידוד עלייה 2010.

פניה קירשנבאום: היה לנו תקציב ל-400 מכסות, כאשר לעלייה מצרפת הוקצו 130.

דני דנון: מה זה "מכסות"?

דני דנון: האם זה לא לפי רכזי קליטה?

פניה קירשנבאום: עקרונות התוכנית הם שיש ישובים, מכסות, ופרויקטור.

פניה קירשנבאום: יש כמות מסוימת של עולים שפרויקטור אמור ללוות.

דני דנון: תעשי לי את החשבון הזה.

דני דנון: אמרת X מכסות, כמה תקנים זה היה בפועל?

פניה קירשנבאום: עד עכשיו עבדו עשרה פרויקטורים.

פניה קירשנבאום: מה שקורה לקראת שנת 2011 הוא שיהיו שישה, כאשר אנחנו הורדנו בערים המרכזיות: נתניה, אשדוד וירושלים, משניים לאחד.

פניה קירשנבאום: זה גם על פי כמות העולים שהגיעו לאותו יישוב.

פניה קירשנבאום: כולם יודעים, ואני חושבת שגם הסוכנות תעיד על כך, שכמות העולים ירדה.

פניה קירשנבאום: כל מי שעובד בעידוד עלייה יודע שמספר העולים יורד.

פניה קירשנבאום: מבחינת המשרד, הפרויקטור היה פר פרויקט - קבוצת עולים, משפחות עם ילדים, כאשר יש לזה גם תקציב לחינוך, לחברה.

פניה קירשנבאום: הפרויקטור אמור לעבוד עם קבוצת העולים הזאת.

פניה קירשנבאום: זה לא בא להחליף עובדים דוברי שפה במשרד, וזה לא עוד תקנים.

פניה קירשנבאום: מה שקורה כרגע הוא שישה פרויקטורים לשנת 2011.

פניה קירשנבאום: אנחנו הודענו לרשויות על אלה שמסיימים את עבודתם.

פניה קירשנבאום: מה זה מסיימים?

פניה קירשנבאום: מבחינתנו, אם הרשות רצתה ויכלה להמשיך להעסיק אותם, אנחנו לא מנענו את זה.

פניה קירשנבאום: לפי המכסות, לפי כמות העולים שהגיעו ליישוב - - -

דני דנון: האם זה עבד על matching ב-2010?

פניה קירשנבאום: זה לא עבד על matching, רק השתתפות של המשרד.

פניה קירשנבאום: בסופו של דבר, אנחנו הארכנו את הוראת השעה להגעות עד אפריל 2011, כאשר המכסה של עולים מצרפת עדיין לא מולאה.

דני דנון: מספרי בעלייה יורדים אצל כולם, גם אצל הרוסים, וגם אצל הצרפתים.

דני דנון: אנחנו רואים את המספרים.

דני דנון: השאלה שלי היא האם רק אצל הצרפתים יש את הקיצוץ הזה?

פניה קירשנבאום: גם לדוברי אנגלית.

פניה קירשנבאום: אגב, גם לדוברי רוסית קיצצנו.

פניה קירשנבאום: יש לנו מפתח.

פניה קירשנבאום: זה היה גם תלוי האם באותה לשכה או באותו מקום יש דובר שפה, האם יש לשכה בקרבת מקום, והאם יש עולים.

פניה קירשנבאום: לא יכולנו, לא התאפשר לנו לפתוח את זה – אם בכלל – לכלל העולים שהגיעו לאותו ישוב.

פניה קירשנבאום: הפרויקטורים הם צמודי פרויקט.

פניה קירשנבאום: זה הבסיס והנתון.

פניה קירשנבאום: הנתון הקובע הוא כמות העולים שהגיעו לאותו פרויקט.

דני דנון: כמה זמן עבד הפרויקט הזה?

פטריסיה חבבו: פרויקט עלייה קליטה שניהלתי אותו עבד שבע שנים – מ-2004 עד 2009.

פטריסיה חבבו: מדובר בשבעה מחזורים.

פטריסיה חבבו: 1,500 משפחות עלו מצרפת.

פטריסיה חבבו: מ-2004 עד 2007 כ-300 משפחות כל שנה, ב-2008 הרגשנו ירידה - 230 משפחות עלו.

פטריסיה חבבו: ב-2009 היתה יותר ירידה, 175 משפחות.

פטריסיה חבבו: אנחנו העסקנו כעשרה פרויקטורים בממוצע באחוזי משרה שונים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הצטרף אלינו מנכ"ל המשרד לקליטת עלייה.

דני דנון: אבל, לפני שנשמע אותו, אני מבקש לשמוע את אחד מהאנשים שעבד בפרויקט, או שעדיין עובד.

דני דנון: אנחנו נשמע את דוד אואקי שהוא פרויקטור עלייה בירושלים.

דני דנון: תציג, בבקשה, בתחילת דבריך האם עבדת או שאת עדיין עובד בפרויקט.

דוד אזולאי: בשנת 2006 הצטרפתי לפרויקט כפרויקטור עלייה קהילתית.

דוד אזולאי: לפני כן היה איתי עוד פרויקטור בשם עמנואל שיבר.

דוד אזולאי: עבדנו יחד באופן מלא עד לשנת 2009, ואז הוחלט לקצץ את התקן של פרויקטורים.

דוד אזולאי: נושא הליווי הוא הלב של קליטת עלייה, והוא באמת חשוב מאוד.

דוד אזולאי: אנחנו תמיד דאגנו שבכל משפחה ומשפחה יהיה ליווי פרטני.

דוד אזולאי: יש פה כמה עולים שהגיעו במסגרת עלייה קהילתית.

דוד אזולאי: אנחנו תמיד עבדנו כדי שהם יוכלו להיקלט בצורה טובה.

דוד אזולאי: לגבי ירושלים – הגיעו כ-365 בתי אב, 1,365 נפשות.

דוד אזולאי: צריך להבין שיותר מ-200 נפשות הם עולים משכילים בעלי תואר אקדמי.

דוד אזולאי: אנחנו דאגנו לכך שיהיה ליווי בנושא הכרת תארים, גם בנושא מקצועות רישוי.

דני דנון: מה יקרה אם לא יהיה רכז?

דוד אזולאי: מה שיקרה הוא שהם יצטרכו לטפל לבד ובכוחות עצמם, והם חוששים מכך.

דוד אזולאי: אנחנו הודענו לכמה עולים שכנראה לא יהיה יותר פרויקטורים, והיתה יוזמה פתאומית לצאת ולהפגין.

דוד אזולאי: אבל, סך הכול, כנראה שיש פה איזה הערכה.

דוד אזולאי: אני מקווה שההערכה תהיה פורמאלית.

דוד אזולאי: לא מדובר בעלייה מארצות מצוקה שלגביה יש כבר הרבה מוקדים של טיפול.

דוד אזולאי: מדובר בעלייה מארצות רווחה שזקוקה לחינוך איכותי, ולנקודות חברתיות עשירות.

דוד אזולאי: לכן, הפרויקטורים מאוד חשובים להם ביום יום.

פניה קירשנבאום: אני רק רוצה להוסיף שלמחזור השנה הגיעו 15 משפחות לצרפת, ולכן לא התאפשר להעסיק שני פרויקטורים, ונשאר פרויקטור אחד.

דני דנון: את מתכוונת בירושלים.

פניה קירשנבאום: בירושלים.

דני דנון: אדוני המנכ"ל, בבקשה,

דמיטרי אפרצב: אני לא אכנס כרגע לדברים הטכניים ולמספרים, אלא אני אדבר בגדול כי אנשי המשרד שמטפלים בכל הנקודות הקטנות הם אלה שיתנו אינפורמציה יותר מדויקת.

דמיטרי אפרצב: אדוני היושב ראש, אני חייב להגיד לך שלאחרונה - ומאוד קשה לי עם זה - יש איזה סוג של ניסיון להבעיר אש בשדה קוצים כאשר אין צורך בכך.

דמיטרי אפרצב: יש מצב שמשרד הקליטה נאלץ לעמוד מול אמירות כאלו ואחרות שמציירות את משרד הקליטה בתור משרד שעושה העדפה בקשר לעולים ממוצא אחד, ומזניחים עולים ממוצא אחר.

דני דנון: בהחלט, אני שומע את זה הרבה.

דמיטרי אפרצב: אני רוצה שיירשם כאן בפרוטוקול שאני דוחה את האמירות האלה.

דמיטרי אפרצב: אני לא יכול לקחת אחריות על מה שהיה לפני שנתיים.

דמיטרי אפרצב: אבל, בתקופת עבודתי, ובתקופת כהונת שרת הקליטה הנוכחית, אין שום יחס מועדף לאף קבוצת עולים, למעט קבוצת עולים אחת ספציפית שנקראת קבוצת עולי אתיופיה בנושא קליטתם המיוחדת והשונה, וגם בנושא טיפול בקבוצות עולים מסוימות שהוזנחו לאורך שנים רבות, ולצורך העניין הזה המשרד מנסה לתקן את הדברים.

דמיטרי אפרצב: לגבי כל מה שקשור לנושא עידוד עלייה – בתור מי שטיפל בנושא עולים גם לפני שהייתי מנכ"ל לאורך 15 או אפילו 17 שנים מתוך 20 שנים שאני נמצא בארץ, אף אחד לא יבוא ולא יספר לי מה החשיבות של הפרויקטורים.

דמיטרי אפרצב: הנושא הזה הוא נושא חשוב.

דמיטרי אפרצב: אני לא אכנס עכשיו לכל מיני התמודדויות של משרד הקליטה בנושא התקציבי.

דמיטרי אפרצב: אנחנו יודעים להתמודד עם זה, ויודעים להוביל את התהליכים.

דמיטרי אפרצב: אנחנו יודעים מה החשיבות שבליווי העולים ברגעים הראשונים שבהם הם נמצאים בארץ למשך זמן באופן הצמוד ביותר.

דמיטרי אפרצב: לצורך העניין הזה, משרד הקליטה יזם בזמנו תוכניות לעידוד עלייה, אם זה תוכנית קליטה קהילתית, ואם זה תוכנית 2010, ובהמשך תוכנית 2011, כשבמהות זו בדיוק אותה תוכנית כשלב ליבה של הפעילות זה נושא של ליווי צמוד.

דמיטרי אפרצב: אבל, צריך להבין שאם העולים לא מגיעים - - -

דני דנון: האם יש לך נתונים שאתה יכול להראות לי לגבי ההבדל בין השנים 2008, 2009 ו-2010, ולהגיד שעכשיו היתה ירידה דרסטית?

דמיטרי אפרצב: בוודאי.

דמיטרי אפרצב: אני אומר לך משהו אחר.

דמיטרי אפרצב: יש כאן כמה סוגיות.

דמיטרי אפרצב: סוגיה אחת היא התוכניות שאנחנו כמשרד יוזמים על מנת להקל על קליטת עולים.

דמיטרי אפרצב: יש שם פרמטרים מסוימים.

דמיטרי אפרצב: יש הקצאות שאנחנו חייבים לעשות את זה – גם לשמור על עיקרון השוויוניות כך שלא יהיו שם שום העדפות, פיזור בצורה שווה בין כלל אזורי כדור הארץ.

דמיטרי אפרצב: לגבי נושא קליטת עולי צרפת ועידודו – משרד הקליטה מודאג מהירידה הדרמטית במספר עולי צרפת שמגיעים לארץ לעומת שנים קודמות.

דמיטרי אפרצב: אנחנו עושים, ולא רק שעושים אלא גם נלחמים על מנת שההקצאות לאזור הזה יהיו משמעותיות.

דמיטרי אפרצב: מחסור תקציבי כזה או אחר פגע בתוכניות באופן כללי ובאופן רחב, ללא הבדל בין מדינות.

דמיטרי אפרצב: אנחנו הקצאנו לשנה זה סדר גודל של 130 משפחות מצרפת.

דמיטרי אפרצב: נכון להיום, אנחנו עוד לא עברנו את מילוי הקצאות של 100.

דמיטרי אפרצב: כלומר, השנה עוד מעט מסתיימת, ועדיין יש עוד מספר הקצאות שלא מולאו.

דמיטרי אפרצב: אני חייב לומר דבר נוסף, ויכול להיות שאני עושה משהו שבגללו אנשים יתרגזו.

דמיטרי אפרצב: היתה תקופה של התלהבות מכיוון שהגיעו המון עולים מצרפת, וכולם בירכו על כך.

דמיטרי אפרצב: אני מדבר איתכם על קפיצה מאוד משמעותית שהתחילה בשנת 2003.

דמיטרי אפרצב: ב-2004 זה עלה ל-2,414, ב-2005 – 3,000 עולים.

דמיטרי אפרצב: ב-2006 זה התחיל קצת לרדת.

דמיטרי אפרצב: ונכון להיום, ב-2010, הגיעו 1,500 עולים מצרפת.

קריאה: 1,700.

דניאל בן-סימון: 1,700 עולים או משפחות?

דניאל בן-סימון: עולים, בודדים.

דמיטרי אפרצב: אני כרגע מדבר על 1,500.

דני דנון: זה יפה, זה 10% מסך כל העולים.

דמיטרי אפרצב: זה מצוין, והכול נכון.

דני דנון: בטוח שזה לא 10% מתקציב המשרד.

דמיטרי אפרצב: מה שאתה אומר הוא נכון, ואנחנו מברכים על כך, וזה מצוין.

דמיטרי אפרצב: אבל, צריך להבין שיש רשויות שנעשו בהן מאמצים, והוקצו שם פרויקטורים.

דמיטרי אפרצב: אגב, שום דבר לא נפגע ברמה של פרויקטורים.

דמיטרי אפרצב: במקומות מסוימים בהם היתה הגעה מרבית של עולים, המשרד השקיע בהקצאה של שתי משרות של פרויקטורים.

דמיטרי אפרצב: בגלל ירידה במספר העולים החדשים שמגיעים לפרויקטורים הספציפיים, מספר המשרות הולך ומצטמצם, וזה דבר הגיוני.

דני דנון: הצמצום הולך להיות באשדוד, ירושלים, ובנתניה.

דני דנון: באילו עוד מקומות?

דמיטרי אפרצב: רגע, יש מספר רשויות מרכזיות שבהם אני רוצה לרכז מאמץ, ולא רק אני מרכז מאמץ אלא   גם עולי צרפת מבקשים לרכז מאמץ להגיע לשם.

דמיטרי אפרצב: מדובר על רשות כמו ירושלים שהיא רשות חשובה מאוד, מדובר על רשות כמו אשדוד.

דמיטרי אפרצב: מדובר על רשות כמו נתניה.

דמיטרי אפרצב: יש עוד שתי רשויות שמתמודדות בהצלחה כזאת או אחרת עם הרצון שלהם לגרום לעולי צרפת להגיע.

דמיטרי אפרצב: יש גם מאפיינים ייחודיים למה עולי צרפת לא רוצים להגיע לקריית שמונה, או לא רוצים להגיע למקומות אחרים מהסוג הזה.

דמיטרי אפרצב: זה מקום כמו אשקלון וחדרה.

דמיטרי אפרצב: ברשויות כמו אשדוד, נתניה וירושלים מצליחים, גם אם ההיקפים הם יותר מצומצמים.

דמיטרי אפרצב: ברשויות כמו נתניה וברשויות כמו אשקלון פחות מצליחים.

דמיטרי אפרצב: אני לא רוצה לזרוק שום אשמה על ראשי רשויות למרות שגם שם אפשר באמת לעשות מאמצים, ואנחנו משקיעים המון אנרגיות על מנת לרתום עוד רשויות שיהיו שותפות.

דמיטרי אפרצב: אדוני היושב ראש, שותפות זה לא רק שותפות בניסיון לחפש עולי צרפת בנסיעות לחוץ-לארץ, ואני אומר את זה בצורה הכי גלויה.

דמיטרי אפרצב: אני לא רוצה לומר לכם אילו ראשי רשויות חיפשו במשך מספר שנים חיפשו עולי צרפת גם בריביירה הצרפתית, ובכל מקום, ולא פסחו על אף מקום, והתוצאה היא כלום.

דמיטרי אפרצב: בוודאי שהעסק הזה נגמר שם.

דמיטרי אפרצב: אבל, נכון לעכשיו, יש ירידה במהלך הפרויקט.

דמיטרי אפרצב: לאשקלון לא הגיע אף עולה מצרפת.

דמיטרי אפרצב: בשנה שעברה היתה ירידה.

דמיטרי אפרצב: יש לי אחריות  גם על קבלת החלטה לגבי הכסף הציבורי.

דמיטרי אפרצב: יש כרגע איזשהו שינוי.

דמיטרי אפרצב: קיבלתי מכתב מראש הרשות.

דמיטרי אפרצב: הנושא הזה עדיין לא נגמר, אנחנו נמשיך לקיים דיונים.

דמיטרי אפרצב: אני האדם האחרון שמעוניין בכל הסוגיה הזאת להוציא פרויקטורים מפעילות כללית.

דמיטרי אפרצב: אבל, יש גם מציאות.

דמיטרי אפרצב: טבעם של הפרויקטים להימשך ולהסתיים.

דמיטרי אפרצב: אני גם עומד מול החשב הכללי של מדינת ישראל ששואל אותי שאלות שהן גם שאלות הפוכות מאלו ששואלים כאן.

דמיטרי אפרצב: אני מבקש בכל לשון בקשה לא לחפש במשרד הקליטה את התירוץ או האמירה הפוגעת, ולא מקובלת.

דמיטרי אפרצב: לפעמים הרבה יותר קל ללכת לכיוונים האלה במקום להסתכל על מהות העניין.

דמיטרי אפרצב: אגב, אני חייב לומר לכם שאנחנו השנה, למרות הכול, אישרנו פרויקט מיוחד שהוא ממוקד יותר בנושא של צרפת עם ארגון מעודד עלייה שפועל בנושא הזה.

דמיטרי אפרצב: אנחנו מחפשים דרכים, אנחנו יודעים שעולי צרפת נקלטים בהצלחה רבה באזורים כמו מטה בנימין, ובמקומות כאלו ואחרים, וגם שם אנחנו משקיעים מאמצים.

דמיטרי אפרצב: אנחנו מקיימים דיונים עם הסתדרות הציונית, ועם החטיבה להתיישבות של ההסתדרות הציונית, על מנת להגביר שם מאמצים ולהתחבר.

דמיטרי אפרצב: אחת השאלות שצריך לשאול היא מדוע, ומהי הסיבה לכך שישנה ירידה משמעותית בעלייה של יהודי צרפת.

דמיטרי אפרצב: כמו כן, מהי ההשקעה של הארגונים הלאומיים בנושא הזה?

דמיטרי אפרצב: האם יש פעילות, כן או לא?

דמיטרי אפרצב: מה עושים, ואיך עושים?

דמיטרי אפרצב: אנחנו ערוכים לכל תרחיש, ואנחנו מוכנים לקלוט באופן מיידי.

דמיטרי אפרצב: תאמין לי שאם ינחתו כאן מחר בבוקר 5,000 עולי צרפת, המשרד ידע לעשות את כל ההתאמות הנדרשות על מנת לתת מענה בנושא הזה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: שתי הערות.

דני דנון: ראשית, התחושה שאמרת היא נכונה.

דני דנון: אנחנו מסתובבים בשטח, ומכיוון שהמערכת בנויה על קליטת מרבית העולים מברית-המועצות לשעבר, רוב הדוברים באולפנים ובמשרדים הם דוברי רוסית.

דני דנון: רוב העולים באים מרוסיה, ולכן רוב העובדים של המשרד שלכם הם דוברי רוסית.

דני דנון: יש פה בעיה, ולכן הרכזים הם איזשהו מנגנון סיוע.

דני דנון: הערה שנייה, ואני רוצה שתתייחס אליה אחר כך, יש ארגונים כמו "נפש בנפש" שעוזרים לאנגלו-סקסיים שבאים ממדינות מסוימות.

דני דנון: קורה פה מצב שדוברי הצרפתית נופלים בין הכיסאות של המשרד, מצד אחד, לבין ארגון "נפש בנפש".

מרינה סולודקין: היה לכם ארגון "עמי".

דני דנון: היה, נכון.

דני דנון: עולה שאתה מצליח להשאיר בארץ והוא מספר למשפחתו שנמצאת בניס שהוא הצליח להיקלט עושה עבודה יותר טובה משליח עלייה שנוסע לניס ומנסה לשכנע.

דני דנון: בחור עולה שלומד באוניברסיטה מספר לאחים ולחברים שלו על הקליטה שלו, וזה מביא גם אותם ארצה.

דני דנון: במקום להשקיע את הכספים שם, צריך להשקיע אותם בקליטה פה.

דמיטרי אפרצב: אני בהחלט מסכים.

דמיטרי אפרצב: חברים, מה לעשות שהמדינה הזאת קלטה במשך עשור, וקצת יותר, מיליון איש.

דמיטרי אפרצב: גם אותי היא קלטה בסיטואציה הזאת.

דמיטרי אפרצב: יש כאן השפעות אורך ורוחב.

דמיטרי אפרצב: אבל, אני רוצה שתדעו שהמשרד הולך בשנה הזאת לארגון מאוד משמעותי שכולל בתוכו גם שינוי מבני במשרד עצמו.

דמיטרי אפרצב: אנחנו הולכים להיפרד מכמעט 15% מעובדי המשרד שיוצאים בשעה טובה בתוכנית פרישה גדולה.

דמיטרי אפרצב: אנחנו בהחלט הולכים לעשות היערכות מתאימה לגבי אותם אזורים שבהם יש ריכוזים גבוהים של עולים ממדינות כאלו ואחרות, בקליטת עובדים שהם יותר מתאימים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציגי העולים לפני שאתן את רשות הדיבור לנציגי "עמי".

דני דנון: עמנואל, בבקשה.

דני דנון: תציג את עצמך.

עמנואל נבון: תודה, אדוני היושב ראש.

עמנואל נבון: שמי עמנואל נבון, אני לא נציג רשמי של העולים.

עמנואל נבון: אבל, אני התבקשתי לומר כמה דברים בהתייחס גם למה שנאמר.

דניאל בן-סימון: מה תפקידך?

עמנואל נבון: אני מרצה באוניברסיטת תל-אביב, ופעיל בארגונים של עולים.

דניאל בן-סימון: מתי אתה עלית?

עמנואל נבון: אני עליתי בשנת 93.

עמנואל נבון: אני חושב שהטיעון שנאמר כאן לגבי ירידה במספר העולים הוא נכון.

עמנואל נבון: אבל, אני חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו את השאלה מדוע יש ירידה במספר העולים?

עמנואל נבון: יש כאן קצת בעיה של ביצה ותרנגולת.

עמנואל נבון: כלומר, אילו היתה יותר השקעה בעידוד העלייה מצרפת, אז כמובן שלא היתה תופעה של ירידה במספר העולים.

עמנואל נבון: בעניין הפרויקטורים אני רוצה להדגיש שלפי הסטטיסטיקה אחוז של העולים מצרפת שחוזרים לצרפת בשנתיים או בשלוש הראשונות של העלייה שלהם לארץ הוא כ-30%.

עמנואל נבון: זה אחוז מאוד גבוה.

אבי זאנה: אתה סתם זורק מספר, חבל.

אבי זאנה: אני לא יודע את מי אתה מייצג.

דני דנון: סליחה.

דני דנון: תהיה לך הזדמנות להביע את עמדתך.

עמנואל נבון: לפי הנתונים שאני קיבלתי, לפחות - - -

אבי זאנה: אין נתון כזה, הוא לא קיים.

אבי זאנה: אתה מרצה באוניברסיטה, חבל שאתה סתם זורק מספר.

אבי זאנה: צריך להיות מדעי.

אבי זאנה: משרד הקליטה לא יכול לתת מספר כזה, גם לא הסוכנות, וגם אף לא גוף אחר.

אבי זאנה: חבל לזרוק סתם מספרים, אני מצטער.

עמנואל נבון: שוב, זה לפי המספרים שהגיעו לידי.

עמנואל נבון: כיוון שמדובר בעלייה מרצון, כמובן שהעולים מצרפת מוכנים לשלם מחיר על העלייה שלהם.

עמנואל נבון: אבל, לא כל מחיר.

עמנואל נבון: ולכן, יש תופעה של ירידה בשנתיים או בשלוש השנים האחרונות.

עמנואל נבון: לפי הסטטיסטיקה שאני קיבלתי, ואני מקווה שהיא נכונה, אחוז החזרה או הירידה אצל אלה שנקלטו במסגרת תוכנית העלייה הקהילתית הוא 8% בלבד.

עמנואל נבון: זאת אומרת שהתוכנית הזאת היתה מוצלחת ביותר.

עמנואל נבון: שמעתי מהרבה עולים או מנציגי עולים אמירה שחוזרת על עצמה והיא שהעולים מצרפת לא מבקשים כסף, אלא מענה אנושי כדי לעזור להם להתמודד עם הקשיים של העלייה, ושהתוכנית הזאת בהחלט ענתה לצורך הזה, כולל בנוגע לעובדים דוברי צרפתית במשרדים ממשלתיים ותרגום של מסמכים, כפי שאמרת אדוני היושב ראש.

עמנואל נבון: בסך הכול, שוב לפי נתון שאולי גם הוא לא נכון, אבל השפה הצרפתית היא השפה של כ-20% מאזרחי מדינת ישראל, או שפת אם, או שפה יום יומית, כאשר במקצועות רבים ניתן לעבור מבחנים כדי לקבל רישיונות מקצועיים באנגלית, בערבית, ברוסית.

עמנואל נבון: אבל, לא בצרפתית בחלק מהתחומים.

מרינה סולודקין: תעשו מפלגה, ואחר כך יהיו מבחנים בצרפתית.

עמנואל נבון: כן, אני מבין שזו השיטה.

דני דנון: אני חולק על אמירתך.

דני דנון: אנחנו צריכים לדאוג לכולם.

מרינה סולודקין: לא, זה בצחוק.

עמנואל נבון: אני רושם בפניי את ההמלצה.

עמנואל נבון: מקובל שכל העולים, ובכללם העולים מצרפת, ילמדו את השפה העברית.

עמנואל נבון: אבל, עד שהם ישלטו כראוי בשפה, ראוי לתת לאנשים שעברו את המבחנים בשפה שלהם, לקבל רישיונות מקצועיים.

עמנואל נבון: נקודה אחרונה – יש בעיה גם בנושא קבלת רישיונות מקצועיים לרופאים.

עמנואל נבון: נמצאים כאן כמה נציגים של ארגונים של רופאים מסורבי קבלת רישיונות.

דני דנון: אנחנו נקיים על זה דיון נפרד.

עמנואל נבון: אני לא אכנס לזה, אבל אני חושב שגם לזה צריך להתייחס, תודה.

דני דנון: עמנואל, תודה רבה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנילי פיצ'ון שהיא רכזת קליטה בעיריית אשדוד.

דני דנון: נילי, אני אקשה עלייך.

דני דנון: אומרים במשרד הקליטה שבמקום שניים שיש באשדוד, ושיהיה אחד, ממילא לא מגיעים הרבה עולים.

דני דנון: מה קורה בשטח?

נילי פיצ'ון: הפרויקט התחיל באשדוד בשנת 2004, והיו שני פרויקטורים דוברי השפה הצרפתית.

נילי פיצ'ון: משנת 2008 היו שני פרויקטורים דוברי צרפתית, אחד דובר ספרדית.

נילי פיצ'ון: אני דוברת את שתי השפות כך שהם הרוויחו.

נילי פיצ'ון: חצי משרה של דובר ספרדית נסגרה.

דמיטרי אפרצב: העיר הרוויחה, לא הם הרוויחו.

נילי פיצ'ון: כולם הרוויחו.

נילי פיצ'ון: ואז הפכתי להיות פרויקטורית של שני המקומות: צרפתית וספרדית.

נילי פיצ'ון: זה מה שאני עושה כרגע.

נילי פיצ'ון: בסוף השנה אני עוזבת את התפקיד.

נילי פיצ'ון: אני לא רוצה לדבר על התפקיד, כן או לא.

נילי פיצ'ון: חבל לדבר על זה.

נילי פיצ'ון: אני רוצה להדגיש את דבריו של עמנואל נבון.

נילי פיצ'ון: בלי הפרויקט תהיה ירידה בעלייה.

נילי פיצ'ון: אדוני המנכ"ל, סליחה, אבל יש לי הערה קטנה לגבי מה שאתה אמרת שמורגשת העדפה, ואתה לא מצדיק אותה.

נילי פיצ'ון: במשרד הקליטה יש הוראת שעה, ואנחנו פועלים על פי הוראת השעה.

נילי פיצ'ון: ברור שכל הוראת שעה מותנית בתקציב.

נילי פיצ'ון: בכל השנים יש הוראת שעה שעולים חדשים יכולים לקבל מימון חלקי – אנחנו קוראים לזה וואוצ'רים – לתוכנית תעסוקתית.

נילי פיצ'ון: משנת 2008 אין למשרד הקליטה את הכספים האלה יותר בקופה.

נילי פיצ'ון: לצערנו הרב, אנשים נמצאים ברשימות המתנה, ושנה שעברה עולים מברית-המועצות לשעבר קיבלו וואוצ'רים.

נילי פיצ'ון: אני לא מדברת על זה שזו רק העדפה מבחינת הצרפתים, אלא גם מבחינת כל העולים שמחכים לזה משנת 2008.

דמיטרי אפרצב: את לא דוברת אמת.

דני דנון: אדוני המנכ"ל, יושבת פה מישהו שעבדה בשטח, והיא מכירה את האנשים.

דני דנון: היא אומרת את דעתה.

דני דנון: אתה לא יכול לקבוע לה שהיא לא דוברת אמת, כפי שאנשים לא יקבעו לך שאתה לא דובר אמת.

דני דנון: יכול להיות שאתה חולק עליה.

דמיטרי אפרצב: אני אוכל להוכיח לך את זה.

דני דנון: אני אשמח מאוד שתעביר לנו לוועדה בכתובים כך שנוכל לראות מה המציאות בשטח בעניין הזה.

דני דנון: אני  מקפיד מאוד על זימונם של אנשים לוועדה, וגם להתייחס בכבוד לדעות של אנשים שנמצאים בקו הראשון.

דני דנון: כלומר, הם לא אצלנו בכנסת או במשרדי הממשלה, אלא הם אלה שפוגשים את העולים וקולטים אותה.

דני דנון: נילי, האם את רוצה להוסיף?

נילי פיצ'ון: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מראש עיריית נצרת עילית שמעון גפסו התייחסות קצרה.

שמעון גפסו: אדוני היושב ראש, בוקר טוב לך ולכל החברים.

שמעון גפסו: בראש ובראשונה, אני מכיר מקרוב את יהדות צרפת.

שמעון גפסו: גם אני עליתי מצרפת.

שמעון גפסו: אומנם בילדותי, אבל יש לי הרבה משפחה.

שמעון גפסו: יהדות צרפת היא יהדות עצמאית, והיא יודעת לעלות לבד.

שמעון גפסו: העיר נצרת עילית מאוד מעוניינת, והיא יכולה היום עם התב"עות החדשות לקלוט כמות גדולה של יהודים במסגרת עלייה כזאת או אחרת.

שמעון גפסו: הופשרה לנו עכשיו שכונה לאוכלוסייה דתית, ושכונה נוספת לאוכלוסיה חרדית.

שמעון גפסו: אני רואה היום, בשנת 2010, בנושא חיזוק ההתיישבות בגליל דבר שהוא חשוב לא פחות מכל התיישבות ביהודה ושומרון, למרות שמי שמכיר אותי יודע שאני איש ארץ-ישראל השלמה.

דניאל בן-סימון: חשובה הרבה הרבה הרבה יותר.

דניאל בן-סימון: אל תהיה עדין כל כך.

דניאל בן-סימון: אל תתבייש מהיושב ראש.

דניאל בן-סימון: היום הגליל הוא יותר חשוב פי כמה מיהודה ושומרון.

דניאל בן-סימון: תרשה לי לומר את הדברים האלה.

שמעון גפסו: תודה, זה בסדר.

שמעון גפסו: אני חושב שהדבר הזה יכול להיות טוב לנצרת עילית, טוב לגליל, וטוב למדינת ישראל, והוא טוב גם ליהודים שיגיעו מצרפת.

שמעון גפסו: אני רוצה להתייחס לדבריו של מר נבון מניסיון אישי.

שמעון גפסו: אני יכול לומר שיש לי קרובי משפחה – לפחות שניים - שהגיעו לפה בתור רופאים.

שמעון גפסו: הם הגיעו עם הכסף שלהם, קנו בתים.

שמעון גפסו: אבל, הם השאירו את הבתים שלהם פה וחזרו מכיוון שלא הסכימו להעסיק אותם כרופאים.

שמעון גפסו: אני לא רוצה לרדת לפרטים כי יהיה דיון.

שמעון גפסו: מכל מקום, הם אחר כך חזרו, והוכשרו אחרי שנים.

שמעון גפסו: מדובר באוכלוסייה מאוד מאוד איכותית, עם פוטנציאל גבוה למדינת ישראל.

שמעון גפסו: נצרת עילית היא עיר קולטת עלייה מספר אחת במדינת ישראל.

שמעון גפסו: 48% מהאוכלוסייה הם עולים משנות ה-90 וצפונה.

שמעון גפסו: לצערי הרב, מתוך כל העולים האלה שהם כ-20,000 תושבים, רק 131 עולים הם מצרפת.

שמעון גפסו: זה לא מעט, אבל יכול היה להיות הרבה יותר.

שמעון גפסו: אני חלילה לא בא להביע ביקורת על שום משרד ממשלתי.

שמעון גפסו: אני רק אומר  - תתממשקו.

שמעון גפסו: תדאגו לממשק בין הרשות לבין אותו גוף – אם זה הסוכנות היהודית או משרד הקליטה.

שמעון גפסו: אנחנו בהחלט יכולים לעשות את העבודה.

שמעון גפסו: אני כמובן לא צריך לנסוע לצרפת, נסעתי מספיק בחיים שלי.

שמעון גפסו: בעיניי, אין פה עיר יותר יפה מנצרת עילית.

שמעון גפסו: לא הייתי מחליף את נצרת עילית בפריז, במיוחד לאור מה שקורה בזמן האחרון.

שמעון גפסו: לגבי נושא גלי העלייה מצרפת – אדוני המנכ"ל, כולנו מבינים.

שמעון גפסו: אני מצטער שאני מדבר על זה כי זה אולי פחות סימפטי.

שמעון גפסו: אבל, גלי העלייה נובעים גם מהמצב הפנימי בצרפת, ומכמה היהודים אהודים או לא אהודים בצרפת.

שמעון גפסו: צריך להבין שיהודי שיושב מצוין בצרפת לא חושב לעשות עליה.

שמעון גפסו: אבל, כשמפלס האנטישמיות עולה שם, הוא חושב אחרת.

שמעון גפסו: אני מצטער אם כולכם חושבים את זה, אבל אני מעיז לומר את זה.

שמעון גפסו: כל אחד יודע שמדינת ישראל היא הגב שלו.

שמעון גפסו: אני נואם לא פעם אחת בכל מיני פורומים ומול קהילות יהודיות בצרפת במסגרות הפרטיות שאני מבקר, במיוחד בסופי שבוע, ואני אומר להם כמה חשוב שמדינת ישראל תהיה חזקה.

שמעון גפסו: הם בתגובה אומרים שהם יודעים שהם יכולים לישון בשקט כי יש להם תמיד את המקום הזה שיכול ביום מן הימים להמתין להם כאן.

שמעון גפסו: תודה רבה, אדוני.

דני דנון: תודה רבה לראש עיריית נצרת עילית.

דני דנון: אבי זאנה, מנכ"ל "עמי" - ישראל, בבקשה.

דני דנון: אני הבנתי שאתם התעסקתם בזה, והפסקתם להתעסק עם זה.

אבי זאנה: חבל מאוד שזה מה שנאמר כאן.

אבי זאנה: אני רק רוצה לציין שרק השנה אנחנו משקיעים יותר ממיליון דולר לטובת עולי צרפת בארץ.

אבי זאנה: לצערי, בלי התמיכה של משרד הקליטה, ובלי תמיכת הסוכנות.

אבי זאנה: הסוכנות, מסיבותיה, הפסיקה לממן אותנו.

דני דנון: במה באים לידי ביטוי המיליון דולר?

דני דנון: איפה זה מושקע?

אבי זאנה: יש לך פה מספר נציגים שיוכלו להעיד על הפעילות שלנו.

אבי זאנה: זה מושקע בעיקר בקרב 350 ילדים שמקבלים מאיתנו שיעורי עזר, ומקבלים שעות אחר הצהריים לשיעורים פרטיים.

אבי זאנה: זה מושקע בעיקר כדי לבוא במקום הוואוצ'רים שרק עכשיו שמעת על ביטולם על ידי משרד הקליטה.

אבי זאנה: "עמי" לקחה על עצמה בסיוע הקהילה היהודית בצרפת לחדש את הוואוצ'רים בצורה פרטית.

אבי זאנה: יכול להיות שהמידע הזה עדיין לא הגיע למוסדות, ואני מאוד קובל על כך.

אבי זאנה: זה גם מגיע הרבה מאוד לקרן עזרה הדדית שמחלקת כמה מאות אלפי יורו.

אבי זאנה: יש לנו פה את נציג הקהילה היהודית בצרפת שיוכל להעיד על כך.

אבי זאנה: עמותת "עמי" בשנים האחרונות חילקה פחות או יותר 10 מיליון דולר.

אבי זאנה: זה נכון שאנחנו, כמו רוב העמותות, נתקלנו במשבר הכלכלי.

אבי זאנה: חבל לי שבשעת המשבר הממשלה לא עמדה לצידנו, ונכנסה לבירוקרטיה.

אבי זאנה: מה שעולה בעיקר מהדיון הזה הוא הבעיה של הפרויקטורים, ולצערי זה מבטא רק את החלק העליון של הקרחון.

אבי זאנה: יש תסיסה, יש אי הבנה.

אבי זאנה: סליחה, על ההשוואה.

אבי זאנה: ראינו מה שקרה עכשיו בגליל.

אבי זאנה: אני לא רוצה שנתעורר עוד פעם יותר מידיי מאוחר.

אבי זאנה: נכון שהעלייה מצרפת קצת ירדה.

אבי זאנה: יושבת פה נציגת מחלקת העלייה, ואני חושב שמבחינתה העלייה מצרפת עלתה אולי ב-15% השנה, ולא ירדה.

אבי זאנה: שוב, כל אחד מסתכל על הכוס איך שהוא רוצה.

אבי זאנה: משרד הקליטה מסתכל רק על העלייה הקהילתית.

אבי זאנה: אבל, יש 2,000 עולים שעולים כל שנה מצרפת.

אבי זאנה: בעשור האחרון זה כבר 20,000 – 25,000.

אבי זאנה: מדובר ב-25,000 אנשים שעולים מלב הקהילה, וזה לא פסיק אחוז קטן, אלא זה חלק משמעותי.

אבי זאנה: עם כל הכבוד וההערכה שלי לעלייה  מארצות הברית ול"נפש בנפש", היא מהווה בערך עשירית מהעלייה מצרפת מבחינה אבסולוטית.

אבי זאנה: יש לנו פה קהילה, ולצערי רוב האנשים פה לא יוכלו לדבר.

אבי זאנה: יש קהילה שנקלטה מאוד יפה.

אבי זאנה: עם כל ההערכה שיש לי למר נבון, הסקרים שאנחנו עשינו מראים שהירידה בקרב העולים מצרפת היא כללית – בסביבות 7% - 8%, ולא הנתון שאתה זרקת באוויר.

אבי זאנה: אף גורם מקצועי פה לא יסכים איתך.

אבי זאנה: יש פה בעיות משמעותיות בחינוך, בתעסוקה, ולצערי היום רוב הנטל נופל על העמותות.

אבי זאנה: אני לא מדבר רק על עמותת "עמי".

אבי זאנה: אני רוצה להדגיש ולציין שהיא קיימת ומתחזקת, והיא ממשיכה לעבוד, לצערי, אך ורק מתרומות.

אבי זאנה: אנחנו עומדים לצאת בשנה הקרובה במבצע מאוד גדולה מול הקהילה.

אבי זאנה: אני קורא לממשלה ולסוכנות להיות שותפים איתנו.

אבי זאנה: לא יעלה על הדעת שעמותות פרטיות הן אלו שמובילות את המאבקים עבור העולים.

אבי זאנה: אני לא רוצה לדבר על תחושת הקיפוח.

אבי זאנה: אני רק יכול להגיד שהתסיסה - - -

דני דנון: תודה, חייבים לסיים.

דני דנון: אני רוצה לשמוע ממש בקצרה מהגברת מרים נבט מאשדוד.

דני דנון: גברתי, מה את עושה באשדוד?

מרים נבט: אני רכזת מרכז למידה לעולי צרפת, פרויקט שהמדינה השתתפה, וגם קרן "עמי" השתתפה.

מרים נבט: הפרויקט הזה התחיל כבר בשנה שעברה.

מרים נבט: אני הגעתי לפני שמונה שנים לארץ, ומייד התבקשתי לעזור לעולים מצרפת.

מרים נבט: נילי ומישל נבט גם נהיו פרויקטוריות.

מרים נבט: אבל, גם אני תרמתי את חלקי.

מרים נבט: יש לומר נקודה מאוד חשובה.

מרים נבט: בהמשך למה שאמר מר נבון לגבי התעודות ועל זה שצריך להקל על ההליכים של רופאים שרוצים כן להתאקלם כאן בארץ, אני רוצה לומר שהנקודה המרכזית, מבחינתי, של קליטה מוצלחת, מעבר לתעסוקה שהיא כמובן הכרחית, זה החינוך של התלמידים.

מרים נבט: בלא מעט מקרים במו עיניי ראיתי משפחות שנאלצו לחזור לצרפת מפני שלא היו כאן מוסדות חינוך שמתאימים את עצמם לקהילה.

מרים נבט: אני רוצה לומר שבעיר אשדוד מתגוררים היום 21,000 עולי צרפת.

מרים נבט: זו עלייה של העתיד.

מרים נבט: כל שאר העליות שאנחנו הבאנו כאן זה פאסה דה-פאסה, אנחנו הולכים עכשיו לכיוון של עלייה מהעולם המערבי.

מרים נבט: בעוד שנתיים יהיו בחירות לנשיאות.

מרים נבט: תמיד אומרים לי: מרים, אל תתיימרי.

מרים נבט: למרות זאת, אני חוזרת על זה בכל כלי התקשורת דוברי העברית, ואני אומרת לכם שבבחירות הבאות בצרפת בעוד שנה וחצי, יתחיל גל מסיבי של עולי צרפת לישראל.

מרים נבט: תתכוננו לכך, בפרט במסגרת החינוך.

דני דנון: אנחנו נשמח על כל עולה שיבוא.

מרים נבט: לגבי מסגרת החינוך – אני רואה את זה, אנחנו סובלים מזה כל יום בשטח.

מרים נבט: נילי יכולה להעיד על כך.

מרים נבט: יש לי כאן מורים שאחראית על העולים במקיף אשדוד שקולט הכי הרבה עולים.

מרים נבט: יש אי היכרות של המערכת החינוכית.

מרים נבט: היא לא מתייחסת בהתאם.

דני דנון: מרים, תודה.

דני דנון: חייבים לקצר.

דני דנון: לא כולם יספיקו לדבר היום.

דני דנון: אני כבר אומר לכם שתהיה ישיבת המשך, והמשרד יבוא גם עם מספר נתונים שנבקש ממנו.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: קודם כל, ברוכים הבאים למדינת ישראל.

מרינה סולודקין: העובדה שכולם נמצאים כאן יחד זה התגלמות של קיבוץ גלויות.

מרינה סולודקין: אתם מספרים על בעיות שהיו על גבנו 20 שנה.

מרינה סולודקין: כל המאבקים היום היו מאבקים גם שלנו.

מרינה סולודקין: המערכות לא הפיקו לקחים, וזה חבל מאוד.

מרינה סולודקין: למשל, נושא הרופאים - בושה וחרפה.

מרינה סולודקין: יש מחסור ברופאים במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: בושה לכולנו ששני רופאים חזרו, כפי שאתה סיפרת.

מרינה סולודקין: דני הוא יושב ראש הוועדה עכשיו, ואני חושבת שכוועדה אנחנו חייבים לדרוש – לא לבקש – בחינות ברפואה בשפה הצרפתית.

מרינה סולודקין: עשינו את זה ברוסית, עשינו באנגלית, וחייבים לעשות את זה בצרפתית כי המצב לא יכול להמשיך כך.

מרינה סולודקין: לגבי נושא הפרויקטורים – אני מאוד מבינה.

מרינה סולודקין: מדינת ישראל מאוד קשה.

מרינה סולודקין: חצי מיליון איש הגיעו בשנתיים או בשלוש שנים.

מרינה סולודקין: כל המשרדים לא דיברו רוסית, וכמעט כל העולים לא דיברו אנגלית.

מרינה סולודקין: לא היתה שפה משותפת בכלל.

מרינה סולודקין: אבל, ניסיון, אומץ ועזרה של כל הקהילה הם אלה שעוזרים.

מרינה סולודקין: לגבי אשקלון – אני אישית פגועה מזה שאין פרויקטורים לעלייה מצרפת שמגיעה לאשקלון.

דמיטרי אפרצב: כי אין עליה.

קריאה: כי אין שיווק של הפרויקט.

מרינה סולודקין: אני מאוד מבינה שלמשרד הקליטה אין כסף.

מרינה סולודקין: אתם לא יודעים כמה תלונות יש לי על זה שאין וואוצ'רים, וכמה אנשים פונים אליי מקהילות אחרות.

מרינה סולודקין: פונים אליי ברוסית ובאנגלית.

מרינה סולודקין: חבל מאוד שלא פונים בצרפתית, אני לא מדברת צרפתית.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לפנות לבני וקנין בנושא פרויקטורים בעיר אשקלון הוא הלך הרבה שנים לחפש את קהילות יהודי צרפת על מנת שהן יגיעו.

מרינה סולודקין: אני חושבת שבמחלקת הקליטה בראשות לב ברדני, חייבים להיות אנשים  מדברים צרפתית לפחות בחצי משרה.

מרינה סולודקין: אני אשקלונית, ואם מישהו רוצה שאני אדבר עם בני וקנין, אז אני מבקשת לפנות אליי ולהסמיך אותי.

דני דנון: חברת הכנסת סולודקין, תודה רבה.

דני דנון: חבר הכנסת בן סימון, בבקשה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

דניאל בן-סימון: לפי הרכב האנשים פה יכולתי אולי לפנות לקראת סיום בצרפתית.

דניאל בן-סימון: זה היה פותר חצי מהבעיה, אבל אני חושש לאגף הזה שיושב פה שהוא אולי לא בקי בשפה.

דני דנון: תהיה אפליה מתקנת, לשם שינוי.

דניאל בן-סימון: זו קהילה באמת יוצאת דופן באיכות שלה.

דניאל בן-סימון: זו קהילה שעברה כל כך הרבה טלטלות.

דניאל בן-סימון: רובה היגר מצפון אפריקה בשנות הארבעים והחמישים.

דניאל בן-סימון: הם נהפכו אולי לעתודה מספר אחד של ישראל בבוא היום.

דניאל בן-סימון: אני לא רואה נהירה מארצות המערב.

דניאל בן-סימון: אבל, צרפת היא פרויקט שנמצא בטלטלה בגלל שהוא נתון למצבי רוח שלטוניים, כלכליים, וכמובן לאומיים.

דניאל בן-סימון: הקהילה המוסלמית יכולה להשפיע על ההגירה.

דניאל בן-סימון: אדוני היושב ראש, מדובר בנושא שהוא רק נפתח, והוא עשוי להשתנות גם כתוצאה מהבחירות בעוד שנתיים.

דניאל בן-סימון: אני מתאר לעצמי שגרף העלייה יעלה אם הסוציאליסטים יעלה.

דניאל בן-סימון: אם סרקוזי יישאר, היהודים יישארו.

דניאל בן-סימון: הם מרגישים יותר טוב איתו.

דניאל בן-סימון: אבל, זו קהילה שחיה בסימן שאלה ועם מזוודה כמעט מוכנה, עם דירה שם, ואולי חצי דירה פה, או משהו בבניין גבוה בתל-אביב, וזאת בגלל התנודות בקהילה הזאת.

דניאל בן-סימון: היא העתודה היחידה.

דניאל בן-סימון: בגלל קוצר הדיון, אני חושב שצריך למצוא דרך המשך כדי לדון בה, ואני מאוד אשמח ליטול חלק.

דניאל בן-סימון: אני מקווה שהדיון הבא יהיה בצרפתית.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: ד"ר דב מימון עמית בכיר במכון לתכנון מדיניות העם היהודי, משפט קצר, בבקשה.

דב מימון: אני רוצה לשקף לכם קצת מחקר רב היקף שעשינו במכון לגבי העלייה מצרפת.

דב מימון: אין לי הרבה זמן לדבר, אבל אני אומר שניתן להכפיל, ואף לשלש את העלייה מצרפת על ידי צעדים נכונים.

דב מימון: יש רבבות יהודים שמעוניינים לעלות, והם לא עושים זאת עקב קשיי קליטה תעסוקתית, וחברתית, ובמיוחד חינוך ילדים.

דב מימון: הנקודות האלה הן מאוד חשובות.

דב מימון: צריך לזהות את החסמים.

דב מימון: התקדים של אלה שלא נקלטו, כמובן מונע את העלייה של רבבות.

דב מימון: אנחנו חייבים להשקיע בזה מאמצים.

דב מימון: הפרויקטורים הם דווקא נצרכים פה, כי הם מהווים את השמן של המערכת.

דב מימון: כמו חבר הכנסת בן סימון, גם אני חושב שיש צורך בדיון נוסף.

דב מימון: אני מדבר עכשיו על שלושה מהלכים שצריך לעשות.

דב מימון: ראשית, הסרת כל החסמים המשרדיים והבירוקרטים.

דב מימון: זה צריך להיעשות על ידי הקמת ועדה בין-משרדית, רשות לאומית שתפעל מכוח החלטת ממשלה.

דב מימון: אפשר לעשות את זה: רישיונות עבודה, חוק גיוס, הכרה בתארים מחו"ל.

דב מימון: יש פה מהלכים שאפשר לעשות.

דב מימון: הדברים האלה מוכרים היטב על ידי ארגוני עולים.

דב מימון: הנושא השני שעליו אני רוצה לדבר הוא עניין של שיפור משמעותי ברמת הקליטה בארץ.

דב מימון: יש צורך ביצירת תוכנית אב אחידה לכל יישוב, ובאמת ברמה היישובית.

דב מימון: צריך למצוא שותפים ברמות היישובים כמו נצרת עילית או מקומות אחרים.

דב מימון: כמו כן, אולפנים, חינוך ילדים.

דב מימון: אפשר לעשות את זה על ידי פרויקטורים מיוחדים בנושא.

דב מימון: בלי פרויקטורים הדברים לא עובדים, כי אנחנו לא יכולים להסתדר בג'ונגל הישראלי.

דב מימון: זה פשוט בדוק.

דב מימון: אנשים מגיעים ונקלטים במקומות שלא מתאימים לתעסוקה שלהם.

דב מימון: ולכן, החברים שלהם שעושים אותה תעסוקה לא יסכימו לעלות.

דב מימון: ושוב, אנחנו מונעים את העלייה.

דב מימון: שלישית, כמובן שעידוד עלייה הוא יותר אינטנסיבי מצרפת, וגם את זה אפשר לעשות.

דב מימון: אבל, שני השלבים הראשונים הם בהחלט אפשריים.

דב מימון: הסרת חסמים הוא דבר שהוא בהחלט אפשרי.

דב מימון: אם אנחנו מקימים ועדה בין-משרדית, ואפשר שהכנסת תעודד דבר כזה, אנחנו יכולים בהחלט להוריד את החסמים.

דב מימון: כמו כן, תוכנית אחידה לפי יישובים.

דב מימון: צריך משהו אינטגרטיבי, ולא לחשוב רק קליטה.

דב מימון: הקליטה הוא לא רק האשם העיקרי פה.

דב מימון: כמובן שאנחנו מדברים על עלייה מארצות רווחה, ולא ארצות מצוקה, וצריך גם עלייה וגם קליטה ביחד.

דני דנון: תודה ד"ר מימון.

דני דנון: משפט קצר לברנרד זנזורי סמנכ"ל "תקוותנו".

ברנרד זנזורי: אני רוצה להביא את נקודת המבט מהשטח, מצרפת.

ברנרד זנזורי: אני חושב שזה יעזור לנו להבין מה שקרה כאן היום במשך שעה.

ברנרד זנזורי: מדינת ישראל והסוכנות היהודית נעלמו מהשטח לחלוטין.

ברנרד זנזורי: מי שנמצא שם כבר לא רואה נציג ישראלי, שלא לדבר גם על שגרירות, על הסברה.

ברנרד זנזורי: אין כבר שליחים שמסתובבים בקהילות ושמדברים.

ברנרד זנזורי: האנשים היחידים שאתה יכול לפגוש הם אנשים מסורים בדרך כלל שמייצגים את התוכנית שלהם, אנשים מעמותות פרטיות כמו שאמר אבי.

ברנרד זנזורי: זאת אומרת, מדובר באנשים ששלחו את עצמם בהרבה מקרים.

ברנרד זנזורי: אני חלק מהאנשים האלה.

ברנרד זנזורי: כשמדינת ישראל נעלמת מהשטח, אז בצרפת זה עוד יותר גרוע.

ברנרד זנזורי: אריק שרון כתב כתבה מאוד מעניינת באמצע שנות התשעים כשהוא היה שר התשתיות.

ברנרד זנזורי: הוא כתב שעכשיו צריך להתרכז בצרפת כי זה הקהילה עם הכי הרבה מוטיבציה מכל הקהילות האחרות, והיא הכי קרובה לעלות.

ברנרד זנזורי: אבל, מה עשינו מאז?

ברנרד זנזורי: הורדנו תקציבים, הורדנו אנשים, הורדנו שליחים, הורדנו את תוכנית "תגלית" – הורדנו הכול.

ברנרד זנזורי: אז אל תתפלאו, כמו שאומר מנכ"ל משרד הקליטה והוא צודק, הוא לא יכול להקציב תקציבים לאנשים שאולי לא באים, או לא באים מספיק.

ברנרד זנזורי: אבל, האנשים בצרפת ממש קרובים לעלות אם ישקיעו שם בשטח קצת משאבים.

ברנרד זנזורי: לא מדובר בהרבה מיליונים, אלא בקצת משאבים ובקצת התעניינות.

דמיטרי אפרצב: אנחנו עשינו את זה.

ברנרד זנזורי: אבל, לא מספיק.

ברנרד זנזורי: תאמין לי שאני שם כל חודש במשך שבוע, ואני אומר לך שלא רואים בשטח בכלל את מדינת ישראל.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: לסיכום אני רוצה לומר כמה דברים.

דני דנון: קודם כל, ברור לנו מהדברים שעלו פה שהישיבה הזאת רק התחילה תהליך.

דני דנון: יש פה גם אי הסכמות, וזה מראה שכנראה יש פה דברים שצריך ללבן.

דני דנון: ברשותכם, אני אקריא את הצעת ההחלטה:     	ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מברכת את העולים מצרפת וקוראת לעידוד העלייה באופן אינטנסיבי מצרפת.

דני דנון: העולים מצרפת הם נכס לאומי, ומידת תרומתם לחברה ולכלכלה עולה כל ההשקעה בהם.

דני דנון: השקעה בקליטה טובה הינה המפתח לעידוד עלייה.

דני דנון: כל עולה שנקלט הינו שליח עלייה הטוב ביותר למדינת ישראל.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד הקליטה לשקול בשנית את צמצום כוח-האדם לקליטת העלייה מצרפת.

דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת המשך בנושא רופאים עולים תוך 60 יום.

דני דנון: הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא קליטת העולים מצרפת והפעילות בצרפת תוך 90 יום לאחר קבלת נייר ממרכז המחקר והמידע של הכנסת בנושא זה שיבדוק את הפעילות בצרפת, ואת הפעילות בישראל.

דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל דוח בנושא הוואוצ'רים ממשרד הקליטה תוך 21 יום?

דמיטרי אפרצב: זה לא דבר בעייתי.

דני דנון: אוקיי, תוך 30 יום בנושא הוואוצ'רים.

דני דנון: כולנו ניפגש פה לישיבת המשך עם יותר נתונים על מנת לראות איך אנחנו מסייעים להביא יותר עולים מצרפת.

דני דנון: תודה רבה לכולם.