ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 369, 2010-12-02 09:30

אופיר אקוניס: שלום לכם, בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים היום את הישיבה שאינני יודע את מספרה, הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מספר 33).

אופיר אקוניס: אני מבקש לעשות את הדבר הבא, יש שורה של רוויזיות, כבוד השר, שאנחנו פתחנו אותן ואישרנו לקיים בהן דיון וגם קיימנו דיון ואנחנו צריכים להגיע בהן להכרעות ולהצביע עליהן.

אופיר אקוניס: כמו למשל בקשתו של חבר הכנסת בן ארי, לצירוף מורשת ישראל, הצעתו של חבר הכנסת אפללו, לצירוף הטלוויזיה הלימודית, ערוץ 23, בקשה לדיון מחדש, בקשה חדשה של חבר הכנסת שי, שלא הצבענו עליה בכלל, אם אנחנו מעוניינים לפתוח אותה, אנחנו נצביע, אם אנחנו בכלל מעוניינים לפתוח את הרוויזיה.

אופיר אקוניס: כל הרוויזיות שהקראתי אותן עכשיו כבר פתוחות ואנחנו צריכים להצביע עליהן.

אופיר אקוניס: אני מודיע שעל חלק מהרוויזיות אני מקיים הצבעה, כלומר האם אנחנו מקבלים או לא מקבלים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, הרוויזיה שלך, צריך לקיים הצבעה אם בכלל דנים בה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: רציתי לנצל את הנוכחות של השר פה כדי להעלות דבר שהוא לכאורה מחוץ לסדר היום, אבל הוא מאוד מעסיק אותנו בוועדה הזאת וזה עניין המערכת הסלולרית של מדינת ישראל שעברה אתמול זעזוע כבד.

נחמן שי: השקענו זמן רב בניסיון לשחרר את המערכת מכבלים מסוימים ולתת לה חופש.

נחמן שי: אני לא יודע אם זה היה עוזר אתמול, אבל אני רוצה לבקש ממך, השר, גם פה, ואם תוכל דרכנו גם לעדכן את הציבור, מה הפעולות שהמשרד שלך עושה בסוגיה הזאת של השבר במערכת הסלולרית, האם אתה מתכוון לחקור את זה, באיזה אופן הציבור יקבל פיצוי.

נחמן שי: אני חושב שזה עדכון מאוד מאוד חשוב, כי גם באולם הזה יושבים מנויים כאלה וגם בציבור כולו ואני חושב שחשוב לקבל דין וחשבון.

אופיר אקוניס: אני אציע את הדבר הבא, אדוני השר, ואני מקווה שאם השר רוצה להתייחס, הוא יתייחס.

אופיר אקוניס: אם לא, ביום שני ב-10:00 אנחנו מקיימים דיון בוועדת הכלכלה בנושאים הסלולריים, בנושא המשך הרפורמות הגדולות, חבר הכנסת שי.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לך, חבר הכנסת שי, שבשבוע אחד נעשו דברים שלא נעשו שנים, כמעט עשור, בתחום הסלולר.

נחמן שי: לא מכחיש את זה.

נחמן שי: אמרתי, דווקא בגלל המעורבות העמוקה של השר, אני אשמח לשמוע איך המשרד נוהג במשבר הזה.

אופיר אקוניס: אבל לא סיימנו את הדיונים ולכן אני חושב שביום שני, שר התקשורת, בלאו הכי אנחנו עוסקים בנושאים סלולריים, אולי תרצה להתייחס לדבר ביום שני.

משה כחלון: בוקר טוב.

משה כחלון: אני חושב שהרוויזיות הרבה יותר דחופות.

אופיר אקוניס: אם כך ביום שני.

משה כחלון: הרבה לשנות בסלקום לא נצליח מן הסתם, אז כשיהיו לנו דברים, אנחנו נשמח---      היו"ר אופיר אקוניס:     אני הצעתי את יום שני.

משה כחלון: אני מוכן לעשות את זה פה בוועדה, אני מקווה שמר שי יתאפק עד יום שני.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: אני מעלה עכשיו להצבעה את הרוויזיות הפתוחות כבר.

אופיר אקוניס: סעיף ד', בקשה לדיון מחדש של חבר הכנסת מיכאל בן ארי, בנושא הוספת ערוץ ייעודי, מורשת ישראל, למערך השידורים הדיגיטלי.

לאה ורון: זה נפתח, אדוני.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

אתי בנדלר: אבל הבקשות האלה כבר התקבלו.

אופיר אקוניס: לא, לא, אני רוצה להצביע על אם מקבלים אותה או לא.

אתי בנדלר: אתה רוצה דיון לגופו של עניין בבקשות האלה?

אופיר אקוניס: הסעיף נפתח, חבר הכנסת בן ארי הציג את עמדתו.

אופיר אקוניס: אני עכשיו רוצה להצביע האם אנחנו מקבלים את עמדתו או לא, מי בעד הרוויזיה ומי נגדה, על התכנים שלה.

אופיר אקוניס: הסעיף עצמו פתוח.

לאה ורון: מי בעד הנושא של הוספת ערוץ ייעודי מורשת ישראל למערך השידורים הדיגיטליים, ה-DTT?

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: טוב.

לאה ורון: ההצעה לא התקבלה, אם כך לא יתווסף ערוץ ייעודי מורשת ישראל ל-DTT.

אופיר אקוניס: אני חושב שנתנו את התשובה לגבי הוספת ערוצים או גריעתם ממערך ה-DTT והיתה על כך הודעה, היועצת המשפטית של משרד התקשורת, שיש לכם ועדה שבוחנת את המכלול, גם לגבי ערוץ 9, גם לגבי ערוץ 23, ודאי יוזמנו אנשים שרוצים להצטרף, להביא את דבריהם.

נוגה רובינשטיין: סביר להניח.

נוגה רובינשטיין: הוועדה הוקמה, הצוות פועל מכח החלטת ממשלה שהתקבלה בחודש יולי האחרון וכל הנושאים הרלוונטיים, כולל 9, כולל ערוצים אחרים וגורמים אחרים, יבואו לדיון בפני הצוות.

אופיר אקוניס: אתם מוזמנים ודאי.

קריאה: והאם בוועדה יכולים לשנות את ההחלטה?

נוגה רובינשטיין: ככל שיהיה תיקון חקיקה, וסביר להניח שיידרש תיקון חקיקה, ככל ש---

אופיר אקוניס: אני אגיד לך, קודם כל התשובה היא כן.

אופיר אקוניס: אם הממשלה תחליט ואחר כך אני מניח זה גם יבוא לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, גריעה או תוספת של ערוצים, אני כבר הודעתי עשרות פעמים שאני תומך בהוספת ערוצים ל-DTT, היתה התנגדות, אבל---

רוברט אילטוב: הרוויזיה שלי לא הועלתה להצבעה.

אופיר אקוניס: הרוויזיה שלך לא תועלה להצבעה.

אופיר אקוניס: אני הודעתי על הרוויזיות שעליהן יצביעו ועל הרוויזיה שלך לא יצביעו היום.

רוברט אילטוב: מתי הודעת את זה?

אופיר אקוניס: בתחילת הישיבה.

רוברט אילטוב: מן הראוי שהיית מודיע קצת לפני, שאנחנו לא נגיע לזה.

אופיר אקוניס: ידידי הטוב, חבר הכנסת אילטוב, יושב ראש סיעת 'ישראל ביתנו', מי שמקיים איתך את ה---

רוברט אילטוב: סליחה, אני דחיתי הרבה מאוד דברים כדי להגיע להצביע היום ברוויזיה.

אופיר אקוניס: קודם כל אף פעם לא חייבים לבוא לפה, אבל הדברים סוכמו עם יושב ראש הקואליציה.

רוברט אילטוב: מתי?

אופיר אקוניס: אתמול בשעת לילה.

רוברט אילטוב: אני לא יודע מזה.

אופיר אקוניס: אז אולי לאחד מכם יש סלקום?

רוברט אילטוב: אני לא הסכמתי לזה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מצביעים עליה.

רוברט אילטוב: אני רוצה שנצביע היום.

אופיר אקוניס: אתה כן רוצה שנצביע?

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: אתה מוכן להשאיר את זה לשיקול דעתו של יושב ראש הישיבה?

לאה ורון: אני רק מבקשת להודיע שחבר הכנסת אברהם מיכאלי הצביע ומצביע במקום חבר הכנסת אמנון כהן.

לאה ורון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ' תצביע במקום חבר הכנסת אלי אפללו.

אופיר אקוניס: יש סיכום שלא מצביעים.

רוברט אילטוב: לא, אין סיכום כזה.

אופיר אקוניס: יש.

אופיר אקוניס: אתה יכול לדבר עכשיו עם חבר הכנסת אלקין.

רוברט אילטוב: לא, שיגיע אלקין לפה ויודיע.

רוברט אילטוב: אני הודעתי לו שאני לא מסכים לזה ואין סיכום כזה.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: לחבר הכנסת אפללו יש רוויזיה בנושא ערוץ 23, הוספת הטלוויזיה הלימודית למערך השידורים הדיגיטלי, התקיים דיון והוא הציג את עמדתו.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: תודה.

רוברט אילטוב: אני נמנע.

לאה ורון: ההצעה להוסיף את הטלוויזיה הלימודית חינוכית, ערוץ 23, לא התקבלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, יש כאן שורת רוויזיות שלך.

רוברט אילטוב: אני מבקש לא להצביע עליהן.

רוברט אילטוב: אני מבקש להצביע על DTT, על הרוויזיה שלי בערוץ 9.

אופיר אקוניס: אז אני אגיד לך, אני מודיע שכיוון שאין הסכמות ואין הבנה בינך לבין הממשלה, ושר התקשורת עוד מוכן לקיים איתך הידברות עד לישיבה של השבוע הבא, אני מציע לך---

קריאה: אבל זו פרורגטיבה שחלה עליו---

אופיר אקוניס: סליחה, אני לא מעלה.

רוברט אילטוב: אתה אל תלמד אותי מה לעשות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אילטוב, תודה רבה.

רוברט אילטוב: זה תרגיל שאתה עשית עם יושב ראש הוועדה וזה לא מקובל עליי.

אופיר אקוניס: איזה תרגיל?

אופיר אקוניס: מה?

רוברט אילטוב: על זה, בדיוק על זה.

אופיר אקוניס: ממש לא.

אופיר אקוניס: בוא נעשה סדר בדברים.

אופיר אקוניס: אני הודעתי ש---

רוברט אילטוב: אתה גם אל תגיד לו ואל תנהל אותו.

אופיר אקוניס: טוב, חבר הכנסת אילטוב, תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: על חלק מהרוויזיות, שתיים, הצבענו והן הוסרו מסדר היום.

אופיר אקוניס: אני לא חייב להצביע היום על כל הרוויזיות, נהפוך הוא---

רוברט אילטוב: אבל תודיע לי, שאני לא אגיע, אדוני.

רוברט אילטוב: אי אפשר ככה, אתה מחליט בתחילת הישיבה שאתה לא מצביע?

אופיר אקוניס: זה לא היה בתחילת הישיבה, הדבר סוכם אתמול, אבל לא חשוב---

רוברט אילטוב: זה לא סוכם איתי.

רוברט אילטוב: חלק ממי שצריך לסכם איתו זה אני, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: זה לא סוכם איתי.

אופיר אקוניס: אז אני מסביר לך, כיוון שליושב ראש הקואליציה יש שיקולים נוספים בעניין ערוץ 9---

רוברט אילטוב: אבל זה לא סוכם איתי.

אופיר אקוניס: ושיקולים נוספים, יותר גדולים מערוץ 9.

רוברט אילטוב: זו רוויזיה שלי וזה לא סוכם איתי.

אופיר אקוניס: אז אני מודיע שאני לא מצביע עליה היום.

אופיר אקוניס: אגב, מתוך רצון טוב שתמשיך את ההידברות עם משרד התקשורת---

רוברט אילטוב: אני לא רוצה להידבר איתם.

אופיר אקוניס: אז אתה לא רוצה---

רוברט אילטוב: כי מה שאני מבין היום, שעושים הכל מאחורי הקלעים כדי לא לעשות את זה, לכן אני לא רוצה להידבר.

אופיר אקוניס: שום דבר לא נעשה מאחורי הקלעים, הכל שקוף, פתוח על השולחן הזה, יש פרוטוקולים, יש דברים---

רוברט אילטוב: הכל שקוף כמו התקלה של---

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: זה דבר שאני מציע לך לבדוק עם יושב ראש הקואליציה.

אופיר אקוניס: זה לא סוכם איתי, אני אומר לך.

אופיר אקוניס: אני הבנתי.

רוברט אילטוב: הוא ביקש ממני לא להעלות את זה,  אני לא הסכמתי לזה.

רוברט אילטוב: לכן אם אתה חושב שזה סוכם איתי, זה לא סוכם איתי.

אופיר אקוניס: אוקי, ובכל זאת החלטתי לא להעלות את זה היום להצבעה ולאפשר לך להמשיך את ההידברות עם שר התקשורת ומשרדו עוד שבוע אחד.

רוברט אילטוב: תגדיר את זה אחרת, שאתה מאפשר להם ללכת איתי להידברות.

רוברט אילטוב: תודה.

אופיר אקוניס: בעולם דמוקרטי כולם מדברים עם כולם.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בעולם חד סטרי, אנחנו בעולם של שותפויות, אנחנו בעולם של שיחות, אני לפחות בא מהאסכולה הזאת.

רוברט אילטוב: אם זה עולם של שותפות, זה לא סוכם איתי.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: אז אני מציע לך לפנות ליושב ראש הקואליציה.

אופיר אקוניס: אני מציע לך, אין פה הכתבות.

אופיר אקוניס: אני מחליט לתת עוד שבוע להידברות בעניין הזה, לטובת העניין, בדיוק הפוך ממה שאתה חושב.

אופיר אקוניס: תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אגב, יש לך עוד שורה של רוויזיות שגם לא נצביע עליהן היום, כדי לתת לך להידבר בינך לבין שר התקשורת.

אופיר אקוניס: עכשיו הרוויזיה של חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ'.

אתי בנדלר: אני רוצה להעיר ששמעתי שאתמול בערב שלחת בקשות נוספות לדיון מחדש.

אתי בנדלר: לגבי חלק מהנושאים, אני לא עברתי על זה כי לא הייתי כבר במשרדי, אבל לגבי חלק מהנושאים, אלה נושאים שעדיין לא הוכרעו, לא היתה עליהם הצבעה, כמו למשל לעניין חברת החדשות שייתכן שידונו היום ויצביעו, כך שאין מקום לדיון מחדש בנושא שטרם הוצבע.

רוברט אילטוב: כשיגיע הזמן, אז במידה ויהיה צורך.

אופיר אקוניס: אם כבר הגעת, כדאי שתישאר עד סוף הדיון, אם אתה יכול, כי אני מתכוון לקבוע היום את העיקרון, אדוני השר, לגבי חברת החדשות.

אופיר אקוניס: אנחנו נצביע היום ואז אתם תנסחו ועל הסעיף עצמו נצביע בשבוע הבא.

אופיר אקוניס: קודם כל חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ'.

אופיר אקוניס: בעניין מיקום ורצף אפיקי השידור, לא פתחנו את זה עדיין, נכון, היועצת המשפטית?

אופיר אקוניס: זה סעיף שלא נפתח.

אופיר אקוניס: ויש לך עוד בקשה לדיון מחדש, תיקון לחוק שידורי הטלוויזיה בנושא החלת החובה ללוות משדרים בכתוביות ובתרגום לשפת סימנים.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להצביע אם בכלל אנחנו רוצים לפתוח את שתי הרוויזיות.

אופיר אקוניס: את רוצה להגיד ואז נחליט אם אנחנו בכלל פותחים את זה.

אופיר אקוניס: קודם תתחילי מעניין הקצאת האפיקים 10 ו-22.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, מאחר וההחלטה להזיז את ערוץ 2 ו-10 ממקומם ולהחליט על רצף ערוצים אחרים גרמה להרבה מאוד בעיות בתוך הרפורמה, אני הצעתי בזמנו, אם כבר, אז לעשות רצף מ-1 עד 10, אתה מקשיב לי, או שכבר יש לך החלטה מה להצביע על הרוויזיה שלי?

אופיר אקוניס: מקשיבים לך, אפילו כתבתי את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לעשות רצף בין 1 ל-10 כשבתוך הרצף הזה יש לנו גם את 2 וגם את 10, כי אנחנו זוכרים את הישיבה האחרונה שלגבי חברת החדשות, זה שאפיק 2 יכול לזוז יכול לגרום למצב שאנחנו נאבד את חברת החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להצביע על רצף מ-1 עד 10, ואם לא, להשאיר את אפיקי 2 ו-10 במקומם שיהיה מכרז עליהם, של אותן החברות שירצו להתחרות עליהם, אבל לא מזיזים אותם.

אופיר אקוניס: נוגה, את רוצה להתייחס?

אופיר אקוניס: ל-1 כתבנו כבר שהשר יחליט.

אופיר אקוניס: מתי הוא אמור להחליט על רצף האפיקים?

נוגה רובינשטיין: השר אמור להחליט על כך עד ה-1 במרץ, השר יוכל להחליט על כך גם קודם, לתקופת התארגנות שהיא תקופה מספקת, במיוחד כשמדובר ברצף.

נוגה רובינשטיין: לא מדובר על שידור של ערוץ 4 ו-444 אלא יש קרבה בין האפיקים ולכן אנחנו לא רואים שום מקום לשינוי, במיוחד כשאנחנו סבורים שיהיה עיכוב בכל המהלך אם תתקבל ההצעה.

אופיר אקוניס: טוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם ערוץ החדשות?

נוגה רובינשטיין: אין ערוץ חדשות, יש חברת חדשות.

נוגה רובינשטיין: עוד לא התקבלה החלטה, כשתתקבל ההחלטה נתאים אותה.

אופיר אקוניס: אנחנו עכשיו צריכים להצביע על פתיחת הסעיף.

אתי בנדלר: על עצם הבקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: אם הבקשה תתקבל, אז יהיה דיון לגופו של עניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני מבקשת שנקבל את זה ונעשה דיון לגופו של עניין.

אופיר אקוניס: מי בעד?

לאה ורון: ארבעה בעד.

אופיר אקוניס: הסעיף נפתח.

לאה ורון: זאת אומרת הבקשה לרוויזיה התקבלה.

אתי בנדלר: הנושא יכול להיות במועד אחר.

אופיר אקוניס: נכון, דיון והצבעה במועד אחר.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ', הרוויזיה השנייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרוויזיה השנייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשבוע שעבר אנחנו דיברנו בישיבה אחת לפני אחרונה על כך שלשר התקשורת או למועצה תהיה אפשרות לתת אפיק גם לרישיונות מיוחדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בעד זה, למרות שיש לי הסתייגות מאוד קשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה התחיל מערוץ קניות, למרות שאני לא מדברת כרגע על ערוץ הקניות---

קריאה: אתי, על הבקשה של חבר הכנסת אילטוב לא פתחתם.

אתי בנדלר: הבקשה התקבלה, אבל עדיין אין החלטה כזאת, נכון?

אתי בנדלר: זה מה שאני מנסה לבדוק.

אופיר אקוניס: אם זה פתוח, זה פתוח.

אתי בנדלר: יש בקשה של חבר כנסת אילטוב להסמיך את השר לקבוע אפיק גם לבעל ערוץ מיוחד, אבל הבקשה הזאת עדיין לא נדונה ולא התקבלה.

לאה ורון: אז חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' מבקשת להצטרף.

אופיר אקוניס: וזה פתוח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להצטרף ויש לי תיקון לבקשה של חבר הכנסת אילטוב.

אופיר אקוניס: הסעיף בלאו הכי פתוח.

אתי בנדלר: אבל יש לה בקשה נוספת בקשר לכך.

אופיר אקוניס: אבל זה בלאו הכי דיון והצבעה במועד אחר.

אתי בנדלר: אז אתה רוצה לדחות את הבקשה לדיון חדש בנושא הזה?

אופיר אקוניס: כן.

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: אז הבקשה לדיון מחדש תידון במועד אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין לי בעיה.

נוגה רובינשטיין: הנושא הזה עלה לדיון בוועדת הכלכלה לפני כשלושה שבועות, אנחנו הבהרנו שעמדתנו היא שכבר היום יש סמכות למועצה.

נוגה רובינשטיין: אנחנו גם הפנינו לסעיף בחוק הספציפי, שכבר מצויה בידה של המועצה הפרורגרטיבה במקרה המתאים עם השר, במקרה המתאים האחר המועצה, הפרורגטיבה לקבל החלטה בדבר הקצאה של אפיק ספציפי לערוץ ספציפי.

נוגה רובינשטיין: זו היתה העמדה במהלך השנים, כך נהגנו.

נוגה רובינשטיין: אני חושבת שיהיה מוזר אם הכנסת תקבל היום החלטה אחרת, היינו שכרגע, במצב הדברים הנוכחי, גם ביחס להחלטות שנמצאות על השולחן, וצריך לדעת שההחלטה הזאת לא באה על רקע מחלוקת ספציפית שיש בין ערוץ ספציפי לבעל רישיון כללי לשידורים, זאת אומרת שהמשמעות של החלטה היום שעד עתה לא היתה סמכות כזאת למועצה.

נוגה רובינשטיין: המשרד, השר והמועצה לא נהגו כך במהלך השנים, הכנסת צריכה להיות מודעת למשמעות של ההחלטה.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: תודה, עורכת דין רובינשטיין.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ', אמרתי, זה יהיה דיון והצבעה במועד אחר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אתה בעצם מציע לבטל את הרפורמה ברוויזיה שלך.

נחמן שי: הרעיון לעשות שינוי בשוק התקשורת בישראל היה רעיון יפה מאוד, אבל הוא היה בנוי מכמה מהלכים, אחד קשור בשני ובסופו של דבר היה צריך כל בית אב בישראל לצאת נשכר באמצעות הקטנת העלות החודשית של החזקת הטלוויזיה הרב ערוצית שמספקת לרוב המכריע של הבתים, אם זה כבלים ואם זה לוויין.

נחמן שי: באופן חד סטרי או חד צדדי הממשלה משכה את חצי מהרפורמה הזאת והשאירה אותה עומדת על רגל אחת, זאת הרגל של השינויים במעבר מזיכיונות לרישיונות כשסופו של דבר למיטב הבנתי הם לא יביאו לשום שינוי בשוק הזה.

נחמן שי: לא יצרו תוספת ראויה, בוודאי לא בתחומי האיכות והתרומה להפקה המקומית.

נחמן שי: היה היבט אחד חשוב ברפורמה שאותו אני חזרתי ולמדתי בימים האחרונים, זה הנושא של ערוץ 10, שכנראה ללא הרפורמה הזאת דינו להיעלם, בגלל הקשיים הכספיים שלהם, המוכרים והידועים, ואני הייתי בין אלה, אחר כך גם הממשלה לקחה את היוזמה, שרצו לשמור על ערוץ 10, משום שחשבתי שראוי שהשוק הזה יהיה בכל זאת שוק עם כמה שחקנים ולא עם שחקן אחד.

נחמן שי: היתה לי גם שיחה עם השר השבוע והוא הסביר לי את הנחיצות, לדבריו, בהמשך הרפורמה, גם במתכונת הנוכחית.

נחמן שי: הוא מאמין, אולי הוא ירצה לדבר, שיהיו יותר משני שחקנים מסחריים, אני מטיל ספק בכך.

נחמן שי: לאור הדברים האלה, אני לא אעלה את הנושא הזה להצבעה בסופו של דבר מפני שאני חושב שאנחנו בתוך התהליך, אני רוצה שהדברים האלה יירשמו, הם נרשמו בלאו הכי, הם יחזרו אלינו בשלב כזה או אחר.

נחמן שי: לדעתי הרפורמה הזאת היא רפורמה מיותרת, היא לא משנה שום דבר משמעותי, היא תורמת כנראה לכמה אנשים מה שהיא תורמת והיא שומרת לפחות על ערוץ אחד, ערוץ 10, שלא ייעלם, שבעיניי זאת אולי אולי התועלת היחידה שבה, לכן מבחינתי אני מושך את הרוויזיה ומשאיר את המצב הנתון.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: לא צריך להצביע, כי המציע משך את בקשתו.

אופיר אקוניס: בדיון הקודם אנחנו הקדשנו את מרב הדיון לחברת החדשות והתגבשה פה, אני חושב, הסכמה רחבה מאוד.

אופיר אקוניס: אתה רוצה, אדוני השר, להביע את עמדת משרד התקשורת שהיא עמדת הממשלה בעניין הזה?

אופיר אקוניס: אני חושב שאנחנו נבקש להצביע על העיקרון של חברת החדשות שמציעה הממשלה, כיוון שאין נוסח.

אופיר אקוניס: או עורכת דין רובינשטיין, אם אתה רוצה.

משה כחלון: לגבי חברת החדשות, אני חייב לומר שבמקור הצעת החוק דיברה על כך שחברת החדשות תעמוד למכירה וכל מי שירצה יוכל לרכוש אותה.

משה כחלון: לאחר מכן זה הצטמצם, שזה יעמוד לתמחור בין רשת לקשת, שתוך 90 יום מיום המעבר לרישיונות יצטרכו להחליט מי רוכש, והיום הגענו, אני מקווה שזה יהיה מוסכם על החברות, אבל אם לא, זה גם לא נורא, שהחוק יאפשר החזקה משותפת לשלוש שנים מרגע המעבר לרישיונות.

משה כחלון: אם ההצעה הזאת תעלה, אני כמובן אתמוך בה, או ההצעה שלנו---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחזור רגע, אדוני השר.

אופיר אקוניס: מתי שהוא זה צריך להיפתח.

רוברט אילטוב: אם לא היום, מה זה משנה אם זה בעוד שלוש שנים?

אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון את הצעת השר ואת משפטו האחרון, לי אין מושג מתי החברות הללו יחליטו לקחת את הרישיון, זאת אומרת להפסיק את שיטת העבודה שלהן על פי הזיכיון, ומציע השר שלוש שנים מיום קבלת הרישיון, שזה יכול להיות תיאורטית ב-2018.

משה כחלון: מתי שזה יעבור.

משה כחלון: קודם כל יש בעיה תחרותית.

משה כחלון: יש פגיעה, ואני לא מתעלם ממנה, הם טוענים שזו פגיעה בתחרות וצריך מיידית לעבור.

משה כחלון: יש גם פנייה של משרד המשפטים, ואני מצאתי את עצמי שאני צריך להגיע למשהו שכולם יוכלו לחיות איתו.

משה כחלון: שוב, נשמע את הזכיינים, את המנהלים הכלליים.

משה כחלון: אני פחות או יותר רואה לאן זה הולך, אבל אנחנו פה.

אופיר אקוניס: לא, אדוני השר, את הדיון אנחנו כבר קיימנו ולכן אני רוצה להצביע על העיקרון שהצגת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה העיקרון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שמעתי.

אופיר אקוניס: העיקרון, מיום קבלת הרישיון ייספרו שלוש שנים שבהן תותר לחברת החדשות החזקה משותפת.

אתי בנדלר: ומה קורה אם חברה אחת מבקשת לעבור לרישיון והשנייה לא?

אופיר אקוניס: אני שמעתי את דברי השר, אתה אמרת ממועד קבלת הרישיון.

אתי בנדלר: ב-2011, זה רק במידה ושתיהן---

משה כחלון: לא, לא.

משה כחלון: גורם המעבר, עברו ב-2013, יישארו עד 2016, עברו ב-2012, יישארו ב-2015.

משה כחלון: עברו ב-2020 עד 2023.

אתי בנדלר: אני רוצה להזכיר שבהתאם להצעת החוק---

אופיר אקוניס: אז זה ממועד קבלת הרישיון.

אופיר אקוניס: כדאי להבין את הנקודה הזאת כדי שלא יהיו אי הבנות.

אתי בנדלר: אני מבקשת הבהרה.

אתי בנדלר: הצעת החוק הממשלתית, כנוסחה היום, מאפשרת שני מועדים בלבד למעבר לרישיון, או במועד המעבר, שהוא בשנת 2012, אלא אם כן השר ידחה אותו בחודשים ספורים---

אופיר אקוניס: בעניין הזה אני רוצה הערה, אני ביקשתי גרף של לוח זמנים.

קריאה: קיבלנו.

אופיר אקוניס: אני יודע, גם העיתונים קיבלו אותו.

אופיר אקוניס: זה גם מופיע בעיתון.

אופיר אקוניס: קודם כל הדפוס הזה שקודם זה מופיע בעיתון ואחרי זה נידון בכנסת, זה מרתק.

אופיר אקוניס: אבל אני מבקש שתציג את הגרף ואז אנחנו גם נקבל הבנה יותר טובה לגבי מועד המעבר בכלל לשיטת הרישיונות.

אופיר אקוניס: לא כרגע, זו רק הערת ביניים.

אתי בנדלר: הנוסח הנוכחי אומר שהשר רשאי, בהסכמת שר האוצר, ולא יאוחר מ-1 במרץ 2011 לדחות בצו את מועד המעבר למועד שלא יהיה מאוחר מ-1 בינואר 2013, אם רק יש צורך בדחייה כאמור.

אתי בנדלר: דהיינו בהתאם להצעת החוק, כפי שהתגבשה עד כה, או כפי שאושרה בשלב זה, מתאפשר מעבר לבעלי הזיכיונות הקיימים, או במועד המעבר שיהיה ב-1 בינואר 2013, או מועד נדחה, שלא יהיה מאוחר מ-2013, או בשנת 2015.

אתי בנדלר: אין מועדי ביניים.

אתי בנדלר: ייתכן גם מצב, בהתאם לנוסח הנוכחי, שאחת מהזכייניות מבקשת מעבר מזיכיון לרישיון והחברה השנייה נשארת בעלת זיכיון.

אתי בנדלר: דהיינו יש לתת מענה לאפשרות הזאת, האם הכוונה היא שתקופת הביניים תיספר מרגע שאחת מהזכייניות, אני מדברת כרגע על זכייניות בערוץ 2 כמובן, רשת או קשת, עוברות לרישיון, או רק ממועד ששתיהן עוברות לרישיון, והאם אנחנו מדברים על כך שזה רק אם הן עוברות במועד המעבר או במועד כלשהו, זאת אומרת ב-2015 ואז זה יהיה עד 2018.

אתי בנדלר: אם התשובה לשאלה האחרונה היא חיובית, זה אומר שהיום בשלהי שנת 2010 בעצם הכנסת מחליטה לאשר לרשת ולקשת לנהל חברת חדשות משותפת מהיום ועד סוף 2018.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: כי ב-2015 אפשר יהיה לעשות שוב פעם דיון משותף?

אתי בנדלר: לא. אני ניסיתי להבין על איזה שלוש שנים מדובר ואם האפשרות היא שמדובר על כך ששלוש השנים ייספרו מהמועד האחרון שבו שתי החברות יכולות לעבור להיות בעלות רישיון, דהיינו בשנת 2015, זאת אומרת שההחזקה המשותפת תהיה עד סוף 2018.

נחמן שי: אבל אז אין רישיונות בין 2012 ל-2015.

אתי בנדלר: יכול להיות שלאחת מהן יהיה רישיון.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של משרד התקשורת משיבה.

נוגה רובינשטיין: אני חושבת שברור מאליו שאם מישהו שנשאר בזיכיון ואם מישהו עובר לרישיון, אז אין החזקה משותפת.

נוגה רובינשטיין: אנחנו מדברים על שני משטרי הסדרה שהם שונים ומי שנשאר בזיכיון, ממילא חברת החדשות נשארת בהחזקתו, בין אם בדרך של מעבר מחלקו של השבוע לכל השבוע, ובין אם בדרך של הוספת בעל זיכיון נוסף.

אתי בנדלר: זאת אומרת שתנאי אחד שמדובר על כך ששתי החברות עוברות לרישיון.

נוגה רובינשטיין: נכון.

אתי בנדלר: האם מדובר על כך ששתיהן עוברות לרישיון במועד כלשהו שאפשרי לפי הצעת החוק, או רק אם הן עוברות במועד הקובע?

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת?

אתי בנדלר: המועד הראשון שממנו ואילך בעלות הזיכיון יכולות לקבל רישיון הוא מועד המעבר.

אתי בנדלר: מועד המעבר, בהתאם להצעת החוק, כנוסחה היום וככל שזה לא ישונה אם תוגש בקשה לדיון מחדש שתתקבל, הוא 1 בינואר 2012, והשר רשאי בצו לדחות את המועד הזה למועד שיהיה לא יאוחר מ-1 מינואר 2013.

אופיר אקוניס: על מועד המעבר הצבענו.

רוברט אילטוב: כבוד היושב ראש, אני לא רואה פגיעה בתחרות בין שני הערוצים היום, שיש להן חברת חדשות משותפת.

רוברט אילטוב: יש בין שתי החברות תחרות בריאה, אפילו הייתי אומר רצינית.

רוברט אילטוב: לכן המצב של חברת החדשות שיצרה המדינה במפרטים שהיו לא הפריעו עד היום לאף אחד ויש לנו תופעת טבע שיצרה המדינה ובעצם הצליחה.

רוברט אילטוב: מה שרוצים לעשות זה להגדיל את הדבר הזה בזמן ולחסל את הדבר הזה.

רוברט אילטוב: אני חושב שזה לא נכון לעשות, לעיקרון הזה אני מתנגד ולא יכול לקבל אותו.

רוברט אילטוב: לדעתי הדבר הזה יכול לעבוד גם במתכונת של היום בשתי חברות שונות באפיקים שונים.

נחמן שי: לא הבנתי, אתה בעד?

אופיר אקוניס: בעד ללא מגבלת זמן.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה להגביל את זה בזמן, שימשיכו לפעול עד שזה יהיה כדאי עסקית.

נחמן שי: עד שאחת מהן תחליט להקים חברת חדשות משל עצמה.

רוברט אילטוב: עד שזה יהיה כדאי עסקית, או שתהיה החלטה אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עורכת דין רובינשטיין אמרה כרגע שזה רק בתנאי ששתי החברות בעצם זוכות לרישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בעצם אם זה או קשת או רק רשת, מה קורה עם השנייה?

אופיר אקוניס: אמרה עורכת דין רובינשטיין שאם אחת הזכייניות היום, שהיא זכיינית היום, בוחרת להישאר בשיטת הזיכיון, אז השותפות הזאת לא יכולה לבוא לידי ביטוי, כי אחת עובדת בשיטת הרישיון ואחת בשיטת הזיכיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז מה קורה עם חברת החדשות?

אופיר אקוניס: אני אסביר לך מה קורה.

נוגה רובינשטיין: הטענות שעלו כאן בדיון הקודם שאולי אף אחד לא ירכוש את החברה, ממילא בתקופת הזיכיון יש חובה על מי שנשאר בזיכיון להמשיך ולהפעיל את חברת החדשות באופן מלא ולכן הטענות שנשמעו אינן רלוונטיות לסיטואציה שבה מישהו נשאר בזיכיון ומישהו עובר לרישיון.

שלי יחימוביץ': אלה לא היו הטענות.

אופיר אקוניס: אגב, לשאלתה של חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ',  שלא לדבר על מצב ששתיהן בוחרות להישאר בזיכיון, אם רק אחת בוחרת להישאר בזיכיון, בלאו הכי המותג ערוץ 2 נשאר בידיה עד 2015 יחד עם חדשות 2.

נוגה רובינשטיין: נכון.

אופיר אקוניס: אז זאת אומרת יש פתרון.

נחמן שי: בקיצור אתם מציעים שהם ימשיכו לשדר שלוש שנים לפחות ביחד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אני מצטערת, אני עוד לא קיבלתי תשובה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מציעים כלום, הבחירה עוברת לידי החברות קשת, רשת וישראל 10.

נחמן שי: השר, אתם מאפשרים להם שלוש שנים להמשיך---

נוגה רובינשטיין: זה לא רלוונטי, זה---

אופיר אקוניס: לא, לא, באופן כללי, תיאורטית, האם ישראל 10 יכולה להשתמש בחוק ישראל 10 כדי להישאר בשיטת הזיכיון עד 2014?

נוגה רובינשטיין: כן.

נוגה רובינשטיין: לפי הצעת החוק, לפי תיקון 32, היא יכולה לבקש הארכת זיכיון עד 2014.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני עוד לא קיבלתי תשובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כל כך הבנתי עדיין, במידה ויש חברה אחת שנשארת עם זיכיון, אז היא לבד מתפעלת את חברת החדשות?

אתי בנדלר: כן, כי היא בעלת זיכיון בערוץ 2 והיא ממשיכה להיות לתוחלת חברת החדשות של ערוץ 2.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת מה שאמרתי בשבוע שעבר או לפני שבועיים, שאם היום חברת החדשות עולה קרוב ל-80-100 מיליון שקלים, אז חברה אחת צריכה לתחזק את חברת החדשות ב-100 מיליון שקל.

נוגה רובינשטיין: אז אולי שהמדינה תתמוך בה, איפה חוק עידוד השקעות הון?

נוגה רובינשטיין: אפשר להציע את חוק עידוד השקעות הון לעניין הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו שאלה חשובה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשמוע תשובה.

שלי יחימוביץ': אני שמחה שהשר נכנס, כי איכשהו אני רואה הבדל בין מה שהציג כאן השר לבין מה שאתי פירשה אותו---

אתי בנדלר: לבין מה שאתי שאלה וביקשה לקבלת תשובות.

שלי יחימוביץ': אוקי, אז כיוון שהשר נכנס, אני חושבת שהוא יכול לתת תשובות, כי אני הבנתי מהשר שמדובר על דבר מאוד מאופיין, שהוא הלך בשביל הזהב, לקח בחשבון את כל הגורמים ואת כל האילוצים והגיע למסקנה של שלוש שנים מיום המעבר של שתי הזכייניות לרישיונות.

משה כחלון: נכון.

אתי בנדלר: זה רק לא נותן תשובה לשאלה, אני ביקשתי לחדד את הדברים.

שלי יחימוביץ': עכשיו צצה כאן פרשנות חדשה, של מה קורה אם אחת בוחרת ברישיון.

אופיר אקוניס: אבל אז בלאו הכי נשאר לנו אפיק 2. במצב שאת מתארת, שאחת נשארת בזיכיון, במצב הזה בלאו הכי אפיק 2 נשאר.

שלי יחימוביץ': אולי ניתן לשר.

שלי יחימוביץ': אני מבינה מה אתה אומר, ההסבר שלך הוא מצוין, אני רוצה לדעת אם הוא התקבל...

שלי יחימוביץ': ואגב, אני לא מסכימה לזה, אם זה ההסבר.

אופיר אקוניס: למה אתם לא מסכימים, אם אחת נשארת בזיכיון?

אופיר אקוניס: בלאו הכי אפיק 2 לא מתבטל ואז גם חדשות 2 לא מתבטלות.

משה כחלון: לי באופן אישי אין בעיה עם זה, אבל זה לא יילך, כי מי שנשאר זיכיון, 2 נשאר איתו וגם חברת החדשות ממשיכה לשדר ב-2.

שלי יחימוביץ': והחברה שעוברת לרישיון?

קריאה: היא צריכה להקים חברת חדשות.

שלי יחימוביץ': אז כל מה שאמרנו כאן לא נקלט, לא נחרת, לא שום דבר?

שלי יחימוביץ': הרי על זה דיברנו בדיוק.

שלי יחימוביץ': על זה שאי אפשר שתהיה עוד חברת חדשות.

אופיר אקוניס: הצעתו של שר התקשורת, לדעתי, מתייחסת למצב ההצעה התיאורטית.

אופיר אקוניס: הכל פה תיאורטי, כי אני לא יודע מה הולכות הזכייניות לעשות.

אופיר אקוניס: במצב שמציע השר המצב הוא ששתי הזכייניות מבקשות רישיון וזה העיקרון שקבענו פה בישיבה הקודמת, בעצם בחוק אנחנו נותנים להם את האפשרות להישאר---

שלי יחימוביץ': נכון, זה בסדר.

שלי יחימוביץ': אבל הפיצול הזה, מה קורה אם אחת נשארת?

משה כחלון: אולי אתם, וייס, ניר, תעזרו לנו פה.

אבי וייס: אדוני היושב ראש, השר מציע שברגע ששתי הזכייניות לוקחות את המעבר לרישיון, מאותו רגע נספרות שלוש שנים.

אופיר אקוניס: נכון, אז אני אמרתי בתחילת הדיון שאם שתיהן לוקחות רישיון ב-2015, זה ב-2018.

אבי וייס: עכשיו עולה פה לדיון מה קורה אם זכיינית אחת נשארת בזיכיון ומה קורה אם אחת יוצאת, זה הסעיף.

אבי וייס: אני רוצה להציף בעיה, מה קורה אם זכיינית נשארת עד 2015 וזהו, לא לוקחת יותר רישיון.

אבי וייס: אנחנו נשארים ב-2015 באפיק 22 וב-2015, כשבעלת הזיכיון מודיעה שהיא לא לוקחת רישיון, אנחנו נסגרים.

נוגה רובינשטיין: אם בעל זיכיון נסגר ולא רוצה לעבר לרישיון, מה יהיה עם חברת החדשות שלו?

נוגה רובינשטיין: אם מחר ערוץ 10 נסגר ולא רוצה לעבור רישיון, מה יהיה עם חברת החדשות שלו?

נוגה רובינשטיין: ב-2014, למשל.

אבי וייס: את יודעת היטב את התשובה, כי ב-2014 תעשו...

אבי וייס: הרי מה זה שיטת הזיכיונות, ב-2014 או ב-2012 יהיה מכרז על ערוץ 10, כמו שהיה---

נוגה רובינשטיין: לא, ממש לא.

נוגה רובינשטיין: החוק שקובע מעבר לזיכיונות, קובע שהאופציה היחידה של ישראל 10 ב-2014 או ב-2012 היא לעבור לרישיון.

נוגה רובינשטיין: אם ישראל 10 לא תרצה לעבור לרישיון, מה יקרה?

אבי וייס: זו בעיה חמורה.

אבי וייס: אם תיסגר חברת חדשות של ערוץ 10 זו תהיה בעיה חמורה.

נוגה רובינשטיין: מה יקרה לכל הפקות המקור אם ערוץ 10, או בעל זיכיון, יחליט ב-2015 לא לעשות, זאת אומרת אי אפשר לעשות עוד חברת חדשות אבל אפשר לעשות עוד הפקות מקור, גם ז'אנר עליון, גם ז'אנר תחתון, שזה הוצאות הרבה יותר נכבדות, רק בעניין חברת החדשות יש בעיה?

אופיר אקוניס: אני מציע, חברת הכנסת יחימוביץ, שמשרד התקשורת ינפק לנו נוסח ועל זה נצביע.

אופיר אקוניס: קודם כל אני מבקש להצביע על העיקרון---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל העיקרון לא ברור.

אתי בנדלר: אנחנו מנסים להבין מה הוא העיקרון, אי אפשר---

אופיר אקוניס: אני מקבל את העיקרון.

שלי יחימוביץ': העיקרון זה לחסל את חברות החדשות.

אופיר אקוניס: לא נכון.

שלי יחימוביץ': ככה זה נראה כרגע.

שלי יחימוביץ': אגב, לא ההצעה של השר, אלא הפרשנות שנותנים לה.

שלי יחימוביץ': וכנראה שאלוהים נמצא בפרטים הקטנים ואנחנו לא יכולים להצביע על עיקרון בלי לראות על מה אנחנו מצביעים.

שלי יחימוביץ': יש כאן בעיה.

אופיר אקוניס: מר אורי שוורץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אפשר גם להצביע ולהתנגד.

אופיר אקוניס: אם מתנגדים, בכלל אין כלום.

אופיר אקוניס: מבחינת חברת החדשות, שר התקשורת הביע עמדה שהולכת לקראת ואם אתם מתנגדים, אתם---

רוברט אילטוב: נאמר שזה יתקבל, ברגע שזה יתקבל, אני רוצה רוויזיה.

אופיר אקוניס: מי אמר?

אופיר אקוניס: אני לא יודע.

רוברט אילטוב: כבוד השר אמר שאם אנחנו נצביע נגד העיקרון, יתקבל מה ש---

אופיר אקוניס: נכון.

רוברט אילטוב: לכן אם יתקבל מה שכתוב בחוק, אנחנו נגיש רוויזיה.

שלי יחימוביץ': לא, בואו נגיע להסכמות.

אופיר אקוניס: על העיקרון.

שלי יחימוביץ': העיקרון, אבל אנחנו צריכים להבין על מה אנחנו מצביעים, שיהיה בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: את אומרת שהעיקרון הובן אבל הפרשנות על העיקרון לא הובנה.

אתי בנדלר: לא, אני מצטערת, אני עדיין לא מבינה את העיקרון.

אתי בנדלר: אני עוד לא בשלב הפרשנות.

אתי בנדלר: כי אחרי שיהיה העיקרון, יש לי כמה שאלות פרשנות שאני ארצה להציג בפני הוועדה לגבי המשמעות.

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

אורית זוארץ: אני רוצה להתרכז בשתי נקודות עיקריות.

אורית זוארץ: אחת, כמו שאמרתי בישיבה הקודמת, הבעיה המרכזית עם העיקרון הזה היא הפגיעה שהעיקרון הזה יפגע בתחרות בין הזכייניות.

אורית זוארץ: כי אם יש תרומה תחרותית אחת לכל הרפורמה הזאת, היא ההפיכה של הזכייניות למתחרות אחת בשנייה.

אורית זוארץ: העיקרון של לתת להם להתחרות ובמקביל להפוך אותן לשותפות לעסק שהוא בלב העשייה שלהן, קרי בחברת החדשות, יהרוג את התחרות ביניהן.

שלי יחימוביץ': בסדר, על זה דנו בישיבה הקודמת.

שלי יחימוביץ': אמרנו מה המשמעות של תחרות בשוק הטלוויזיה, האם היא לטובת הצרכן או לפעמים לרעתו.

שלי יחימוביץ': דיברנו על מה קורה לחברות חדשות שמתמודדות ביניהן בשוק רווי, על הוזלה שלהן, על פגיעה בתכנים.

שלי יחימוביץ': לסוגיה שאתה מעלה התייחסנו.

אורית זוארץ: אני יודע---

שלי יחימוביץ': זה כאילו מתחיל את הדיון מחדש.

אורית זוארץ: חבר הכנסת אילטוב דיבר על תחרות רצחנית, אני רוצה להתייחס רגע לדברים, הדברים האלה לא נכונים.

שלי יחימוביץ': רגע, אנחנו פותחים את הדיון מחדש, אז בואו נשטח מחדש את כל---

אופיר אקוניס: לא נשטח כלום.

שלי יחימוביץ': לא, זה לא יכול להיות, זה לא הערות על נוסח, אלה הערות ערכיות.

אופיר אקוניס: אני חושב שהרשות להגבלים עסקיים רוצה להגיד שהיא מתנגדת לעיקרון.

שלי יחימוביץ': אז בואו נפתח את הדיון.

שלי יחימוביץ': הוא לא מסביר את הנוסח, הוא מביע את עמדתו, עמדתי שונה.

שלי יחימוביץ': אם אנחנו פותחים דיון מחדש, בוא נפתח אותו.

אורית זוארץ: זה ביחס לעיקרון שעליו אתם הולכים להצביע כרגע.

אופיר אקוניס: אנחנו עוד לא יודעים.

אורית זוארץ: אם אפשר שתי דקות.

שלי יחימוביץ': אז אני רוצה חמש דקות, אם כך.

אופיר אקוניס: בשביל מה?

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה מיותר.

אורית זוארץ: זכייניות ערוץ 2 מתחרות ביניהן בשלושה מישורים עיקריים.

אורית זוארץ: המישור הראשון הוא מישור הפקות המקור, הרכישה של הפקות, רכישת התכניות.

אורית זוארץ: בעניין הזה הן באמת מתחרות כבר היום אחת בשנייה.

אורית זוארץ: המישור השני הוא מישור הצופים.

אורית זוארץ: היום זכייניות ערוץ 2 לא מתחרות על הצופים, מפני שברגע נתון אי אפשר לראות גם רשת וגם קשת, צופה יכול לראות בימים מסוימים רשת ובימים מסוימים קשת.

אורית זוארץ: המישור השלישי הוא מישור הפרסום.

אורית זוארץ: כאן התחרות ביניהן היא תחרות חלקית משום שלמפרסם קשה יותר לפרסם רק אצל אחת כאשר היא משדרת על חצי שבוע ולא לפרסם אצל השנייה, אבל יהיה---

רוברט אילטוב: היום יש שלוש טלוויזיות בכל בית.

רוברט אילטוב: עם כל הכבוד אם אני רוצה לראות ערוץ 1, אני אצפה בערוץ 1 ואם אשתי רוצה לצפות בערוץ 2, היא תצפה בערוץ 2, מה לעשות?

אורית זוארץ: אבל אתם מפרידים ביניהם.

אורית זוארץ: אתם אומרים שיהיה ערוץ קשת ויהיה ערוץ רשת, מתוך מגמה שהן תתחרינה אחת בשנייה, תתחרינה בהפקות מקור, והרי הפקות מקור זה נתח הרבה פחות רווחי מחדשות.

שלי יחימוביץ': הדיון עכשיו הוא על חברת החדשות, חברים.

אורית זוארץ: אבל זה עסק הרבה פחות רווחי מחדשות, חדשות יהיו עוגן הרייטינג שלהם.

אורית זוארץ: בהפקות מקור הן תתחרינה, אבל בחדשות הן לא תתחרינה?

אורית זוארץ: עכשיו לעניין החדשות---

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אקוניס, זה לא מקובל עליי.

שלי יחימוביץ': ניהלנו את הדיון העקרוני, אתה רוצה שנפתח אותו?

אופיר אקוניס: לא.

שלי יחימוביץ': אני אתן לך הרצאה של רבע שעה על מה המשמעות של תחרות בין חברות חדשות.

שלי יחימוביץ': אתה בא עכשיו ופותח את הדיון מחדש כאילו אתה פוקח את עינינו.

שלי יחימוביץ': לטיעון הזה היו תשובות, אנחנו באנו היום לדבר על נוסח.

אופיר אקוניס: אני רוצה לדעת על עיקרון.

קריאה: ---מה גם שמדובר על תקופה מוגבלת.

אופיר אקוניס: זה מה שאני אמרתי.

אופיר אקוניס: אני מדבר על תקופה מוגבלת, לא מדובר על דבר נצחי.

אופיר אקוניס: זה אל"ף.

אופיר אקוניס: בי"ת, האם אתה, או חברת החדשות, או מישהו יכול לענות לי, האם הדבר מקובל בעולם, שבו עובדים בשיטת הרישיונות שבשעה 20:00 יש איחוד מסוים של השידור לטובת מהדורת חדשות.

שלי יחימוביץ': בטח, יש סינדיקציה.

דנה נויפלד: יש תחנות אזוריות---

אופיר אקוניס: דיברנו על התחנות האזוריות, אני מדבר על טלוויזיה.

שלי יחימוביץ': מה, את משווה אותנו לארצות הברית?

שלי יחימוביץ': באמת.

אורית זוארץ: ---כל הזמן על חברת החדשות.

אורית זוארץ: אף אחד לא מציע לגעת בחברת החדשות, מדובר פה על הבעלות בחברת החדשות ולא על חברת החדשות עצמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה עם---

אורית זוארץ: לפני כמה שנים עברה חברת החדשות מבעלות של שלוש חברות לשתי חברות.

אורית זוארץ: שום דבר לא קרה לחברת החדשות.

אופיר אקוניס: תודה לך.

דרור שטרום: אני מייצג את חברת החדשות של ערוץ 2.

קריאה: לא אמרנו שלא פותחים את הדיון?

אופיר אקוניס: בסדר, אבל אני רוצה לשמוע.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ, אנחנו נאפשר לנציג הרשות להגבלים עסקיים לסיים את דבריו, למרות שאתה באמת אמרת את הדברים בישיבה הקודמת.

אורית זוארץ: אני מבין את החשש, החשש המוצדק, מהפגיעה שעשויה להיגרם לחברת החדשות, אבל צריך להבין, זה לא המקרה שבו אנחנו עוסקים.

אורית זוארץ: חברת חדשות היא עסק מצליח והיא עסק טוב וכדאי לזכייניות להשקיע בה.

קריאה: האם בדקת את זה, אדוני?

אורית זוארץ: כן.

אורית זוארץ: כי אתם צריכים להשקיע ב-50 ואתם משקיעים ב-90.

אורית זוארץ: אתם לא משקיעים 90 כי מישהו מחייב אתכם, אתם משקיעים 90 מפני שזה כדאי לכם.

קריאה: האם בדקת את המצב שבו שני הזכיינים יתחרו אחד בשני?

קריאה: האם עשית סימולציה לזה?

קריאה: האם לשני הזכיינים יהיה כדאי להשקיע 100 מיליון שקלים בשתי חברות חדשות בעודן מתחרים אחד עם השני, האם בדקת את המצב שבו זכיין אחד מתחרה בזכיין השני וכדאי לזכיין שנשאר בערוץ 2 להשקיע 100 מיליון שקלים.

קריאה: אני אשאל את השאלות ואז תענה לי איזה בדיקות ערכת.

קריאה: האם בדקת את המצב---

אורית זוארץ: אני עכשיו בחקירה נגדית של מר---

קריאה: האם בדקת מה תרומת הערוץ לחברת החדשות וחברת החדשות לערוץ?

אורית זוארץ: אדוני, יצא פה המרצע מן השק, כי סוף סוף פעם ראשונה מדבר כאן מי שבאמת התיקון הזה משרת את האינטרס הכלכלי שלו וזה רשת וקשת.

אורית זוארץ: בדיון הקודם שמענו את כולם חוץ ממי שאמור להרוויח מהתיקון הזה והוא הזכייניות, כי הזכייניות יצטרכו להשקיע פחות אם התיקון הזה יעבור.

אורית זוארץ: התיקון, ההפרדה של חברת החדשות, יחייב אותם להכניס כסף לכיס ולהשקיע בחברת החדשות.

שלי יחימוביץ': זה פשוט לא נכון.

אורית זוארץ: בוודאי שזה נכון.

קריאה: בדקת את זה, בדקת?

שלי יחימוביץ': הם ישקיעו הרבה פחות---

אורית זוארץ: למה שישקיעו פחות, זה עסק מצוין מבחינתם.

אורית זוארץ: הם עוברים לשבוע שלם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי הם ישקיעו בחדשות, אבל הם לא ישקיעו בהפקות מקור.

רוברט אילטוב: היום כל החברות בהפסדים.

רוברט אילטוב: יביאו עוד כסף מהבית?

רוברט אילטוב: לא יביאו כסף מהבית, אז יהיה הפסד לכל הציבור.

דרור שטרום: אני רוצה להגיד שלושה דברים בקצרה, בגלל שאני שומע את הוויכוח ושמעתי את זה דווקא בישיבה הקודמת ואני חייב להגיד שהדברים נראים לי זרים ומוזרים.

דרור שטרום: ראשית, אני מחזיק בידי את חוות הדעת של רשות ההגבלים העסקיים.

דרור שטרום: אני חייב להגיד, במהלך השנים ראיתי הרבה חוות דעת של הרשות להגבלים עסקיים, לא ראיתי חוות דעת שאין בצדה או בה נתונים כלכליים שמסבירים דבר אחד, שאלה אחת ויחידה, ב-17 השנים שקיימת חברת החדשות של הערוץ השני, איפה נגרם אי פעם נזק לתחרות בגלל חברת החדשות.

דרור שטרום: אני אומר לכם, אני באתי לפה לטעון שלוש טענות בקצרה.

דרור שטרום: ראשית, אין שום עילה לפרק את חברת החדשות על ידי פיצול התקציב שלה לחצי.

דרור שטרום: הדבר השני הוא שבכל מקום שהחוק מאפשר פיצול בעלויות של חברה, נדרש להוכיח שהיא מונופול והיא לא מונופול.

דרור שטרום: שלוש, חברת החדשות של ערוץ 10, לפי דוחות רשמיים של הרשות השנייה, לא שלי, לא חוות דעת כלכלית מאף אחד, של הרשות השנייה, נכנסה לשוק, התבססה בשוק והיא גדלה בשוק, למרות שקיימת חברת החדשות של הערוץ השני.

דרור שטרום: להגיד שאין היום תחרות בתחום החדשות, או שיש נזק כתוצאה מהבעלות המשותפת הזאת, זה פשוט להגיד דבר שאיננו הערכה תחרותית מקצוענית.

דרור שטרום: לא ראיתי זכר לזה, לא בנייר של הרשות להגבלים העסקיים ולא בכדי, ועכשיו אני מחזיר את כולנו למצב המוצא שלנו.

דרור שטרום: אנחנו לא נמצאים בניתוח העתיד של שוק חדש.

דרור שטרום: כשישבנו פה על שוק הגז הטבעי, וכשיישבו פה על שוק המכוניות החשמליות, יתחילו לתהות האם חבירה בין א' ל-ב' יוצרת נזק תחרותי.

דרור שטרום: אנחנו מדברים פה אחרי 17 שנים של ניסיון מוכח.

דרור שטרום: ברשות ההגבלים העסקיים אין ולו אינדיקציה אחת לזה שנגרם איזה שהוא נזק.

דרור שטרום: את ההצעה של השר לשלוש שנים שיתחילו מאיקס או מוואי, הייתי מבקש להתנות רק בדבר אחד, שיבוא מישהו, מטעם הממלכה, משרד התקשורת, רשות ההגבלים העסקיים, כולם ביחד, ויביאו איזה שהיא עמדה שמבססת קיומו של נזק תחרותי.

דרור שטרום: אני חייב להגיד, בעיניים של מישהו שמנתח תחרות, כל מה שקורה בשוק הזה, במשך כל השנים, זה שנכנס מתחרה חדש, נכנס והצליח בו.

דרור שטרום: אם יש משהו שבגללו זוכרים את ערוץ 10, בראש ובראשונה זה חברת החדשות המוצלחת שלו, ועינו של אף אחד לא צרה בזה, להיפך, שיצליחו.

דרור שטרום: אבל אם מתחרה נכנס בניסוי שדה ומצליח, אי אפשר להגיד שיש פה איזה חסימה תחרותית.

דרור שטרום: לכן אני לא כל כך מבין על מה מדברים פה, איזה משהו שחייבים לנתק אותו מיידית.

דרור שטרום: רבותיי, לפני שמפצלים בעלויות בתאגידים שקמו על פי חוק, חיים על פי חוק, מתפקדים על פי חוק, יחד עם הרשות השנייה בפנים ב-40%, אני מציע לספור עד עשר.

דרור שטרום: פשוט לספור עד עשר לפני שאומרים את הדברים האלה.

אופיר אקוניס: תודה.

אורית זוארץ: רק מלה אחת.

אורית זוארץ: אני שומע את הדברים של מר שטרום ואני פשוט המום, היות ואני מכיר החלטות שהוא עצמו חתום עליהן שמדברות על הסכנות התחרותיות שנובעות משעה אחת בשבוע של שידורי כדורגל שישתפו ביניהן פעולה הזכייניות.

אורית זוארץ: אמרת.

אורית זוארץ: אז שמה מרחיבים ומסבירים, אבל כשרוצים לעשות אותם שותפים בחברת חדשות שמשדרת שלוש-ארבע שעות בכל יום, אין עם זה שום בעיה.

אורית זוארץ: אני מזכיר שוב, לפני חמש שנים יצאו אחד הבעלים מחברת החדשות, טלעד, היא הפסיקה להיות זכיינית ויצאה החוצה, קרה משהו לחברת החדשות?

אורית זוארץ: החברה פחות טובה ממה שהיא היתה אז?

אורית זוארץ: באמת, קל נורא לבוא לזכיינים ולהגיד, 'אנחנו מקלים איתכם, תשקיעו פחות'---

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא היו אז רישיונות אבל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם לא רוצים לעבור לרישיונות.

אתי בנדלר: מה זה משנה אם זה רישיונות או זיכיונות.

אופיר אקוניס: עורכת דין נויפלד, אתם עושים את הנוסח.

אופיר אקוניס: נוגה, אנחנו מצביעים על העיקרון ואתם מביאים את הנוסח.

אורית זוארץ: ---אבל אתם הרי דאגתם שהעובדה שאחת מהן יוצאת תגרום לירידה בהשקעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל לא היה---

אורית זוארץ: בדיון הקודם נטען שהיציאה של אחד הבעלים החוצה---

דנה נויפלד: קודם כל אני מאוד מתפלאת מדבריו של ידידי מר דרור שטרום, כי אני מחזיקה את תמצית חוות הדעת שלו ולא ראיתי שם נתון כלכלי אחד, אז קצת תמוה בעיניי ש---

דרור שטרום: אני לא בא לפרק אף אחד.

דנה נויפלד: תמוה בעיניי העניין הזה.

דנה נויפלד: מעבר לזה, אני רוצה לבוא ולהזכיר שיש פה מעבר.

דנה נויפלד: זכיינית היום משדרת שלושה ימים, חברת הכנסת יחימוביץ, זה גם להניח את דעתך, היום שתי זכייניות כל אחד חצי שבוע, ביום שבו חברה אחת תשדר שבוע שלם, באופן טבעי היא תשקיע יותר מאשר היא משקיעה בשלושה או ארבעה ימים.

שלי יחימוביץ': למה החלטת דבר כזה?

שלי יחימוביץ': למה שהיא תשקיע יותר?

דנה נויפלד: כי זה הנכס המניב שלה, הנכס העיקרי שלה, נכס הדגל שלה, נכס העוגן שלה.

דנה נויפלד: דבר שני, גם דרור---

שלי יחימוביץ': ---הם נורא יפים במישור התיאורטי, אין להם בסיס במציאות.

שלי יחימוביץ': אין מקום לעוד חברת חדשות בשוק היום.

שלי יחימוביץ': אין מקום.

נוגה רובינשטיין: יש מקום...

נוגה רובינשטיין: בערוץ נוסף---

שלי יחימוביץ': שמעתי כבר את הטיעון הזה, את יושבת שם בצד ו---

נוגה רובינשטיין: ---על זה?

נוגה רובינשטיין: רק חברת החדשות?

שלי יחימוביץ': חברת חדשות זה מוצר מאוד מאוד ספציפי וייחודי וגם היום אנחנו רואים שיש חברה שמאוד מתקשה להתקיים.

שלי יחימוביץ': מה יקרה כשתהיה חברה שלישית?

שלי יחימוביץ': אלוהים אדירים, לא ברור לכם מה יקרה?

שלי יחימוביץ': זה ברור לגמרי.

שלי יחימוביץ': כל ספרי התיאוריה שלכם לא נוגעים לשוק התקשורת והטלוויזיה, הם לא רלוונטיים אליו, הם פשוט לא רלוונטיים אליו.

קריאה: הרי ערוץ 10 בבעיה כי מקימים עכשיו עוד ערוץ, זה יהיה ערוץ קשת או רשת---

שלי יחימוביץ': רגע, אתם שוב רוצים שאני אסביר מה קורה לחברות חדשות כשהשוק רווי יותר מדי בחברות חדשות?

נוגה רובינשטיין: לא, אבל השאלה הזאת היא מלמעלה עד למטה של ערוץ, לאו דווקא בחדשות.

שלי יחימוביץ': חבר'ה, קודם כל אל תגידו לי במה להתעסק, טוב?

שלי יחימוביץ': אני רואה חשיבות עצומה לחופש העיתונות ולעיתונות בכלל.

שלי יחימוביץ': אני באתי לדיון הזה, כי חברת החדשות זה עיתון, כבר אמרתי את זה, לכן זה יקר ללבי וזה חשוב לי וחדשות, עיתון, להבדיל מהפקות מקור ולהבדיל מכל צורת שידור אחרת זה חלק מעולם העיתונות בישראל, שהוא אבן יסוד בדמוקרטיה הישראלית ולכן תפסיקו להביא לי דוגמאות אחרות.

קריאה: אולי כדאי לסגור את 'הארץ' ו'מעריב' רק בגלל התחרות.

דנה נויפלד: מה שחברת הכנסת יחימוביץ אומרת וגם הטענות האחרות, חותרות תחת כל התכלית של התיקון לחוק.

דנה נויפלד: למעשה מה שאת אומרת זה שאין טעם במעבר הזה, כיוון שהוא נדון לכישלון מראש, וזה חותר תחת כל הבסיס של החוק.

שלי יחימוביץ': לא הבנתי מה אמרת עכשיו.

שלי יחימוביץ': קודם כל המהלך הזה באמת לא נראה לי חיוני במיוחד, גם אמרנו את זה בישיבה הקודמת, זה לא שאת תפסת אותי עכשיו במלה.

שלי יחימוביץ': שטחנו כאן עמדה ברורה, כולנו הסתייגנו מהמעבר הזה, מההשלכות האפשריות שלו, אבל אני מודה, ואמרתי את זה בריש גלי, שחדשות חשובות בעיניי לחופש הביטוי ולדמוקרטיה יותר מכל שידור אחר.

שלי יחימוביץ': מה לעשות, שוב אני אגיד את זה?

אופיר אקוניס: אני אומר לך, אין צורך להגיד יותר כלום, הדיון מוצה בישיבה הקודמת.

שלי יחימוביץ': אבל הם התחילו להמשיך אותו, אני מוכנה להפסיק אותו ברגע זה.

אופיר אקוניס: אני החלטתי להפסיק את הדיון, כי הדיון התקיים כבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל אני רוצה להציע.

אופיר אקוניס: אבל הדיון התקיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי הצעה.

אופיר אקוניס: את היית בדיון הקודם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, אבל אני רוצה ל---

אופיר אקוניס: האם לא דנו שלוש שעות בדבר הזה?

לאה ורון: היא רוצה להציע הצעה.

אופיר אקוניס: בבקשה, תציעי הצעה ונצביע על העיקרון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבל מאוד שלא נתנו לעורכת דין נויפלד לסיים לדבר, כי היא התחילה להגיד שכל בסיס של החוק הזה הוא, מה, דנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לסגור את חברת החדשות?

דנה נויפלד: כל הבסיס של החוק הוא הפרדה לבעלות רישיון שמתחרות אחת בשנייה ויוצרות מגוון של דעות ולא מחזיקות בערוץ אחד משותף.

חיים כץ: היא מנהלת את הדיון, היא נותנת זכות דיבור?

חיים כץ: תני לי גם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אתחיל להגיע גם לישיבות שלך.

חיים כץ: ברוכים הבאים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל הבסיס של החוק הזה, לפי מה שאת אומרת, הוא בעצם לסגור את חברת החדשות, זאת היתה המטרה.

דנה נויפלד: זה ממש לא מה שנאמר, זה ממש לא מה שאני אמרתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא נפתח את הדיון, אבל בלי שאנחנו נפתח את הלא נפתח ולא נפתח, אנחנו חוזרים על אותם הדברים---

אופיר אקוניס: לא, אנחנו לא חוזרים.

אופיר אקוניס: את רצית להציע הצעה, תציעי את ההצעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי היא כדלקמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאחר וברור לגמרי שכשטלעד הלכה ונשארו שתי חברות עדיין השוק לא היה כל כך רווי בערוצי טלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אנחנו רוצים להביא עוד ערוצי טלוויזיה ברישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו כולנו יודעים שאף אחד לא יבוא, אבל אולי פתאום, עם הגשם ביחד יבואו גם עוד שני ערוצים, מה שאומר שרמת החדשות תרד מאוד, לכן אני מציעה לא לחזק את רשת וקשת, שהם אלה שיכולים להחזיק את חברת החדשות, אלא לצאת בהצעה שאומרת שמהרגע של המעבר לרישיון, שתי החברות, לא משנה מי הן, אם זה רשת וקשת, רשת וערוץ 10, למרות שכבר דיברתי על זה בפעם שעברה, שלערוץ 10 יש חדשות טובות מאוד, רשת ועוד חברה, לא חשוב איזה חברה, שתי חברות, יתחרו על חברת החדשות וינהלו אותה ביחד, כי אין לי ספק שבתוך שנתיים-שלוש, מהרגע של המעבר, לא יהיה מספיק כסף---

נוגה רובינשטיין: זאת אומרת גם בעל רישיון חדש יוכל ב-2013 או 2015 להתמודד על חברת החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן, חד משמעית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל שיהיו שני גופים שמחזיקים את חברת החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא משנה לי מי זה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ, העיקרון הוא טוב, שינסחו ונדון על זה.

שלי יחימוביץ': אז בוא לא נצביע.

אופיר אקוניס: למה לא?

שלי יחימוביץ': כי אני לא רוצה להצביע על משהו שאני לא מבינה אותו.

אתי בנדלר: אדוני, העיקרון לא ברור לי, האם מישהו יכול לנסח לי את העיקרון?

דנה נויפלד: יושב ראש הוועדה, יש משהו שלא עלה, גם בפעם הקודמת, יש אפשרות גם לפי הצעה שכבר עברה בדיונים פה, לרכוש חדשות.

דנה נויפלד: זאת אומרת, חברת הכנסת יחימוביץ, יש אפשרות שחברה אחת יכולה לרכוש חדשות מהחברה השנייה, גם בלי להחזיק אותה באופן משותף.

דנה נויפלד: אדוני, אני אומרת שגם היום, לפי הצעת החוק שמונחת כאן וכבר יש סעיפים שהתקבלו, יש אפשרות לרכוש חדשות, קשת תוכל לרכוש מרשת או רשת מקשת, אין צורך בבעלות משותפת אם המטרה היא שתהיה מהדורה אחת, חברת הכנסת יחימוביץ.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: השר, אני רוצה להצביע על העיקרון שהצגת.

אתי בנדלר: כל מה שנאמר עד עכשיו, גם אם הוועדה תצביע כאן, לא יאפשר, ודאי לא לי, אולי במשרד התקשורת, חזקים ממני, לא יאפשר לנסח הצעה משום שההצעה איננה ברורה ועדיין היא מחייבת גם התייחסות לשאלות נוספות, מעבר לשאלה על איזה שלוש שנים מדובר ובאיזה סיטואציות.

אתי בנדלר: יש שאלה האם חברת החדשות המשותפת הזאת תהיה מוגבלת בזמן המסך שלה לשידורים משותפים, או שהיא תוכל להשתלט אם רק הרשות השנייה תתיר לזאת, כי אין בחוק למתן הגבלה על מספר שעות שחברת החדשות רשאית לשדר בה, במסגרת שידורי רשת או קשת, האם היא תוכל למשל לשדר שמונה שעות ביום ביחד, ועוד שאלות.

אתי בנדלר: יש לי מספר שאלות שכבר התחלתי לחשוב עליהן הלילה ועוד שאלות שאני לא חושבת שאם הוועדה לא נותנת את דעתה לאותן שאלות, אפשר לנסח הצעת חוק.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אקוניס, האם אפשר שהעיקרון ייאמר לפרוטוקול באופן מסודר?

אופיר אקוניס: כבר אמר שר התקשורת.

שלי יחימוביץ': הדברים לא היו ברורים.

שלי יחימוביץ': אני מאוד רוצה להצביע בעד העיקרון, היום אני רוצה להתחיל את זה, אני רק רוצה להבין על מה אני מצביעה, זה הכל.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על העיקרון שהציג שר התקשורת, כאשר יבוא הנוסח, בלאו הכי נצביע שוב.

שלי יחימוביץ': אבל כדי להצביע אני צריכה לראות משהו מול העיניים.

אופיר אקוניס: בוודאי, זה יהיה בישיבה כשכבר הניסוח יהיה.

שלי יחימוביץ': אז מה המשמעות של ההצבעה כאן?

אופיר אקוניס: יש פה חובה להצביע על עיקרון.

אתי בנדלר: אין חובה להצביע על עיקרון.

אתי בנדלר: הוועדה מעוניינת כנראה להצביע על עיקרון כדי לצאת עם הכרזה, אם אפשר לומר ככה, שהוועדה תומכת בחברת חדשות משותפת, אני לא יודעת עדיין מה המתכונת של חברת חדשות משותפת, גם על זה יש לי שאלה, למשך שלוש שנים נוספות, גם אם עוברים לרישיון, בניגוד לנוסח הצעת החוק כרגע.

שלי יחימוביץ': שלוש שנים מיום המעבר, זה מה שאמר השר.

אתי בנדלר: של מה?

אתי בנדלר: של שתיהן, של אחת מהן?

אתי בנדלר: רק אם הן עוברות---

משה כחלון: אני אחזור על העיקרון.

משה כחלון: יש כאן באמת בעיה עם מה השאלות שהועלו, משהו שלא חשבנו עליו.

משה כחלון: אני מציע שכעת נצביע על העיקרון של שלוש שנים מיום המעבר.

משה כחלון: הנושא הזה של אם חברה אחת נשארת בזיכיון, אנחנו נבוא עם הצעה ואם אז היא לא תהיה טובה, אז שהיא תיפול, אבל אנחנו חייבים להתקדם, אבל העיקרון הוא שלוש שנים מרגע המעבר לרישיונות.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

משה כחלון: עד שלוש שנים, אם הם רוצים שנה קודם---

אופיר אקוניס: מאה אחוז, בסדר.

אתי בנדלר: בכל מקרה, הוועדה תצביע על נוסח פעם נוספת.

לאה ורון: חבר הכנסת חיים כץ מצביע במקום חבר הכנסת כרמל שאמה, חבר הכנסת ציון פיניאן מצביע במקום חבר הכנסת דני דנון וחברת הכנסת שלי יחימוביץ במקום חבר הכנסת עמיר פרץ.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מעלה להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אופיר אקוניס: הצבעה בעד - רוב העיקרון התקבל, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לכם.

אופיר אקוניס: סיימנו את העניין הזה.

אתי בנדלר: זו הצבעה עקרונית בלבד וכמובן שהוועדה תצטרך לקבל הצעה יותר מפורטת שתתייחס לשורה ארוכה של שאלות שמתעוררות אגב העניין ולהצביע כמובן על אותם סעיפים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: עכשיו תצהיר הזמן שהתבקשת להציג, מר מנשה סמירה, תציג פה, כי אני רוצה להציג פה, יחד עם חבריי, מתי יהיה המעבר לרישיון.

אופיר אקוניס: הרשות השנייה תציג דווקא מי שביקשה את הטבלה הזאת לא נמצאת.

מנשה סמירה: ציר הזמן שהוא נגזרת של החוק שהכנו והעברנו אותה, התבקשנו לעשות זאת בתיאום עם משרד התקשורת, העברנו את זה למשרד התקשורת ואני חושב שעדיף שעורכת דין רובינשטיין תציג את זה.

מנשה סמירה: כי לנו יש חלק נוסף שלא נכנס, אז עדיף שאתם תציגו.

אופיר אקוניס: זה ריאלי המעבר בינואר 2012?

מנשה סמירה: כבר נאמר והבעתי זאת כבר בישיבות קודמות, זה לוח זמנים לטעמי לא סביר להיערכות.

מנשה סמירה: אמרתי את זה גם לשר, זה לוח זמנים בלתי סביר להיערכות.

מנשה סמירה: אפשר להחליט על לוח זמנים להקצאת הרישיון, לגבי מועד העלייה לאוויר ולגבי מועד השידורים, זה לוח זמנים קצת בלתי סביר, שוודאי תובע מחדשים---

אופיר אקוניס: עורכת דין רובינשטיין, אני חושב שהיתה פה אמירה יותר מפרוזאית, של המנהל הכללי של הרשות השנייה.

מנשה סמירה: לא, לנוכח ההערה של עורכת דין רובינשטיין, יושב ראש הוועדה, לוח הזמנים הזה היה סביר כאשר החוק הוגש, היום אנחנו בדצמבר---

אופיר אקוניס: ונמשך על ידי משרד האוצר בחודש מרץ 2010.

מנשה סמירה: היא הנותנת.

מנשה סמירה: ולכן אני פניתי גם למשרד התקשורת ואני אומר את זה, משעה שהליך החקיקה לא הסתיים---

אופיר אקוניס: רק שנייה, אני מבקש, אם אתה לא זוכר, שר האוצר עלה על בימת הכנסת, הוא טעה טעות מצערת, אבל הוא עשה את זה, והוא ביקש רוב מהקואליציה ל...

אופיר אקוניס: והיתה הודעה של הממשלה, הודעה מוטעית, והוא משך את החוק.

אופיר אקוניס: אז כן, התשובה היא שלא נוגה משכה את החוק ולא משרד התקשורת ולא אנחנו ביקשנו, שר האוצר ביקש את הדבר הזה, רק שהדברים יהיו ברורים.

אופיר אקוניס: אני גם אמרתי במליאת הכנסת שהוא טעה, ולכן הגענו למצב הזה.

אופיר אקוניס: שאלת איך הגענו, אנחנו ב-2011 עכשיו, אנחנו לא ב-2010.

מנשה סמירה: אני רק רוצה להבהיר, ברשותך, כי זה לא נשמע.

מנשה סמירה: אני רוצה להבהיר, לוח הזמנים כרגע לא סביר, בגלל התמשכות ההליך ולא בגלל שמישהו לא רצה.

מנשה סמירה: כלומר בשעתו, אם היינו מסיימים את זה בזמן, ונתתם מנדט לשר לבצע את ההתאמות ואני מקווה שבאמת ההתאמות יבוצעו, אבל כבר היום ניתן לראות מהלוח הזה שהוא קצת בעייתי.

מנשה סמירה: אם נשארים ב-1 לינואר 2012.

אופיר אקוניס: אתה חושב ש-1 בינואר 2013 זה יותר הגיוני?

מנשה סמירה: זה בוודאי.

מנשה סמירה: 1 בינואר 2013 זה מועד סביר ביותר בשלושה היבטים.

מנשה סמירה: אחת, בהיערכות של המערכת הטכנולוגית, בקליטת ערוצים נוספים; שתיים, לוח זמנים שיאפשר גם לחדשים להתארגן ושלוש, צריך לעכל את השינוי הדרמטי הזה, ואם החוק הזה יעבור, יש הרבה הצלחות, גם לשוק הטלוויזיה, גם לגבי הקיימים.

מנשה סמירה: אני חוזר ואומר, הערה חשובה, אין זה אומר שההחלטה על מתן הרישיונות צריכה להידחות.

מנשה סמירה: ההחלטה על מתן הרישיונות יכולה להיעשות בלוח זמנים מהיר יחסית.

מנשה סמירה: ההחלטה על העלייה לאוויר והשינוי בשטח צריכה להשתנות, לטעמי.

נחמן שי: יש פה טבלה שמלמדת שיכולים לעמוד בלוח הזמנים.

מנשה סמירה: זה נייר, זה לא אומר שאפשר.

מנשה סמירה: זה מציג את הנגזרות של החוק, אבל אם בשלושה חודשים, או בחודשיים, או חודש בין לבין---

נחמן שי: מה אתה אומר?

נחמן שי: שאתם לא תהיו מוכנים עד 2012?

מנשה סמירה: לא.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: מה זה?

נחמן שי: למה?

מנשה סמירה: בבקשה, בוא ניתן ליועצת המשפטית להציג את לוח הזמנים ובואו נראה את הסבירות שלו.

נחמן שי: אתה רוצה שאני עוד פעם אציע את הרוויזיה שלי?

אופיר אקוניס: אתה רוצה להציע רוויזיה על מועד המעבר?

נחמן שי: לא, אני כנראה אצטרך לחזור לרוויזיה שלי.

מנשה סמירה: אבל יש לשר מנדט לדחות את זה.

מנשה סמירה: כי אם אתה משתכנע, הוא ידחה.

מנשה סמירה: כל מה שאני רוצה לומר, שאם אנחנו נעבוד על ה-1 בינואר 2012, אנחנו נלחיץ את עצמנו למשהו שנתון בידיו של השר לדחות.

יוסי ורשבסקי: אבל למה לדחות ולא להלחיץ את עצמנו?

יוסי ורשבסקי: אנחנו כל הזמן מלחיצים את עצמנו, מנשה.

יוסי ורשבסקי: כל הזמן, אני קם בבוקר ומלחיץ את עצמי.

יוסי ורשבסקי: בוא נלחיץ את עצמנו ל-1 בינואר 2012.

יוסי ורשבסקי: אם לא, לשר יש את היכולת לדחות את זה.

מנשה סמירה: צריך לגלות אחריות, אנחנו לא בעסקי נפש, אנחנו בעסקים של אחריות, לתת צ'אנס לחזקים, לתת למערכת---

אופיר אקוניס: נוגה תציג את לוח הזמנים.

נוגה רובינשטיין: אנחנו מתחילים משמאל לימין.

נוגה רובינשטיין: ב-1 לינואר 2011, לקביעת כללים על ידי מועצת הרשות השנייה בהתאם ל...

נוגה רובינשטיין: גם בדיונים הקודמים שלנו עלה הצורך מצד בעלי הזיכיונות הקיימים, בידיעה, לפחות ידיעת הנגזרת, מה הם הכללים שבמסגרתם יפעלו בעלי הזיכיונות, במיוחד שחלק מהכללים ניזונים ממה שקיים היום, חלק מהכללים, בעניין הזה תוכל לפרט הרשות השנייה.

נוגה רובינשטיין: עד ה-1 לשלישי 2011, השר יצטרך לקבוע מה הם חמשת האפיקים שבמסגרתם יפעלו בעלי הרישיונות.

נוגה רובינשטיין: יכול להיות שיהיה מדובר בפחות מחמישה אפיקים בסופו של יום, אבל אנחנו מדברים על טווח האפיקים שיהיה רלוונטי לפעולת בעלי הרישיונות.

קריאה: ---זה גם המועד האחרון ל---

נוגה רובינשטיין: כן, ואז אני צריכה ל...

נוגה רובינשטיין: את הבקשה על ידי בעלי הזיכיונות, ככל שהם מעוניינים לעבור לרישיון, לבקשה לקבלת הפירוט לאותם בעלי רישיונות וככה נכנסים למסלול ההקצאה.

נוגה רובינשטיין: ה-1 לרביעי הוא המועד המאוחר ביותר שצריכה המועצה לקבוע כמועד אחרון להגשת בקשה לקבלת זיכיון.

נוגה רובינשטיין: לרשות מכאן והלאה יהיו שלושה חודשים לקבלת החלטה בדבר פירוט המבקשים רישיונות.

נוגה רובינשטיין: אנחנו התחלנו מועד של הפצה.

נוגה רובינשטיין: הרשות השנייה ביקשה מועד ארוך יותר, אנחנו מציעים שזה יהיה מועד לשלושה חודשים, במסגרתם הרשות השנייה תצטרך לבחון האם יש...

נוגה רובינשטיין: אנחנו נדגיש שלא מדובר על תהליך שהוא תהליך מכרזי.

נוגה רובינשטיין: עד ה-1 לשביעי תקבל המועצה את החלטותיה ואז יהיו 90 יום לסיום ההליך המכרזי.

נוגה רובינשטיין: זה המועד האחרון לסיום ההליכים לקבלת רישיון.

נוגה רובינשטיין: המועד הזה הוא ה-1 באוקטובר 2011, ומועד המעבר הוא 1.1.2012.

נוגה רובינשטיין: המועדים האלה הם מועדים שנראים לנו סבירים.

אופיר אקוניס: מר ורשבסקי, בבקשה.

יוסי ורשבסקי: בערוץ 10 חייבים לקבל רישיון על מנת להמשיך להתקיים.

יוסי ורשבסקי: אני אנסה לדבר בפוזיציה של כל השוק,אני חושב שזה נכון לכל השוק לקבל ב-1.1.2012 רישיון ולהתחיל לעבוד בתנאים של רישיון, גם במחיר זה שברשות השנייה יעבדו 24 שעות.

יוסי ורשבסקי: אני חושב שלא יקרה שום דבר לאף אחד אם יעמדו בכל היעדים שקבענו לעצמנו פה.

יוסי ורשבסקי: אין שום מניעה שמתחרה שיודע היום שיש התקדמות גדולה היום בחוק הרישיונות, יקום ויתחיל להתארגן לרישיונות ויקבל רישיון בהמשך הדרך, בין 2012, 2013, 2014.

יוסי ורשבסקי: למה זה קשור למתחרים חדשים כעת, המועד של מתן הרישיון---

אופיר אקוניס: מר ורשבסקי, לפי ידיעה מיום 22 בנובמבר באחד העיתונים, 'מתחזקת הערכה שמשרד התקשורת יתמוך בהישארותו של ערוץ 10 באפיק 10 גם אם יעבור לשיטת הרישיונות'.

אופיר אקוניס: איך זה יכול להיות, נוגה?

נוגה רובינשטיין: זה מתחבר לרוויזיה של חברת הכנסת ברקוביץ'.

אופיר אקוניס: אתה רוצה בכל מקרה להישאר ב-10.

אופיר אקוניס: אתם ביקשתם דבר כזה, להישאר בערוץ 10 על האפיק, גם אם תעבור לרישיון?

יוסי ורשבסקי: לא, מי אמר שביקשתי?

אופיר אקוניס: אז למה הוא תומך בהישארותך?

אופיר אקוניס: אם ערוץ 2, בסדר.

אופיר אקוניס: לערוץ 2 יש זיכיון, אם הם נשארים בשיטת הזיכיון...

אופיר אקוניס: על לוח הזמנים, כן.

אופיר אקוניס: אנחנו ביקשנו סקירה על לוח הזמנים.

נחמן שי: אז הוא נתן לנו הצעה.

נחמן שי: ההצעה הקיימת ב-1 בנובמבר---

אופיר אקוניס: לא, יש כאן הצעה להעביר את זה ל-2013.

נחמן שי: בסדר, אנחנו יודעים, אבל ההצעה המקורית היא ינואר 2012.

נחמן שי: אז למה הם לא יכולים לעמוד בזה?

נחמן שי: אני לא מבין.

נחמן שי: ינואר 2012, הם צריכים לעמוד בזה.

נחמן שי: אני לא מבין למה.

נחמן שי: מה הבעיה?

נחמן שי: יש כך הרבה זמן.

אופיר אקוניס: אומר המנהל הכללי של הרשות השנייה ש---

נחמן שי: אני לשעבר.

אופיר אקוניס: לא, המנהל הכללי הנוכחי.

נחמן שי: אני עמדתי בלוחות זמנים לא פעם בחיים שלי, אני שואל למה.

נחמן שי: זה אני לא מקבל.

נחמן שי: הכל אפשר לדון, למה לא עומדים בלוח זמנים עם רשות ממלכתית, אני לא מבין.

נחמן שי: לא מבין, שיעבדו בלילה, מה זה חשוב.

אופיר אקוניס: הוא הסביר לך שבשל התארכות לוח הזמנים, שהיה עיכוב גדול ב...

אופיר אקוניס: מה שקרה בפועל זה שבשל ההודעה של שר האוצר במליאת הכנסת, כאשר החוק הזה כבר היה מוכן, וכמעט עוד מעט שנה מאז ההודעה שלו, אני כבר אז אמרתי ש---

נחמן שי: אז הם הפסיקו לעבוד.

אופיר אקוניס: לא, הם לא הפסיקו לעבוד, אז שר התקשורת לקח...

אופיר אקוניס: הכדור התגלגל למגרשו והוא שחקן טוב והביא חוק משלו.

אופיר אקוניס: החוק הקודם היה של משרד האוצר, החוק הזה הוא של משרד התקשורת.

אופיר אקוניס: עברה שנה מאז שהחוק היה צריך לבוא לידי קריאה שנייה ושלישית, ולכן מ-2012, אומר המנהל הכללי של הרשות השנייה, על פניו זה נשמע הגיוני שהכל יזוז בשנה, מה הבעיה?

קריאה: לא בעיה, אז אני אמרתי שיש מצב של אפשרות לדחות את העניין.

אופיר אקוניס: זה כבר נתנו לו.

אופיר אקוניס: זה כבר הוצבע.

מנשה סמירה: אני אומר שצריך לעשות הפרדה, את ההקצאה של הרישיון להשאיר, שאנשים יידעו מי יש לו רישיון ומי אין לו רישיון.

מנשה סמירה: את מועד העלייה לאוויר...

מנשה סמירה: כלומר אני עושה הבחנה בין שני הדברים, ואז יהיה---

אופיר אקוניס: לְמה?

אופיר אקוניס: ל-2013.

נחמן שי: לשים רישיון בכיס לבעלי רישיון שנה אחר כך?

מנשה סמירה: מה זה קבלת רישיון?

מנשה סמירה: ברגע שהם יהיו מוכנים.

מנשה סמירה: יש להם טווח.

מנשה סמירה: אתה חדש, אתה מקבל רישיון, אתה יכול תוך שלושה חודשים לעלות לאוויר?

נוגה רובינשטיין: אבל זה לא רלוונטי.

מנשה סמירה: אני מזכיר, אני חושב שאתה גם יודע את זה ואני חוזר על זה, כדי שיהיה רשום בפרוטוקול, גם תזכרו, אנחנו צריכים לתת לו גם לעלות כערוץ חופשי וכרגע אנחנו צריכים להסדיר את המערכת הדיגיטלית שתקלוט אותם ותשדר אותם באופן חופשי.

נחמן שי: אז אצלכם---

מנשה סמירה: לא אצלכם, המלה 'אצלכם' לא מקובלת, משום שאנחנו אמרנו את זה כבר לפני שנה.

מנשה סמירה: לפני שנה אמרנו ש---

נחמן שי: קודם כל בשלושה חודשים אפשר לעלות לשידור.

נחמן שי: פה, במדינת ישראל כבר יש כל כך הרבה גורמים משדרים שזה לא מניעה, בשלושה חודשים אפשר להתארגן ולעלות לשידור.

נחמן שי: קודם כל, שיהיה ברור.

נחמן שי: כבר למדנו את זה.

נחמן שי: עשרים שנה יש טלוויזיה מסחרית.

נחמן שי: דבר שני, תשמע, המנכ"ל, אתם לא עומדים במערכת ההפצה, זו בעיה שלכם---

מנשה סמירה: תסלח לי, חבר הכנסת שי, אני מצטער, מערכת ההפצה עמדה במשימות שהחוק קבע לה במדויק ולפי לוח הזמנים.

מנשה סמירה: על מנת להרחיב אותה צריך תיקון חקיקה וצריך להודיע את זה ולהעמיד לזה מקור.

מנשה סמירה: הנושא הזה נדחה כי האוצר משך את כל הנושא הזה, אל תפיל את זה על הרשות השנייה, זה נח מאוד, זה---

אתי בנדלר: מר סמירה, יש לזה תשובה אחת אמיתית, אף אחד לא מאמין שתקום מתחרה חדשה ותרצה לעלות לאוויר בתקופה הזאת, ולכן הם אומרים שחבל לדחות כי זה לא ריאלי.

אתי בנדלר: אין יכולת למערכת ה-DTT להעביר עוד מתחרה חדש, ושמענו את הדברים, לא יקום בשלב הנראה לעין מתחרה חדש, ולכן לא צריכים לעכב את המעבר לרישיונות מ-2012---

מנשה סמירה: גברתי היועצת המשפטית, אם רשת וקשת יעלה בנפרד, זה כבר ערוץ נוסף וכן צריך עוד אפיק.

מנשה סמירה: אני לא מסכים איתך.

מנשה סמירה: אני כל הזמן טענתי ועדיין טוען שזאת אופציה לפחות לשלושה ערוצים, ערוצי ברודקסט ברישיון.

מנשה סמירה: צריך להיערך לזה.

מנשה סמירה: אם רשת וקשת עולים בנפרד, אנחנו כבר צריכים להכין אפיק נוסף, ועם הסיפור של ערוץ בערבית---

אתי בנדלר: אתה יוצא מתוך הנחה שיש ערוץ ערבית?

מנשה סמירה: כן, ודאי.

מנשה סמירה: אני מתייחס ברצינות לחוק.

ירמי קדושי: העניין של הזמנים, אני חושב שלא הציבור צריך לשלם על כל המצב הזה.

ירמי קדושי: יש כאן ציבור שלם שמחכה בקוצר רוח שיהיו כאן עוד ערוצים מאחר והוא מנודה מהתקשורת, והוא מנודה באופן יזום, על ידי אמצעי התקשורת.

ירמי קדושי: התקשורת לא פונה אליהם בכלל.

ירמי קדושי: כלי התקשורת הקיימים היום לא פונים אליהם בכלל ואני מדבר על ציבורים שלמים שלא נמצאים ולא מיוצגים בתקשורת, לא בחדשות וגם לא באקטואליה וגם לא בדרמות של הפקות מקור.

ירמי קדושי: אז אני מבקש, למען אותו ציבור, שהוא חי במדינת ישראל ומשלם מסים כמו כולם, מגיע לו עוד ערוצי טלוויזיה.

ירמי קדושי: לא בשביל כל מיני בעיות טכניות צריך ציבור שלם עכשיו שנה שלמה ישלם על זה.

ירמי קדושי: אוקי, אם אתה חושב, מר מנשה סמירה, שהאנשים לא יהיו מאורגנים או לא יהיו ככה, בוא ניתן מ-2012 עד 2013 הקלות לבעלי ערוצים חדשים שנכנסים לשוק, זאת אומרת פחות הפקות מקור, פחות חדשות, פחות השקעה, לעשות איזה שהוא מצב כזה שהם כן יוכלו לעלות לאוויר.

ירמי קדושי: בעניין של התדרים וכל אלה, היום יש הרבה מקומות להציע, גם ערוץ 10 עלה בזמנו ולא היה באנטנות ובאוויר ובכל מיני מקומות אחרים, ערוץ 24 לא נמצא בכלל היום למי שאין לו כבלים ולוויין לא קולט אותו.

ירמי קדושי: יש ערוצים שחיים במקומות אחרים.

ירמי קדושי: יש גם ערוצים אחרים באינטרנט, גם לנו יש ערוץ באינטרנט שמשדר לציבור, לקהל המזרחי, אבל הוא נמצא רק באינטרנט, כי אין היום אפשרות לעלות למקום אחר.

ירמי קדושי: אז אני חושב שכן צריכים וצו השעה וכבר מאוחר מאוד וצריכים לעמוד בלוח הזמנים ואם משהו לא מסתדר, אז לתת הקלות, כמו שנתנו קודם הקלות לערוץ 2 ולחדשות שלהם, שהם פטורים כרגע מלשלם עבור חדשות וערוצים חדשים כן משלמים, אז לתת הקלות לערוצים חדשים.

ירמי קדושי: אין סיבה לעצור את זה בשביל זה.

אופיר אקוניס: תודה.

משה כחלון: אני חושב שניתן מענה ואני חושב שכבר הצביעו, שב-2012 זה יעבור, ואם זה לא מסתדר מסיבות טכניות, חזרנו על זה בגני התערוכה, שאמרנו שאם לא, אז יש לשר האוצר ולשר התקשורת סמכות לדחות את זה בשנה.

אופיר אקוניס: עד שנה הבאה, או בשנה?

משה כחלון: עד שנה, כולל.

משה כחלון: לגבי הבעיות הטכניות, חבר הכנסת שי וכל מי שדיבר פה, זה לא בעלות פרטית של אף אחד לעכב את זה, אבל עכשיו, לפני שנה בערך, ה-FCC ביקש ארכה של עוד חצי שנה, כי הוא גם עבר לשיטה כזאת, דיגיטלית, ושם יושבים אנשים שהם לא פחות חכמים מאשר אצלנו.

משה כחלון: אז בעיות טכניות יכולות לקרות ואנחנו צריכים לתת לעצמנו את מרחב הגמישות הזה, וגם אם קורה משהו לא צריך להעביר בחקיקה ראשית ופרוצדורות כאלה שהן בלתי אפשריות.

משה כחלון: אמר פה המנהל הכללי של הרשות, פתאום רשת וקשת יוצאים ואתה במציאות אחרת, נכנס עוד אחד ואתה במציאות אחרת, ולכן מרחב הגמישות הזה הוא חובה והוא טוב לכולם.

משה כחלון: אנחנו גם מוגבלים מתי אנחנו מחליטים על הדחייה.

משה כחלון: אני כבר במיידית אנחנו צריכים ליידע, לקבל מהרשות השנייה את הסטטוס ואז לקבל את ההחלטה.

אופיר אקוניס: אוקי, הבנו את לוח הזמנים הזה.

אופיר אקוניס: אני חושב שכדאי להמשיך עם הסעיפים שלא הוקראו בכלל.

אופיר אקוניס: כמה סעיפים נותרו שלא הוקראו?

לאה ורון: הרבה.

אתי בנדלר: אתם הבאתם נוסחים חדשים לישיבה הקודמת.

אתי בנדלר: תפני אותנו על איזה מסמך את מדברת.

אתי בנדלר: היו שלושה מסמכים עם כותרות שונות.

לאה ורון: את מדברת על סעיף 77?

טל רוזנפלד: כן.

אתי בנדלר: מדובר בנוסח שאנחנו הפצנו, שכתוב למעלה מצד ימין טיוטה מיום 14 לנובמבר 2010, מחויבויות לחברי הכנסת, מחויבויות עתידיות בתחום התוכן.

אתי בנדלר: זה מה שכתוב למעלה.

נחמן שי: אוקי.

נחמן שי: מה הרעיון פה?

טל רוזנפלד: 77. תיקון התוספת השנייה.

טל רוזנפלד: (5) בסעיף 5 (א) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) מתוך סך הכל של ההוצאה השנתית יוציא בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, לשם הפקת תכניות סוגה עילית בהיקף האמור בסעיף קטן (ב), סכומים כמפורט להלן: (1) לא עלו הכנסותיו של בעל הרישיון באותה שנה על 600 מיליון שקלים חדשים, סכום שלא יפחת מ-17% מההוצאה השנתית המזערית או סכום של 50 מיליון שקלים חדשים, לפי הגבוה מביניהם.

טל רוזנפלד: (2) עלו הכנסותיו של בעל הרישיון באותה שנה על 600 מיליון שקלים חדשים ולא עלו על 650 מיליון שקלים חדשים, סכום שלא יפחת מ-20% מההוצאה השנתית המזערית; (3) עלו הכנסותיו של בעל הרישיון באותה שנה על 600 מיליון שקלים חדשים ולא עלו על 700 מיליון שקלים חדשים, סכום שלא יפחת מ-22% מההוצאה השנתית המזערית; (4) עלו הכנסותיו של בעל הרישיון באותה שנה על 700 מיליון שקלים חדשים ולא עלו על 750 מיליון שקלים חדשים, סכום שלא יפחת מ-25% מההוצאה השנתית המזערית; (5) עלו הכנסותיו של בעל הרישיון באותה שנה על 750 מיליון שקלים חדשים, סכום שלא יפחת מ-28% מההוצאה השנתית המזערית".

טל רוזנפלד: המשך התיקון הוא בפסקה 9.      "(9) בסעיף 8: (1) בסעיף קטן (א) אחרי "הנקובים בסעיפים" יבוא "5(א1) לעניין סכומי ההכנסה הנקובים בו"; (2) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: (א1) סכומי ההכנסה הנקובים בסעיף 5(א1) יעודכנו ב-1 לינואר של כל שנה לפי שיעור שינוי המדד שפורסם בחודש נובמבר שלפני יום העדכון, לעומת המדד שפורסם בחודש ספטמבר 2010".

אופיר אקוניס: טוב, תסבירי את המדרג, הכרת המדרג.

טל רוזנפלד: זה המדרג שכבר דיברנו עליו בישיבות הקודמות ואמרנו שנבוא עם המספרים.

טל רוזנפלד: בעצם מדובר בהוצאה דיפרנציאלית לפי אחוז ההכנסות של בעלי הרישיון.

טל רוזנפלד: ככל שההכנסה גדלה, ההוצאה גדלה.

טל רוזנפלד: זה מה שמדובר בסעיף (5).

טל רוזנפלד: בסעיף (9) מדובר על העדכונים של המדד שבעצם סכומי ההכנסה יעודכנו לפי שיעור המדד של היום.

שאול מגנזי: הבטיחו לנו מודל פרוגרסיבי.

שאול מגנזי: זה בטח לא פרוגרסיבי העניין הזה.

שאול מגנזי: זה אומר שהכל מהשקל הראשון, ואם אתה ב-600 מיליון זה בסדר, 601, אתה כבר מהשקל הראשון צריך להשקיע יותר וזה לא נראה לנו.

שאול מגנזי: שנית, צריך לתחום גם את זה בזמן.

שאול מגנזי: כל דבר כאן תחום עד סוף 2015, נראה לנו שגם אם הולכים להחיל משהו מהסוג הזה---

נוגה רובינשטיין: את הפקות המקור בכלל אפשר לתחום בזמן.

שאול מגנזי: לא, לא, אם הכל תחום כאן, וכל העניין כאן נולד בגללנו, אז אפשר לתחום את זה עד אוקטובר 2015, ממילא צריכים לעבור לרישיונות, לעבור למודל שהוצע בהתחלה.

שאול מגנזי: למה יש צורך בכל הדבר הזה?

אתי בנדלר: אני לא מבינה, את מה אתה מציע לתחום בזמן?

שאול מגנזי: לנו הציגו, ואנחנו אמרנו שאנחנו מסכימים, למודל פרוגרסיבי, לאמור על הדלתא.

שאול מגנזי: אם הגענו ל-600 מיליון באחוז מסוים, על ה-50 המיליון הבאים יש אחוז יותר גבוה וזה מקובל עלינו.

שאול מגנזי: כאן זה מביא את זה מהשקל הראשון, וזה לא סביר, כי ב-601 מיליון---

קריאה: שהתוספת תהיה רק בין 600 ל-650, לא בין ה---

שאול מגנזי: אם היתה תמימות דעים, אני מניח שלא היו נפגשים 22 פגישות.

שאול מגנזי: אגב, זו הפגישה ה-22.

שאול מגנזי: וצריך לתחום את זה בזמן.

שאול מגנזי: איזה סיבה יש שהדבר הזה יהיה לנצח, שיהיה עד סוף תקופת הזיכיון, הרי כל זה נולד משם.

קריאה: לא, כל זה נולד מהעובדה ש---

מנשה סמירה: אני חושב שההצעה שהונחה פה על ידי המשרד היא אכן שקולה ומבטאת נכון את הנושא, יוצרת קושי מסוים, יכול להיות, הרי היו ציפיות למספרים נמוכים יותר, אני חושב שבהצעה הזאת יש פרוגרסיביות בהיבט הזה שככל שההכנסה עולה נותנים יותר.

מנשה סמירה: אם אנחנו נסתכל, שאול, על סכומי הפיק, שצריך להוציא ביחס להכנסה, תתעלם כרגע מהשיטה, אם מחשבים רק על הדלתא או מהכל, אזי אתה מגיע למספרים סבירים ביותר.

מנשה סמירה: ערוץ שיכניס עד 600 מיליון שקל, יבצע כ-60 מיליון שקלים חדשים סוגה עילית, אני רוצה להזכיר לכולנו שערוץ 10 שהיום פועל פחות או יותר על פי המינימום של הרישיונות, מוציא סדר גודל של 60 מיליון שקל אל מול הכנסה מצומצמת יותר.

מנשה סמירה: הוא היה שמח מאוד להיות ב-600 מיליון שקל הכנסות.

מנשה סמירה: לכן אני רוצה לומר שיש פה מצב סביר והגיוני אל מול השינויים שאנחנו מבצעים כאן.

מנשה סמירה: אנחנו לא רוצים ערוצי ברודקסט...

מנשה סמירה: בוא ניקח לשם השוואה את מה שקורה עכשיו בערוץ 2. ערוץ 2 כברודקסט היום, יש לו סדר גודל של 250, 220, 230 מיליון שקל---

שאול מגנזי: והוא מפסיד את---

מנשה סמירה: בין 60 מיליון לבין 250 מיליון, אני חושב שאנחנו עומדים במקום מאוד מאוזן וסביר, שאם ערוץ שיש לו הכנסות מאוד גבוהות יגיע ל-110, 120 מיליון שקל, ערוץ של 7 ימים, אני סבור שזה בהחלט נכון מבחינת היצירה, מבחינת התמהיל ומבחינת ברודקסט ראוי.

מנשה סמירה: אנחנו לא רוצים שברישיונות, וזה חלק מהחשש, לקבל ערוצים שיהיו דומים לערוצי נישה חלילה.

מנשה סמירה: אנחנו רוצים להבטיח, בין אם זה בחדשות ראויות, ולכן כל הדיון שהתקיים קודם על החדשות, ובין אם זה בהשקעה ביצירה.

מנשה סמירה: ולכן אני חושב שהמודל שהוצע כאן, שנבחן עם כל הגופים בטרם הדיון היה מאוד מאוזן, מאוד סביר, אף אחד פה לא יוצא עם מלוא תאוותו בידו כאן ואני חושב שעם ההסדר הזה אפשר יהיה לחיות, במיוחד כדי שהמסך יהיה מאוד ראוי ועם תמהיל נכון.

נחמן שי: אני רק אומר משהו.

נחמן שי: אני לא אחזור לראשית הישיבה הזאת, אם יש משהו שאסור שייפגע זה ההפקות המקומיות.

נחמן שי: אסור שהוא ייפגע.

נחמן שי: היתה ציפייה גדולה שיהיו עוד שחקנים וכל אחד ייצר יותר ובכלל יהיה לנו בום, אז הוא לא יהיה.

נחמן שי: לפחות כאן לא צריכים לגעת בכבשת הרש ולכן צריך לשמור ככל הניתן על הדבר---

שאול מגנזי: זו השאלה, מי זה הרש?

נחמן שי: במקרה שלכם אני כבר לא יודע, אבל...

נחמן שי: לא, אתם צריכים להבין, הרעיון הבסיסי, בין היתר, נועד לתת גם תנופה להפקות מקומיות.

נחמן שי: אם אתם רוצים עכשיו גם לקזז בעניין הזה, אני חושב שהחישוב הזה הוא חישוב נכון.

שאול מגנזי: אני לא רוצה לקזז, זה לא ההצעה המקורית של החוק.

נחמן שי: אז אני אומר לך, שאצלי, ואולי גם אצל חברתי, זה כן אחד מהדברים שהחוק הזה צריך לעודד, את שוק ההפקה והיצירה המקומית במדינת ישראל.

נחמן שי: עכשיו אתה אומר כן, אבל, ואתה רוצה להוריד משהו.

שאול מגנזי: אמרנו פרוגרסיבי, זה גם מה שאנחנו אמרנו.

שאול מגנזי: לזה גם הסכמנו כשדיברו איתנו על זה ואמרו לנו שזה צריך לקרות, הסכמנו לפרוגרסיבי.

שאול מגנזי: מה שמוצע זה לא פרוגרסיבי, נקודה.

מנשה סמירה: אז אפשר להגדיל את האחוז על הדלתא ואז קיבלת  פרוגרסיבי.

מנשה סמירה: מה, זה משחק של מספרים?

נוגה רובינשטיין: ---באופן פרוגרסיבי על הדלתא.

נוגה רובינשטיין: אנחנו הצענו...

נוגה רובינשטיין: המספרים יצאו מאוד גבוהים על הדלתא, אפשר לחזור להצעה הזאת, אבל כמובן שהמספרים יהיו הרבה יותר גבוהים.

ירמי קדושי: יש כמה הערות.

ירמי קדושי: ההערה הראשונה, רשום כאן בהצעת החוק, לשם הפקת תכניות סוגה עילית.

ירמי קדושי: אני מציע להוסיף שם 'לשם הפקת ורכישת תכניות סוגה עילית'.

ירמי קדושי: ברכישה, מתכוונים על סרטים ותכניות שלא שודרו בטלוויזיה או ששודרו פעם אחת ויש המון כאלה, הפקות מגרה.

ירמי קדושי: אני מציע להוסיף את זה בתוך ההצעה, כי אין סיבה בעולם שסרטים שהוכנו על ידי גופים פרטיים לא יהיו גם חלק.

מנשה סמירה: ירמי, תמיד כשכתוב 'לשם הפקת תכניות', מדובר על חלק הפקה עצמית וחלק הפקה קנויה.

ירמי קדושי: אבל אתה רואה את המחירים טוב מאוד, שמי שבא עם סרט מוכן, מה הוא מקבל ומי שבא עם הפקה שהם שותפים בה, מה הוא מקבל.

ירמי קדושי: זה פשוט שליטה מוחלטת של בעלי הרישיונות על ההפקה הישראלית.

ירמי קדושי: העניין השני הוא העניין של הכסף.

ירמי קדושי: לא כל דבר נמדד בכסף, האיכות נמדדת בכסף ו...

ירמי קדושי: יש סרטים שלא נמדדים בכסף, אלא יש סרטים שהם יכולים להיות---

אופיר אקוניס: אבל מנשה אמר ל- - -

ירמי קדושי: אני אמרתי, שעד היום החוק לא התייחס לסרטים מוכנים כמו שהוא התייחס לסרטים שמפיקים בשיתוף פעולה עם ערוץ טלוויזיה.

ירמי קדושי: כשמפיקים את זה בשיתוף פעולה, אז גם התכנים נמצאים בשיתוף פעולה, זאת אומרת לכיוון מסוים שאותה תחנה מכתיבה ליוצר ואין חופש יצירה.

ירמי קדושי: הדבר השני, העניין של סעיף 1 כאן, על המינימום.

ירמי קדושי: לא כל דבר נמדד בכסף.

ירמי קדושי: יש הפקות די טובות, איכותיות ונפלאות ומדברות אל העם שלא נמדדות בבזבוז.

ירמי קדושי: מדובר על בזבוז.

ירמי קדושי: לפעמים יש הפקות שמבזבזים כסף רק בשביל להגיע למכסה.

ירמי קדושי: אני מציע שהעניין הזה של המינימום, 50 מיליון, שלא נגיע למצב שעוד כמה שנים, כמו שהיום קורה עם מס הכנסה, כשמדברים על מס הכנסה שלילי, שלא נגיע ככה עם תחנות טלוויזיה, שבאמת מי שלא יהיה לו הרבה כסף לא יוכל להתקיים בשוק הטלוויזיה.

ירמי קדושי: זה לא הגיוני שזה יהיה טלוויזיה לעשירים בלבד.

ירמי קדושי: יש ציבור שהוא גם קצת יותר מוחלש ואין לו הרבה כסף והוא רוצה כן להביע את דעותיו וזכותו להביע את דעותיו.

ירמי קדושי: אז המינימום 50 מיליון, הוא פשוט מכשול לאותם אנשים שאין להם את הסכום.

ירמי קדושי: אם טלוויזיה מגלגלת 300 מיליון, או פחות, צריך להתייחס לזה בדיוק באותו מצב.

מנשה סמירה: ירמי, יש פתרון מיוחד בתכנים בעלות הרבה יותר נמוכה---

ירמי קדושי: בלי פרסומות.

ירמי קדושי: איפה שוק הפרסום?

ירמי קדושי: זה בלי פרסומות.

ירמי קדושי: יש פרסומות גם בערוצי נישה.

מנשה סמירה: זה לא ברודקסט, אני מצטער.

מנשה סמירה: ברודקסט זה עסק---

ירמי קדושי: זה ברודקסט, זה---

אופיר אקוניס: ירמי, תודה.

ירמי קדושי: אני חושב שזו גם זכותו של בן אדם שאין לו הרבה כסף להקים ערוץ ברודקסט, אין סיבה בעולם שלא.

מנשה סמירה: מי שאין לו כסף---

ירמי קדושי: מי שאין לו כסף לא חי במדינה ולא נושם?

ירמי קדושי: הוא משלם את המסים.

ירמי קדושי: אתה מדכא את העניים בצורה כזו.

אופיר אקוניס: מנשה וירמי, תודה.

מוש דנון: כמי שמייצג את היוצרים.

מוש דנון: אנחנו חושבים שיש משהו מאוד מאוד הגיוני והוגן במנגנון הזה שמתייחס דבר ראשון לעובדה שמי שמפסיד, או שמי שיש לו קשיים, לא צריך להוציא, ולמי שיש הכנסות גדולות יותר, אז מן הסתם הוא יבוא וישליך ישר על הפקות המקור.

מוש דנון: אני רוצה להזכיר לכל החברים וגם לחברי הכנסת, מדובר כאן, בסופו של דבר, שלא נתבלבל, סוגה עילית מכילה בתוכה, ואני לא מתכוון להיכנס לדיון של מה שהיא מכילה אבל רק להגיד, סוגה עילית מכילה בתוכה כ-50% דרמה דוקומנטרית ו-50% תכניות בידוריות שהתחנה שמחה ואוהבת להציג.

מוש דנון: זאת אומרת ירידה מהדבר הזה זו פגיעה קשה מאוד בתחום הפקות המקור שקשורות לדרמה דוקומנטרית, וכולנו מבינים את החשיבות של זה, גם של דרמות שמניבות רייטינג, אנחנו רואים את זה בחודשים האחרונים.

מוש דנון: לכן חשוב מאוד שהדבר הזה יעבוד ושאף אחד לא יפריע לו.

מוש דנון: זה טוב לכולם בסופו של דבר.

אבי דיכטר: אנחנו מסכימים עם העיקרון, אני חותם על כל מלה שמוש דנון אמר.

אבי דיכטר: אני רוצה להתלונן על היתרון התחרותי של מנשה, יש לו קול רם ובישיבות האלה אי אפשר להתחרות איתך, זה לא בסדר.

אבי דיכטר: בטיוטות הראשונות, המדרגות האלה לא היו קיימות.

אבי דיכטר: כשפנו אלינו למרבית ההפתעה, או אי ההפתעה, לא התנגדנו, אבל פנו אלינו עם משהו שהוא הגיוני, בדיוק כמו שמר שאול מגנזי הסביר לפני כן, עם מדרגות פרוגרסיביות.

אבי דיכטר: מה שעושים עכשיו זה עוד פעם מייצרים נוסח בחוק שהוא נוסח מסובך ומורכב והוא בלתי סביר בעולם הריאלי.

אבי דיכטר: כשזכיין יעבור מ-600 מיליון שקלים ל-601 מיליון שקלים, הוא צריך להפיק רטרואקטיבית בעוד מעט פחות מ-20 מיליון שקלים אחורה.

אבי דיכטר: המעבר של מיליון שקלים בהכנסה יעלה לו בעוד 20 מיליון שקלים.

אבי דיכטר: אנחנו לא מתנגדים לעיקרון, אנחנו רק אומרים שהעיקרון הזה צריך להיות פשוט וסביר והוא צריך להתנהל בעולם העסקי ובעולם של ההפקות ואי אפשר להגיד למישהו, 'הגעת לנקודה מסוימת, נחייב אותך רטרואקטיבית אחורה'.

אבי דיכטר: לכן במקום ללכת ולעצור במקום שבו דובר ובו הוסכם---

קריאה: בכל אופן אם היית יודע בדיעבד מה יהיו ההכנסות שלך---

אופיר אקוניס: רבותיי, תודה.

אופיר אקוניס: מצביעים.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – רוב נגד - מיעוט     אנחנו ממשיכים.

אתי בנדלר: נוסח לדיון ב-18 לנובמבר, כתוב למעלה, הליך הקצאת אפיק חדש.

אתי בנדלר: זה נוסח שהועבר ב-19 לנובמבר.

טל רוזנפלד: (מקריאה): סעיף 37 ד' (א) בסעיף זה "אפיק חדש", אפיק שנכלל ברשימת שנקבעה לפי סעיף 6כא1(ה) לחוק התקשורת, ושאינו אפיק קיים.

טל רוזנפלד: "אפיק קיים", אפיק שבו שידרו מי שבידו רישיון כללי לשידורי כבלים, כהגדרתו בסעיף  6א' לחוק התקשורת ובעל רישיון לשידורי לוויין כהגדרתו בסעיף 6מג לחוק התקשורת, את שידוריו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ושמיקומו נקבע באופן המפורט בסעיף זה, ובלבד שחלפו פחות שנתיים ממועד פקיעתו וביטולו של הרישיון לשידורי טלוויזיה האמור.

טל רוזנפלד: "כשיר לבקשת אפיק" - בעל רישיון לשידורי טלוויזיה וכן מי שהגיש למועצה בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה ואשר לדעת המועצה מתקיים בו האמור בסעיף 33א' (א)(1)(2)(4) ו-(ב) והאמור בכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 33א'(ג) ככל שקבעה כללים כאמור".

טל רוזנפלד: "(ב) הוגשה בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה, אחת או יותר, ומצאה המועצה כי לפחות אחד ממגישי הבקשה כאמור הוא כשיר לבקשת אפיק, תפרסם הרשות הודעה לציבור על כוונתה להתיר שימוש באפיק חדש, אחד או יותר, לשם העברת שידוריהם של בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה ויחולו לעניין זה הוראות אלה:     (1) ביקש שני כשירים לבקשת אפיק, או יותר, לעשות שימוש באפיק חדש עד למועד שהורתה הרשות, (בפסקה זו 'המבקשים'), תפרסם הרשות מכרז לגבי השימוש באפיקים חדשים, כמספר המבקשים, שיהיו רצופים ככל הניתן ואשר המבקשים נדרשו להגיש הצעותיהם לגבי כל אחד מהם.

טל רוזנפלד: הוראות סעיף 40 יחולו לעניין מכרז כאמור בשינויים המחויבים, ורשאית המועצה לקבוע כללים לעניין הליכי המכרז לפי פסקה זו, לרבות מעניין דרכי הגשתם של ההצעות והטיפול בהן;      (2) ביקש כשיר לבקשת אפיק, אחד בלבד, לעשות שימוש באפיק חדש, עד למועד שהורתה הרשות, תקבע המועצה את האפיק אשר ייעשה בו שימוש כאמור, שיהיה רצוף ככל הניתן לאפיקים אחרים שבהם משודרים שידורים של בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה ותקבע באישור השר ושר האוצר סכום חד פעמי שישלם בעד השימוש כאמור;      (3) המועצה תיתן את החלטתה בדבר בחירת הזוכים במכרז לפי פסקה (1) או תקבע את האפיק ואת הפרסום החד פעמי שיש לשלם לפי פסקה (2), לפי העניין, לא יאוחר מ-90 ימים מהמועד שבו מצאה כי מי שהגיש בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה הוא כשיר לבקשת אפיק;     (4) בלי לגרוע מהאמור לעניין מועד תחילת תוקפו של רישיון לשידורי טלוויזיה בסעיפים 35ה'(1), 71א'(א) ו-(ב) ו-71ה'(א) ו-(ב), תחילת שידוריו של בעל הרישיון שזכה במכרז לפי פסקה (1) וששילם סכום חד פעמי שיש לשלם לפי פסקה (2) באפיק החדש, תהיה במועד שתקבע המועצה ברישיון ושלא יהיה מאוחר מתום עשרה חודשים ממועד קבלת החלטת המועצה, כאמור בפסקה (3)".

טל רוזנפלד: התיקון האחרון בסוף, זה יהיה במקום מה שמתחיל 'ממועד קבלת החלטת המועצה', יהיה 'ממועד קבלת החלטת המועצה או ממועד קביעת המועצה, כאמור בפסקה (3) לפי העניין'.

טל רוזנפלד: פה מדובר בתיקון נוסח, חשבנו שזה יהיה יותר ברור, אבל הסעיף כולו מדבר על הליך המכרז להקצאת אפיק.

טל רוזנפלד: אנחנו חושבים שהתיקון שאנחנו עושים עכשיו הוא פשוט בשביל ליצור יותר ודאות ויעילות כדי ליצור מכרז אחד להקצאת כל האפיקים על פי מספר הפונים.

טל רוזנפלד: זאת אומרת אם יוגשו שלוש בקשות לקבלת רישיון, נמצאו שלושה כשירים לבקשת רישיון, זה מספר ההליכים שעליו יצטרכו להתמודד במכרז, להציע הצעות לגבי מספר האפיקים הזה ולגבי כל האפיקים שעומדים למכרז, וזה כמובן מתוך רשימת חמשת האפיקים שיקבע השר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יהיה הבדל בין אפיק לאפיק מבחינת מחיר?

טל רוזנפלד: זה המכרז, זה תלוי בהצעות.

אתי בנדלר: תלוי מה הם יציעו.

אתי בנדלר: נניח לצורך העניין שיהיו אפיקים 1 עד 5, ועכשיו יהיו שלושה כשירים, יעשו מכרז על אפיקים 1 עד 3, יכול להיות שחברה מסוימת תציע עבור אפיק 1 סכום מסוים, עבור אפיק 2 סכום יותר גבוה, ועבור אפיק 3 סכום נמוך יותר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת כל חברה נותנת סכום לכל אפיק.

אתי בנדלר: כן.

נחמן שי: זה הרעיון של המכרזים המגוחכים האלה?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: זה על מספרי אפיקים, כשיותר מאחד מעוניין במספר כלשהו.

זהר קדמון סלע: ---באחד האפיקים המוצעים?

זהר קדמון סלע: למה מחייבים את המציעים להגיש בקשות לגבי כל אחד מהאפיקים המוצעים?

נוגה רובינשטיין: ---בכל נקודת זמן יוכל לחזור חזרה לזיכיון, אבל דנו בזה באופן מאוד מעמיק וארוך ואני חושבת שהוועדה אמרה את דברה.

אופיר אקוניס: לא, אמרנו שהעיקרון הזה לא מתקבל.

נוגה רובינשטיין: למה הוועדה אמרה את דברה, מכיוון שברגע שמתקבלת החלטה של בעל זיכיון לעבור למתכונת של רישיונות, מרגע שאנחנו מדברים על טווח אפיקים שהוא טווח קבוע וידוע מראש, אין יכולת לאותו בעל רישיון להחליט בכל נקודת זמן שהוא יכול לחזור אחורה, גם בעל הזיכיון, אחר, ככל שיישאר באפיק 22 במקרה שלכם, צריך לדעת לכלכל את צעדיו, וגם הרשות השנייה צריכה לדעת שאם היא מציעה עזרה לשלושה או ארבעה האחרים, ואין לכם שום סיבה שלא לקבל החלטה ברגע האמת, ולא רק בכפוף ל---

זהר קדמון סלע: אנחנו רוצים ללכת במלוא הרצינות, רק רוצים לדעת לאן הולכים ולמה הולכים בצורה מסוימת וזה לא מספיק מסוים.

זהר קדמון סלע: אתם לא יכולים להניח שהמבקשים אדישים לעניין מספרי האפיקים שאתם מבטלים ב---

אופיר אקוניס: אבל מה שאת שואלת את נוגה זה שאם המספר ימצא חן בעיניכם, אז זה טוב, אם הוא לא ימצא חן בעיניכם, אז...

אופיר אקוניס: יש פה בעיה.

זהר קדמון סלע: אנחנו לא יכולים ללכת על מספר, כמו שאתה קורא לזה, שלא מוצא חן בעינינו.

זהר קדמון סלע: אני לא מכירה שום תקדים של חברת טלוויזיה שהולכת לשדר באפיק שלא ידוע לה והיא צריכה ל---

אופיר אקוניס: למה בעולם זה הפוך?

אופיר אקוניס: קודם היא יודעת מה המספר?

זהר קדמון סלע: בוודאי.

נוגה רובינשטיין: גם חברות תקשורת לא יודעות איזה קידומות הם יקבלו לפני כניסה, 054---

קריאה: זה לא אותו דבר.

נוגה רובינשטיין: וגם לקחו להם את זה במהלך הדרך.

נוגה רובינשטיין: זה היה בוועדה לפני שבועיים.

זהר קדמון סלע: אז אולי תחליפו את 22 ב-10, לפי ההיגיון הזה.

זהר קדמון סלע: אם מספרי האפיקים הם לא חשובים, אז הם לא חשובים.

נוגה רובינשטיין: היה דיון בוועדה על זה, לפני שבועיים.

לאה ורון: והוועדה אמרה את דברה בנושא.

נחמן שי: אולי אפשר להגיד מה יהיה התהליך בסופו של דבר, כי נראה לי שיש פה חורים בתוך התהליך הזה.

נחמן שי: השר יקבע את האפיקים והמועצה אחר כך תנהל את התהליך כדי להקצות אותם באופן ספציפי?

נוגה רובינשטיין: כן.

נחמן שי: כל אחד מהם יצטרך להתמודד על מה הוא רוצה מתוך האפיקים האלה?

נחמן שי: אחד ירצה 11, אחד ירצה 13, ושלושה ירצו 15, אז מה יהיה?

נוגה רובינשטיין: כולם יתמודדו, כולם על הכל.

נחמן שי: ומי יחליט?

נחמן שי: המועצה?

נוגה רובינשטיין: המועצה לכבלים.

שי נחמן: לפי מה היא תחליט?

שי נחמן: שלוש חברות רוצות אותו ערוץ.

נוגה רובינשטיין: לפי ההצעות שלהם.

נחמן שי: לפי הכסף שהן יציעו.

נוגה רובינשטיין: בוודאי.

אופיר אקוניס: הערות נוספות?

זהר קדמון סלע: אני רוצה להגיד שאמנם נראה כאילו דנו בשאלה הזו כבר---

אופיר אקוניס: לא כאילו, דנו.

זהר קדמון סלע: אנחנו לא דנו.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: על העיקרון דנו ולא קיבלנו אותו.

זהר קדמון סלע: הסעיף הזה שאנחנו דנים בו עכשיו מדבר על הליך הקצאת האפיקים באופן כללי לכלל המבקשים, וכמו שאתם קובעים עכשיו, יהיה נכון לגבי כולם.

זהר קדמון סלע: אז תקבעו עיקרון שאומר שיש ודאות לגבי האפיקים שהמבקשים הולכים אליהם, ולגבינו בסך הכל מה שנדרש זה התאמה.

זהר קדמון סלע: זה לא נקרא חזרה על---

נוגה רובינשטיין: לא, אנחנו דנו בעיקרון.

נוגה רובינשטיין: מכיוון שדנו באפיק הספציפי שנוגע אליכם, אז מכיוון שהתקבלה החלטה באופן ספציפי שנוגעת אליכם, מכח קל וחומר בוודאי שהיא נוגעת להסדר כולו.

נחמן שי: למי הולך הכסף?

אופיר אקוניס: למי הולך הכסף?

נוגה רובינשטיין: הכסף, יש סעיף של הקצאת כספים, אנחנו נגיע אליו.

אופיר אקוניס: לא, הוא רוצה לדעת לפני שהוא מצביע.

נחמן שי: 10 מיליון שקל הוא קנה עכשיו אפיק, מה עושים עם ה-10 מיליון שקל?

נוגה רובינשטיין: זה הולך להפקה של יצירה ישראלית.

נחמן שי: איפה, של מי?

נוגה רובינשטיין: ---קרנות.

נוגה רובינשטיין: יש ויכוח אם זה...

נוגה רובינשטיין: אבל אנחנו נגיע לזה---

נחמן שי: זה צריך לחזור לאותו ערוץ לפחות.

נוגה רובינשטיין: כשנגיע לסעיף, נוכל לדון בזה.

נוגה רובינשטיין: אפשר לדון בזה עכשיו.

אופיר אקוניס: אז תקריאי את זה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי משוכנע שהוא רוצה להצביע עבור---

עמוס נוימן: שאלה.

עמוס נוימן: היה ולא זכינו באפיק שהתמודדנו עליו, מה קורה איתנו?

נחמן שי: אתם הולכים לאחד חדש.

עמוס נוימן: מה, שהמדינה מקצה לנו על דעת עצמה?

עמוס נוימן: אני צריך לתת את החמש עדיפויות האלה?

נוגה רובינשטיין: כן.

אופיר אקוניס: אומרת דנה שלגבי הקרנות הוקרא ולא הוצבע, בואו נצביע ביחד.

אופיר אקוניס: כי זאת שאלה נבונה, יש כסף מהאפיק, לאן הוא הולך, איך הוא הולך ובאיזה...

אופיר אקוניס: לא בכדי האיש היה המנהל הכללי של הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: גם היית מנהל כללי של רשות השידור?

נחמן שי: לא, רק יושב ראש.

נחמן שי: אני יכול אבל.

אופיר אקוניס: אתה רוצה?

נחמן שי: לא, ממש לא.

אופיר אקוניס: תקריאי בבקשה את הסעיף עם הקרנות ונצביע ביחד, לאן הולכים הכספים.

קריאה: זה הוקרא.

אופיר אקוניס: לא, ניר אומר שלא ואנחנו סומכים עליו.

אופיר אקוניס: תקריאי ונצביע על שניהם.

אופיר אקוניס: הוא רוצה תשובה לאן הולך הכסף.

אופיר אקוניס: מר אילן אבישר רוצה לענות לך.

אילן אבישר: ההצעה הראשונית התייחסה להעברת הכספים להפקות דרך קרנות קיימות, אנחנו הסתייגנו ממנה, כי אין כרגע קרנות שמקצות השקעות להפקות טלוויזיה.

אילן אבישר: דווקא לרשות השנייה יש יותר ניסיון.

אילן אבישר: בי"ת, אנחנו רואים גם אפשרות לכרוך את כספי הביד עם השקעה חוזרת באותו ערוץ, בנוסחה שתהווה תמריץ לאלה שמציעים את הביד להציע סכום גבוה, כי הם יודעים שבסיכומו של דבר הוא יוכל לחזור אליהם בהיקף מסוים ומבחינתנו זה יחזור להפקות בתוך הערוץ.

אופיר אקוניס: לא הבנתי.

אופיר אקוניס: איך הולך הכסף, דנה?

אילן אבישר: יש פה שני דברים.

אילן אבישר: אחד זה מה המנגנון שמחלק את הכסף, ובי"ת, לאן הולך הכסף.

אילן אבישר: מבחינת המנגנונים, הקרנות הקיימות לא מספקות מענה למערכת שנוטלת הקצאות להפקות טלוויזיה.

אילן אבישר: הדבר השני, שיש שיקול נוסף.

אילן אבישר: ייתכן שיעלו גם שיקולים נוספים, שאם אתה מבטיח שכספי הביד יחזרו להפקה עצמית בתוך הערוץ, אתה מעודד הקצאה גבוהה יותר והיזם שמציע את זה---

נחמן שי: אני גם---

אילן אבישר: אז זאת אומרת אין הצעה חלופית.

נחמן שי: מה זה הקרנות?

אופיר אקוניס: קיימנו בדיון בקרנות.

נחמן שי: אני רוצה להציע משהו, אם הביד יהיה מיליונים והוא יעבור לרשות, היא לא יכולה לחלק אותו לאן שהיא רוצה, זה לא סביר, זה צריך לחזור לערוץ.

נחמן שי: אפשר לקבוע שזה חוזר לערוץ אבל זה לא נחשב במניין של ה-50 מיליון, או כמה שלא יהיה.

נחמן שי: אז זה בסדר.

נחמן שי: אז הוא תרם לעצמו אבל זה לא נחשב באותם 50 מיליון, אז הגדלנו את מתח ההפקות באותו ערוץ.

נחמן שי: זה הכי נכון.

דנה נויפלד: ---לאן זה הולך ומי מפיק, במובן של מי הגורם המפיק וגם מי הגורם שמשדר.

דנה נויפלד: יש שתי שאלות.

דנה נויפלד: לפי ההצעה כרגע הגורמים שיכולים לשדר אחר כך זה גם ערוצי הברודקסט וגם ערוצי כבלים ולוויין.

דנה נויפלד: זה לפי ההצעה כרגע.

דנה נויפלד: לגבי השאלה מי מפיק באופן ספציפי כל תכנית ותכנית, הכסף יחולק על ידי הקרנות.

דנה נויפלד: זאת ההצעה.

יורם מוקדי: ---אנחנו בסוף שוכחים מה ההיסטוריה.

יורם מוקדי: זה התחיל מזה שמפקיעים לנו ערוצים, אחרי זה מנהלים על זה מכרז.

אופיר אקוניס: אבל החזרנו לך את 10 ו-22.

יורם מוקדי: זה רעיון טוב.

יורם מוקדי: אין לי בעיה.

אופיר אקוניס: אין לך בעיה.

אתי בנדלר: אבל הגבלנו את השימוש באפיקים האלה.

יורם מוקדי: אם אתה רוצה לחלק את זה בחינם, תחלק את זה בחינם, המדינה מנהלת מכרז.

יורם מוקדי: אם היא היתה רוצה לתת להם בחינם, שתיתן בחינם, אני מברך על זה, אבל אם היא מנהלת מכרז ואומרת להם, עכשיו תתמחרו על האפיק הזה, אז אם היא מנהלת מכרז, אמרנו שהוא לא שלה, ולכן אמרנו שהכסף הזה צריך ללכת אלינו כי מפקיעים לנו, מפקיעים לנו נדל"ן ואחרי זה המדינה עושה על זה מכרז.

יורם מוקדי: לכן סוכם פה על פשרה, זאת אומרת שהכסף הזה יילך גם לזכייני ערוץ 2 וגם לשידורי הכבלים והלוויין.

נחמן שי: אין פה מנגנון שיעשה את הכל.

יורם מוקדי: היום בחוק הקולנוע מישהו לקח כסף של המדינה ממש, כסף של משלם המסים, וחילק אותו, ואתה יודע מה?

יורם מוקדי: זה הרע במיעוטו, לפחות זה עובד בקולנוע---

נחמן שי: אני מכיר את חוק הקולנוע, תאמין לי, אבל אני חושב---

יורם מוקדי: אין מנגנון יותר טוב והוא הביא ברכה לקולנוע.

יורם מוקדי: אז אם יש פה הרבה כסף, אגב אני בעד שלא תשלמו, אתם לא צריכים לשלם על האפיקים האלה בכלל, אבל---

משה כחלון: המדינה העמידה לרשותכם.

נוגה רובינשטיין: זה שימוש על פי חוק.

נוגה רובינשטיין: אתה קיבלת את הרישיון שלך בתנאים האלה.

משה כחלון: המדינה העמידה לרשותכם, גם אפיקים, גם תדרים, גם קרקעות, המדינה מעמידה לרשות.

אופיר אקוניס: אני ביקשתי שתקריאי את הסעיף הבא, שמשלים ונותן את התשובה לחבר הכנסת שי, הוא לא הוקרא.

אופיר אקוניס: או שהוא כן הוקרא.

אופיר אקוניס: עכשיו אני נזכר.

אופיר אקוניס: אם הקראנו את זה, אין בעיה, לא צריך---

נחמן שי: ההקצאה תלך לכבלים וללוויין, גם הביד יחזור לאותו ערוץ שממנו זה בא.

נחמן שי: אגב, לדעתי זה יגדיל את הביד, כי יהיה להם אינטרס, כי זה חוזר אליהם.

נחמן שי: אמרתי כבר, אחת המטרות היא להגדיל את ההפקות המקוריות.

קריאה: זה יהיה כסף שיילך להפקה ולא לעוד---

נוגה רובינשטיין: השר יפעיל שיקול דעת לגבי היקף החלוקה של הכספים, בין בעלי רישיונות כלליים לבין בעלי רישיונות בתוך הרשות השנייה.

משה כחלון: מה עם היוצרים?

משה כחלון: למה אתם שקטים?

דנה נויפלד: החלוקה הכללית בין הוט ויס ובעלי הרישיון, אופן ההקצאה הזאת, על זה יחליט השר וגם יילקח בחשבון איזה אפיקים...

דנה נויפלד: הלוא הוא צריך להחליט על אפיקים שהם יהיו לטובת בעלי הרישיון, אחרי שהוא יחליט את זה ובשים לב למה שהוא החליט, הוא יקבע את החלוקה בין הקבוצות.

דנה נויפלד: החלוקה הספציפית להפקות תיעשה בהתאם לכללים שתקבע מועצת הרשות השנייה.

נחמן שי: השר יחליט כמה כסף יס תקבל וכמה כסף הוט יקבל?

דנה נויפלד: לא כמה הוט או יס, אלא כמה בעלי רישיון, כבלים ולוויין, וכמה בעלי רישיון לברודקסט.

דנה נויפלד: זה העיקרון שדובר בוועדה.

אופיר אקוניס: הבאתם נוסח על העניין הזה של הקצאת הכספים?

אופיר אקוניס: גם היועץ המשפטי וגם היועצת המשפטית של הוועדה לא ראו את זה.

אופיר אקוניס: ביקשנו נוסח יותר ספציפי ולא קיבלנו כלום.

מוש דנון: מניסיון רב והיכרות את המנגנון שמתנהל כרגע בתוך מה שנקרא קרנות ומועצת הקולנוע, אנחנו מביעים חשש גדול שכסף יגיע לתוך המנגנון הזה.

מוש דנון: אנחנו מכירים את זה מלפני ולפנים, וזה לא עניינה של הוועדה הזו כרגע, אבל יש שם בעיה ולדעתנו כסף שיילך לשם ייכנס למקום מאוד מאוד בעייתי.

מוש דנון: לדעתנו הכספים האלה צריכים להגיע בחזרה להפקות המקור, המחויבויות השוטפות והרגילות.

מוש דנון: לדעתנו הכסף הזה צריך להגיע כמה שיותר קרוב למסכי הטלוויזיה, מהם הכסף הזה בא.

מוש דנון: אנחנו מודעים לצורך ולרצון שמביע כאן מר מוקדי, אבל עדיין אנחנו רוצים להגדיל את האינסנטיב במקום שכרגע אנחנו רואים כחולשה, מבחינת הפקות המקור, ולכן אנחנו כן מוצאים לנכון שהכספים האלה יגיעו בחזרה אל מסך הטלוויזיה בברודקסטינג.

מוש דנון: יש לנו עדיין שאלות רבות של איך המנגנון הזה יתנהל, משום שלטעמנו לא הרשות צריכה להפיק את זה, אבל הרשות צריכה לנהל איזה שהוא מנגנון של פיקוח שלדעתנו עוד לא הגיע לאיזה שהוא פתרון הגיוני וברור, אבל זו דעתנו.

נחמן שי: אני אומר, בהנחה שיהיה איקס מסוים של ביד, שני שליש יחזרו לערוץ הזה, ושליש יילך לפצות את בעלי הרישיונות, בכבלים ובלוויין.

אבי דיכטר: יש פה תמימות דעים בין המועצה, היוצרים והזכיינים.

נחמן שי: אני שמעתי את מר מוקדי ואני חושב שזה הגיוני, בכל זאת---

אבי דיכטר: במאזן הפיצויים, אנחנו צריכים פעמיים, גם מוציאים אותנו מערוץ 2 וגם מבקשים מאיתנו לשלם על ערוץ אחר, איפה הפיצוי שלנו?

אתי בנדלר: על מה מגיע לכם פיצוי, מר ניר?

אתי בנדלר: לא הצלחתי להבין.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אפשר קודם כל להצביע על הסעיף הזה, אחר כך על הקרנות.

אמיר רוזנברג: בקשר לפיצוי.

אמיר רוזנברג: דווקא ממה שאומר מר מוקדי יש איזה מכשלה, מבחינתו, משום שהכסף שהוא אמור לדרוש, הוא אמור לדרוש בגין ההפקעה, זו ההנמקה שלך, ולכן זה במסגרת היחסים שלך מול מי שמפקיע ממך.

אמיר רוזנברג: שם אתה יכול ללכת, להגיד 'מגיע לי'---

קריאה: זה לא הפקעה.

אמיר רוזנברג: לא משנה, אני משתמש בטרמינולוגיה שלו, לגבי התחושה שלו.

אמיר רוזנברג: אם הם עושים משהו אסור, או משהו מותר, או משהו זה, אתה הולך אליהם ואומר לכם, 'זה שווה לי איקס, אתם צריכים לתת לי את זה', זה במסגרת היחסים בינך לבינם.

אמיר רוזנברג: אנחנו מדברים על הביד שלא צורף למסגרת היחסים האלה והזרוע שלך לא מגיעה כל כך רחוק כדי לשים כאן כסף, זה בכלל משהו אחר, זה בא להגיד ולעשות תחרות בין האנשים כדי לעשות חלוקה צודקת, רציונל כזה או אחר, שהוא בכלל לא נגזר מההפקעה שאתה קורא, ולכן אין להם קשר לדבר הזה.

אמיר רוזנברג: מכיוון שרצו לבוא ושאחד ירצה את מספר 2 ושאחד את מספר 1 ורצו לעשות את זה על בסיס שוויוני, צריכים להתחרות על זה בכסף ולכן מהרגע הזה מאה אחוז מהכסף הזה צריך ללכת---

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, אנחנו לא נקשור את זה, האם בנושא הקצאת אפיק חדש, הדבר מובן?

אופיר אקוניס: ומקובל?

אופיר אקוניס: אתה העלית את השאלה איך הולך הכסף ואיך הוא מתחלק, אבל זו שאלה אחרת.

אופיר אקוניס: אגב, כן ביקשנו נוסח.

דנה נויפלד: נכון, ורצינו להגיע לדיון מול הרשות השנייה, הדבר עוד לא הסתייע, אנחנו מקווים שנוכל לסיים את זה כמה שיותר מהר.

ניצן חן: רק למען האיזון, כי יכול להיות שחבר הכנסת שי אולי אולי שכח איך התחלנו בתחילת הדרך.

ניצן חן: היה הרי ריב לא קטן על החלוקה הזאת והחלוקה אז היתה שהרציונל, הכסף ליצירה ישראלית והפקות מקור, בין אם נקרא לזה הפקעה, מלפפונים או עגבניות, בראש ובראשונה לכבלים והלוויין, ואז, לצורך האיזון, אמרנו בוא נקים את הקרן, בין אם היא עובדת או לא עובדת, או מנגנון אחר.

ניצן חן: אגב, בהוט וביס יש מנגנון הרבה יותר פשוט וברור, בין 8% ל-12% מסך ההכנסות שלהם הולכים להפקות מקור ויצירה ישראלית, והם משקיעים ביחד גם במינימום של ה-8%  מעל ל-300 מיליון שקל בשנה.

ניצן חן: אפשר לחשוב ולשקול להפעיל את אותו מנגנון, במקום אותה קרן שתעביר את הכסף, אבל לבוא ולומר שהכבלים והלוויין הם הסרח עודף בחלוקה הזאת, זה נשמע לי הזוי ואבסורדי.

ניצן חן: כי מלכתחילה הכסף הזה היה צריך לבוא בראש ובראשונה לכבלים וללוויין.

דנה נויפלד: לא בראש ובראשונה, הכסף הזה היה אמור להגיע למדינה, קודם כל נתחיל מזה, ואז הרעיון היה להחזיר אותו להפקה ולהחזיר אותו ליצירה.

דנה נויפלד: זה היה סדר הדברים.

דנה נויפלד: הרעיון היה להגדיל את כמות הפקות המקור.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מעלה להצבעה.

אופיר אקוניס: קודם כל נתחיל מהליך הקצאת אפיק חדש ואחר כך נטפל בעניין שאתה שאלת עליו, חבר הכנסת שי, הדרכים והשימוש בכסף, או איך הוא מתחלק.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 37ג'?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, חברת הכנסת ברקוביץ'.

אופיר אקוניס: הצבעה.

אופיר אקוניס: אגב, הדיון התקיים, עכשיו ניאלץ לקיים סוג של דיון מקוצר על הנוסח החדש שאתם תביאו.

נחמן שי: מתי נדון בחלוקה?

אופיר אקוניס: ביום חמישי הבא.

לאה ורון: הנושא הבא זה הנושא של פקיעת רישיון בנוסח לדיון מה-18 לנובמבר 2010, הועבר ביום 16.11.2010.

טל רוזנפלד: אנחנו מדברים על תיקון סעיף 37, שעוסק בפקיעת רישיון, פסקה (3).

טל רוזנפלד: אחרי סעיף קטן (א) יבוא (א1), מצאה המועצה כי בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא תיקן הפרה, כאמור בסעיפים 34ה'3, 35א'(ב1), 71א'(ד1), או 71ה'(ד1) עד תום התקופה שהורתה לו לפי אותם סעיפים, או כי לא עמד בתכניות שהוגשו על ידו בהתאם להוראות סעיפים 71א(ג), או 71ה(ג), יפקע רישיונו.

טל רוזנפלד: המועצה תפרסם הודעה ברשומות על פקיעת הרישיון כאמור.

טל רוזנפלד: זה סעיף שכבר דנו בו, שעוסק בפקיעת רישיון.

טל רוזנפלד: גם דנו בעיקרון שאם לא מתוקנות הפרות בתקופה שהוקצבה לתיקון שלהם, יפקע הרישיון, אז כאן אנחנו מוסיפים עוד שתי תוספות בקשר לסעיפים 71א ו-71ה, כי אלה הוראות המעבר.

טל רוזנפלד: גם כאן מדובר על הפרות זניחות שלא תיקנו במועד.

טל רוזנפלד: התיקון השני הוא בנוגע לתכניות לפריסת חובות, גם בסעיפים 71א ו-71ה, שכבר אושרו.

טל רוזנפלד: אם לא עומדים בתכניות פריסת החובות, גם אז יפקע הרישיון.

אופיר אקוניס: הערות?

אופיר אקוניס: בבקשה.

זהר קדמון סלע: ---הרישיון, מתוך אמירה שלכם שאתם רוצים סנקציה אפקטיבית, שנעמוד בפריסה, וכרגע אנחנו רואים שמלבד אפשרות החילוט יש גם אפשרות של פקיעת הרישיון.

זהר קדמון סלע: זה הרבה מעבר לסנקציה אפקטיבית.

טל רוזנפלד: אז מה, את רוצה לשלול מה---

זהר קדמון סלע: אחת מן השתיים, אם תהיה מידה בפריסה, אז אפשר להסתפק באופציה של חילוט, אפשר להסתפק באופציה של פקיעה.

זהר קדמון סלע: יש כאן מן מנגנון של סנקציות שהן הרבה יותר גרועות ממה שהיה בזיכיון.

טל רוזנפלד: מה את מבקשת?

זהר קדמון סלע: שתהיה מידה בפריסה, מאחר ותוצאתה, לפי הצעת החוק עכשיו, היא חילוט, אני לא חושבת שהיא צריכה להיות רלוונטית כאן.

אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, כשמישהו מתווכח איתך על הסנקציות שאתה אמור להטיל עליו או שתהיה צפוי להטיל עליו אם הוא אי פעם יפר, זה כבר כשלעצמו מעורר דאגה.

אמיר רוזנברג: אין סיבה.

אמיר רוזנברג: הם מבחינתם, הסנקציה צריכה להיות כמה שיותר רחבה, כמה שיותר רצינית, כמה שיותר אפקטיבית.

אמיר רוזנברג: אם זה חמור פחות, אז זה ערבות בנקאית, אם זה חמור יותר, זה שלילת רישיון.

אמיר רוזנברג: אני חושב שהדבר הזה הוא מידתי בחוק הזה והוא סביר מאוד.

זהר קדמון סלע: אמיר, כל חברה צריכה לפעול נגד האפשרות של סגירתה בכל תרחיש.

אמיר רוזנברג: את אמרת מבחינתך משהו נכון, אבל מבחינה מהותית, את אומרת 'אני מבקשת להוריד את אחת הסנקציות במקרה שאני אפר', הדבר הזה באופן טבעי מעורר דאגה, גם אצלנו, גם אצל אחרים.

אמיר רוזנברג: את צריכה להגיד, 'אני לא אפר'.

אמיר רוזנברג: יש לכם סנקציה של ערבות בנקאית, אם אני אהיה באמת עבריינית קשה ביותר, גם תשללו לי, כי אין סיכוי שאני אהיה שם.

אמיר רוזנברג: זה שיח נורמלי ורגיל, וזה מה שצריך לבוא.

אמיר רוזנברג: מי שצריך לעמוד במחויבות, צריך לבוא ולהגיד 'אני לא מפחד מזה, אני אעמוד במחויבות'.

זהר קדמון סלע: אני לא מפחדת מזה, אבל זה שיש לי ודאות מלאה שאני אעמוד בכל המחויבויות שלי, זה לא אומר שאני צריכה להפקיד לו את האפשרות ולהיות לא אחראית ולאשר אפשרות של סגירה של החברה.

אמיר רוזנברג: הסגירה היא בידיים שלך, כי אם את---

אילן אבישר: אני קצת מרגיש לא נח עם הניסוח שקובע חד משמעית 'יפקע רישיונו'.

אילן אבישר: זה לא נותן לשום גורם איזה שהוא שיקול דעת לבחון איך ההפרות---

אתי בנדלר: הוועדה דנה בכך והיתה החלטה מפורשת של הוועדה לשלול את האפשרות לתת שיקול דעת, על רקע ניסיון העבר.

אילן אבישר: עם כל כך הרבה סעיפים ועם כל כך הרבה עמידה בתכניות שהוגשו, נראה לי שנוצר פה מרחב חדש שמישהו יכול לבוא ולומר 'זה מה שהייתם צריכים למצוא, זה מה שנמצא---

נוגה רובינשטיין: הסעיף הובא, יחד עם הרשות השנייה, להמלצות של ועדת מרדכי.

אופיר אקוניס: מר אבישר, טיפלנו בזה.

אילן אבישר: אין בעיה.

אופיר אקוניס: אנחנו נעלה להצבעה את תיקון סעיף 37, פסקה (3).

אופיר אקוניס: רק את התיקון, כי את התיקונים הטכניים כבר עשינו.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: תיקון סעיף 37 עבר פה אחד         נוגה והיועצת המשפטית של הוועדה, בעצם השלמנו את הקראת ההצבעה על כל הסעיפים?

אופיר אקוניס: לא להיום, בכלל.

נוגה רובינשטיין: לא.

אופיר אקוניס: אז בואו נמשיך.

אופיר אקוניס: עורכת דין רובינשטיין, את כל התיקונים הטכניים וההתאמות סיימנו?

לאה ורון: מה עם הנושא של כללים ראשונים והוראות מעבר?

נוגה רובינשטיין: זה בסוף.

לאה ורון: הבנתי, כשייגמר החוק.

לאה ורון: הבנתי.

נוגה רובינשטיין: זה סעיף אחרון.

אופיר אקוניס: עורכת דין נויפלד, מה קורה?

דנה נויפלד: אני אגיד את הסעיף.

דנה נויפלד: זה סעיף 33ב, שהכותרת שלו זה 'כללים למתן רישיון לשידורי טלוויזיה'.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים על נוסח שהתקבל ממשרד התקשורת, מדובר על כללים למתן רישיון לשידורי טלוויזיה, עמוד 6.

דנה נויפלד: סעיף 33ב(א) פסקה (1).

דנה נויפלד: הפסקה אומרת, המועד שממנו ניתן להגיש בקשה לקבלת רישיון לשידורי טלוויזיה לפי הוראות סעיף 33א במטרה לאפשר את תחילת השידורים בידי בעל הרישיון החל במועד המעבר.

דנה נויפלד: אנחנו מבקשים למחוק את המלים 'לפי הוראות סעיף 33א'.

דנה נויפלד: זה תיקון טכני.

דנה נויפלד: אנחנו חושבים שזה לא מדויק לומר את זה, הכללים האלה יחולו גם על בעל זיכיון שמגיש בקשה לפי הוראות המעבר ולא רק על מי שמגיש בקשה לפי הוראות סעיף 33א רבתי.

דנה נויפלד: נכון לדעתנו למחוק את זה.

אופיר אקוניס: אוקי.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: תיקון סעיף 33ב(א) פסקה 1 - עבר

לאה ורון: עורכת דין רוזנפלד, אנחנו ממתינים לך.

לאה ורון: אם אין משהו, אז אפשר להגיד ליושב ראש לסגור את הדיון.

טל רוזנפלד: רק שנייה, אנחנו נוודא.

אופיר אקוניס: אני גם שואל מה יש לנו לפעם הבאה, מעבר לנוסח החדש, חברת החדשות, הקרנות, ה-DTT והרוויזיות שעוד לא הוצבעו.

דנה נויפלד: יכול להיות שהנוסח של חברת החדשות יצריך תיקון בסעיפים אחרים, נצטרך לבדוק את זה.

אופיר אקוניס: בהחלט, תבדקו.

אתי בנדלר: אני מבקשת.

אתי בנדלר: היה נושא פתוח בסעיף 12 להצעת החוק, 33א, רישיון לשידורי טלוויזיה, היה שם נושא שנשאר פתוח, אם אתם יכולים ל---

דנה נויפלד: עשינו תיקון לדרישה שהיא אחד התנאים להיות כשיר להחזיק זיכיון היום, היות המבקש אזרח ותושב, אנחנו ביקשנו לשנות את הסעיף הזה ואת הנוסח.

דנה נויפלד: 33א רבתי (א2) שינינו, במקום שיהיה כתוב "אזרח ותושב", שינינו ל"תושב ישראל שהם אזרחים ישראליים כמשמעותם בחוק האזרחות או שהם בעלי רישיון לישיבת קבע".

דנה נויפלד: זה תנאי שמחליף את התנאי של אזרחות.

אתי בנדלר: את יכולה להסביר מה הנימוקים לשינוי שביקשתם?

דנה נויפלד: אנחנו סברנו שאין מקום להבחין, מבחינה מהותית בין הדרישה של אזרחות לבין הדרישה של תושב קבע, שלמעשה תושב קבע הוא המקבילה לאזרחות, ככל שמדובר בדוגמה לתושבי מזרח ירושלים.

דנה נויפלד: אין שום הצדקה להבחנה ביניהם.

אופיר אקוניס: תושב מזרח ירושלים כתושב קבע?

דנה נויפלד: כדוגמה.

דנה נויפלד: הדרישה היא תושב קבע, מבחינת הרציונל של הסעיף הזה, הוא בא להשיג את אותה תכלית בדיוק.

אופיר אקוניס: אזרח ישראלי זה בסדר, אבל מה הסיפור של תושב הקבע?

דנה נויפלד: אתם רוצים שאני אסביר את זה שוב?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: להסביר שוב.

אתי בנדלר: להסביר מה אומר היום הסעיף ומה השינוי.

דנה נויפלד: הסעיף היום מדבר על כך שיש תנאי כפול להיות בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה והוא תושב ואזרח.

דנה נויפלד: אנחנו בחנו את הסוגיה הזאת שוב, ואנחנו מציעים תיקון, כשהתיקון עצמו מקיים את אותה תכלית של אזרחות ותושבות, הוא מחליף את מי שהוא תושב קבע שאינו יכול להיות אזרח והוא מקיים את אותה תכלית, לדוגמה אזרחי מזרח ירושלים, לצורך העניין, שהם תושבי קבע---

אופיר אקוניס: למה הוספתם את תושבי הקבע?

נוגה רובינשטיין: מדובר כאן במניעה שהיא מניעה גורפת ועל מנת להימנע ממניעה גורפת במקום שהיא לא נדרשת, ומכיוון שהתכלית של מישהו שהוא גורם ישראלי שגר כאן, חי את חיי המקום, חווה אותם ובאותו---

אופיר אקוניס: חי כאן וממומן על ידי אל קעידה.

דנה נויפלד: הוא לא ממומן על ידי אל קעידה.

אופיר אקוניס: לא יודע, אני שואל, אל תגידי לי מי ממומן, אני רוצה לדעת מי ממומן על ידי מי.

אופיר אקוניס: מה זה תושב הקבע הפרוזאי הזה?

אופיר אקוניס: הציוני הגדול.

אופיר אקוניס: לא יודע.

אופיר אקוניס: זה נושא חשוב.