הוועדה המשותפת לוועדת הכנסת ולוועדת הכספים לעניין תקציב הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 5, 2010-12-06 09:15

יריב לוין: בוקר טוב.

יריב לוין: אני פותח את ישיבת הוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים לעניין תקציב הכנסת, כאשר על סדר-יומנו נמצאת הצעת תקציב הכנסת לשנים 2011 ו-2012.

יריב לוין: לבקשת חבר הכנסת גפני – שעדיין לא נמצא כאן – אני מתכוון גם לקיים כאן איזשהו דיון עקרוני בכל הסוגיה של הדוברים, לאור העובדה שלדבר הזה יש גם כמובן נגיעה ישירה לנושא תקציב הכנסת, אבל אני מציע שנתחיל עם התקציב וניכנס לעניין הזה ברגע שחבר הכנסת גפני יגיע.

יריב לוין: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בוקר טוב.

יריב לוין: אני הייתי מבקש, ברשות היושב-ראש, לחלק את החלק שלנו בדיון לשני חלקים.

יריב לוין: אנחנו רוצים להציג מצגת קצרה.

יריב לוין: (יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין מצטרף לישיבת הוועדה)  היו"ר יריב לוין:     	אולי נאפשר ליושב-ראש הכנסת לפתוח, או שאתה רוצה לראות גם את הצגת העניין.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	באתי להשתתף.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	מה שאנחנו הולכים לעשות, ברשות יושבי-הראש, זה להציג מצגת קצרה עם הפרויקטים העיקריים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	סליחה שאני קוטע אותך.

יריב לוין: הגיע חבר הכנסת גפני.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, חיכינו כי לא רציתי לקיים את העניין הזה בהיעדרך.

יריב לוין: אתה ביקשת להעלות קודם את סוגיית הדוברים, שיש לה כמובן קשר ישיר לתקציב.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	מה הקשר?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	יש לה קשר ישיר לנושא התקציב כי היא מתוקצבת בתוך המסגרת הזאת.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אני מושך את התקציב.

יריב לוין: נושא הדוברים הוא נושא של המנהלה.

יריב לוין: אתם יכולים לקיים עליו דיון, ביקורת, אבל אם הדבר בא כתנאי – אני מושך את התקציב.

יריב לוין: אין לי שום בעיה, יש לי כבוד רב - - -  היו"ר יריב לוין:     	אדוני היושב-ראש, זכותו של חבר הכנסת גפני – במסגרת דיון על התקציב – לבקש לקיים דיון בסוגיית הדוברים.

יריב לוין: אי-אפשר למנוע את זה ממנו.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	קודם כול, אי-אפשר למנוע שום דבר מאיש, רק אם הדבר מובא כתנאי לאישור התקציב - -

יריב לוין: לא מובא כתנאי לשום דבר.

יריב לוין: הוא מובא כנושא לדיון.

ראובן ריבלין: - - על סדר-היום מופיע היום נושא התקציב.

ראובן ריבלין: לא נושא הדוברות.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	זה נכון, אבל הדבר הזה תואם על-ידי מראש עם המנכ"ל והודע לו - -   יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	- - ואני חושב שברגע שפונה אלי יושב-ראש ועדת הכספים - -

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	- -  ומבקש טרם הדיון בתקציב להעלות סוגיה שיש לה נגיעה ישירה לתקציב והוא סבור שראוי לדון בה איזשהו דיון מקדמי, ללא שום קשר להתניה כזאת או אחרת, נדמה לי שאין סיבה לא להיענות לבקשה שלו.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אני מבקש רשות דיבור, ברשות היושב-ראש.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	בבקשה.

ראובן ריבלין: רק אאפשר אולי לחבר הכנסת גפני להציג את הבקשה.

ראובן ריבלין: לא, לא, אני בלאו הכי יוצא.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	מאה אחוז.

ראובן ריבלין: בבקשה.

ראובן ריבלין: כבוד היושב-ראש, נושא תקציב הכנסת הוא נושא בנפשה של הכנסת, הוא נושא המורכב מכל המרכיבים המחייבים את תשומת-לבה של הוועדה על מנת שהיא תבוא ותאשר או תדחה את הצעת הנהלת הכנסת לתקציב.

ראובן ריבלין: התקציב מדבר על סכומים אשר כולם קשורים למערכת הדמוקרטיה בדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, נוצר מצב שבו, תוך ביקורת על הנהלת הכנסת בעניינים כאלה או אחרים – בענייני דוברים, בענייני עוזרי יושבי-ראש כנסת, יושבי-ראש ועדות כנסת – לא יכול להיות מצב שבו יעמוד תקציב הכנסת כבן ערובה לדרישה כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אני ער, אני עוקב, אני רואה בחומרה רבה את האפשרות שבה יהיה אחד מראשי ועדות הכנסת משתמש בנושא שהוא נושא הקשור במעמדו ובתנאי שירותו בכנסת – כחבר כנסת, כיושב-ראש ועדה – כאשר הוא בא ומצמיד את זה לדיוני תקציב הכנסת.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שיש איזשהו דבר שהוא צריך להיות נסתר מעיני הוועדה.

ראובן ריבלין: אני לא חושב שיש איזשהו דבר שחבר כנסת רוצה להעלות בזמן דיוני הכנסת, שהוא לא רשאי להעלותו.

ראובן ריבלין: לא מתקבלת על דעתי איזושהי צנזורה.

ראובן ריבלין: יחד עם זה, העובדה שמצמידים את נושא דוברות הכנסת – שהיא הפכה להיות שנויה במחלוקת, יש כאלה שחושבים שהדוברות היא טובה - שהרי הדוברות כל כוונתה היא לאפשר לכל חברי הכנסת המשתתפים בוועדות הכנסת לבוא לידי ביטוי והכנסת עצמה מבחינת חשיפת עבודתה כלפי כל העיתונות.

ראובן ריבלין: זו היתה המערכת, זאת היתה כוונתה, לא היתה כוונה לבוא ולאשר את כל עוזרי יושבי-ראש הוועדה כאנשים אשר הופכים להיות אנשים אשר סמוכים לשולחנה של הכנסת, ומבחינת שיא כוח-אדם מצטרפים לכנסת.

ראובן ריבלין: הואיל ויש ויכוח, והוויכוח הזה קיים והוויכוח הזה סוער ומסעיר, נראה לי שהצמדת נושא הדובר- שהוא בעליל נושא שקשור גם לנושא אישי של יושב-ראש ועדה לכנסת, ואני רואה זאת בוועדת הכספים של הכנסת ואני רואה זאת בחומרה רבה – אני מודיע, אין לי שום בעיה, לא יהיה תקציב לכנסת.

ראובן ריבלין: אם הכנסת, גם היא עומדת למצב שבו היא הופכת לבן ערובה או למערכת שבה ניתן ללחוץ לחצים שאינם ממין העניין על מערכת ההנהלה, בבחינת נבטל את הדוברים או נאשר דוברים לפי בקשת יושבי-ראש הוועדות ואז יהיה תקציב ואם לא – לא יהיה תקציב, אני רואה בזה דבר חמור ביותר מבחינת הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: ולכן, אני ממליץ שאנחנו נבטל היום את הישיבה הקשורה בתקציב הכנסת, ואדוני, כמובן על-פי סמכותו, יקבע איזשהו דיון על כל נושא וכל עניין שהוא רוצה.

ראובן ריבלין: הצמדת דוברי הכנסת לאישור תקציב הכנסת לשנים 2011 ו-2012 היא מבחינתי חילול הדמוקרטיה בישראל.

ראובן ריבלין: תודה רבה, אדוני.

ראובן ריבלין: (יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין יוצא מישיבת הוועדה)  היו"ר יריב לוין:     	תודה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני יכול להציג?

משה גפני: היו"ר יריב לוין:     ברשותך, חבר הכנסת גפני, אני אעיר הערה.

משה גפני: אני מכבד את דבריו של יושב-ראש הכנסת ומצר על כך, למען האמת, שהוא לא נשאר כדי לשמוע את ההתייחסות – גם של חבר הכנסת גפני וגם את מה שלי יש לומר בשני משפטים בעניין הזה.

משה גפני: רבותי, הוועדה הזאת היא לא חותמת גומי בעיני.

משה גפני: נסים זאב:     לא הבנתי על מה הוא כועס.

משה גפני: הוא דיבר עשר דקות, לא הבנתי איזה סוד פנימי טמון פה.

משה גפני: נשגב מבינתי לדעת.

משה גפני: היו"ר יריב לוין:     אדוני המנכ"ל, מאחר שיושב-ראש הכנסת איננו כאן, אני לפחות אביא את הדברים לידיעתך ונדמה לי שכך יהיה נכון לעשות.

משה גפני: הוועדה הזאת היא לא חותמת גומי.

משה גפני: זה נכון שהגישה הבסיסית שלי, והיא בוודאי באה לידי ביטוי מובהק בתקציב הקודם שאישרנו, היתה לאפשר גם ליושב-ראש וגם לזרוע הביצועית, למינהלת הכנסת, את מקסימום המרחב כדי לנהל את הדברים כפי הבנתכם, ונדמה לי שעד היום כל הבקשות שלכם אושרו כאן כפי שהבאתם אותן, אבל הדבר זה לא נבע מהיעדר ביקורת אלא נבע מתוך הבנה של הדברים ומתוך נכונות לקבל אותם.

משה גפני: יחד עם זאת, אנחנו בוועדה הזאת אישרנו בין היתר את נושא הדוברים, כמו כל מיני תוספות כוח-אדם אחרות שאושרו כי ראינו אותן כנחוצות וחשובות.

משה גפני: יש לכמה חברים הרהור שני, אם נאמר בלשון עדינה, על העניין הזה.

משה גפני: בעניין הזה גם אם ישנה טענה שחבר הכנסת גפני, יש לו איזשהן דרישות בצד העניין הזה – וגם הדבר הזה הוא זכותו – לפחות לי יש הרהורים שניים שאתה שמעת אותם ממני והם בוודאי לא כרוכים בשום דבר.

משה גפני: ההיפך הוא הנכון, אני באתי ואמרתי שאני חושב שאפשר לחסוך כאן, נקודה, ללא שום צורך בתוספת וללא שום צורך בשום דבר נוסף, וכאשר אנחנו צריכים לאשר תקציב אנחנו לא חותמת גומי.

משה גפני: ולכן, כשישנה סוגיה כזאת שהיא תוספת של מספר בלתי מבוטל של תקנים, ברמת שכר גבוהה יחסית, שנעשתה כניסיון, כפיילוט והוצגה כך בפעם הקודמת, בוודאי שלדון בה יש מקום.

משה גפני: וגם אם תהיה החלטה כאן בסוף שחושבים שבסופו של עניין אין מקום וממליצים וחושבים שלא ראוי להמשיך לתקצב את הנושא זה, גם הדבר הזה בעיני הוא לא פסול, הוא בדיוק בסמכותה של הוועדה.

משה גפני: הוא לא חותר לא תחת הדמוקרטיה ולא תחת שום דבר אחר, אלא אם מישהו חושב שתפקידנו כאן לקיים דיון לתפארת המצגת ולאשר זה ראה וקדש כל דבר שמביאים לשולחננו, ואני מקווה שזה לא המצב.

נסים זאב: אפשר לקבל יותר פירוט?

נסים זאב: אתם מדברים כל כך הרבה בשאר הכוונות.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת זאב, אתה הרי מבין בדיוק אבל אם לא הבנת, אני אסביר.

נסים זאב: לא הבנתי.

נסים זאב: הכוונה את מה שהחלטתם בעבר להוריד?

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת זאב, אם לא הבנת אני אסביר.

נסים זאב: נסים זאב:     	לא הבנתי.

נסים זאב: מה לעשות.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	אנחנו התכנסנו כאן כדי לדון בתקציב הכנסת.

נסים זאב: כן, זה ברור.

יריב לוין: תקציב הכנסת, בין היתר - כפי שלמדנו באישור תקציב הכנסת בפעם הקודמת שנדרשנו לאשר את התקציב של השנתיים הקודמות – כלל גם התייחסות לסוגיית הדוברים שהיא סוגיה משמעותית.

יריב לוין: נסים זאב:     	כמה דוברים?

יריב לוין: למי דוברים?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	דוברים לוועדות.

נסים זאב: כמה בסך הכול?

נסים זאב: כמה תקנים?

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת זאב, אנחנו תיכף נפרוס פה את כל הפרטים, אבל את כל זה אישרנו כבר בפעם הקודמת.

נסים זאב: אז מה הכעס שלו?

שלמה מולה: אפשר לרענן את זיכרוננו כמה ועדות?

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     	תיכף נרענן את הכול.

שלמה מולה: אני רק אתן את הסקירה ואחר כך ניכנס לפרטים.

שלמה מולה: חבר הכנסת זאב, כאשר אנחנו אישרנו את העניין הזה בפעם הקודמת, אישרנו אותו בשים-לב לכך שמדובר בניסיון, מתוך כוונה כמובן שהדבר הזה ייבחן ונראה אם הוא הצליח או לא הצליח ואם ראוי להמשיך בו או לא להמשיך בו.

שלמה מולה: אגב, גם אם לא היינו מאשרים אותו כניסיון, מותר לבוא ולהגיד – בדקנו, ניסינו, כן טוב, לא טוב, צריך לתגבר.

שלמה מולה: אחמד טיבי:     	מתי זה היה, אדוני?

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     	בתקציב הקודם.

שלמה מולה: שלמה מולה:     	אדוני היושב-ראש, אפשר לבקש לדעת כמה ועדות אושרו, מה הבעיה, האם יש איפה ואיפה בין הוועדות – אני רוצה לדעת.

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     	את כל הנתונים תקבל.

שלמה מולה: פנה אלי חבר הכנסת גפני ואמר – העניין בעיני לא עובד ולא טוב, וראוי לדון בו מחדש.

שלמה מולה: נדמה לי שאני באופן אישי די נוטה להסכים אתו, ולכן חשבתי שיש מקום לקיים את הדיון בעניין הזה, זה הכול.

שלמה מולה: אני אאפשר לחבר הכנסת גפני ואחר כך אנחנו נציג את כל הפרטים.

נסים זאב: אז למה רובי ריבלין כעס?

נסים זאב: למה יושב-ראש הכנסת כעס?

יריב לוין: אני לא הדובר של היושב-ראש.

יריב לוין: נסים זאב:     	הוא בעד הדיון או נגד הדיון, ולמה נגד?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	היושב-ראש הביע את עמדתו הברורה שאנחנו צריכים לאשר את התקציב מבלי לדון בסוגיה הזאת כרגע, ושכנראה – אם הבנתי אותו נכון – תפקידנו כאן לאשר את התקציב as is, כמו שהוא מוגש, כי כל דבר אחר הוא התערבות בעבודת המינהלת ודבר לא דמוקרטי.

יריב לוין: אני חולק עליו בעניין הזה.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

יריב לוין: משה גפני:     	אדוני היושב-ראש, בוקר טוב.

יריב לוין: אני ביקשתי ממך לקיים דיון על הנושא של הדוברות, שהוועדה המשותפת אישרה אותו בתקציב הקודם, נדמה לי – שיהיו דוברים לוועדת הכנסת, והם במהלך השנה הפכו להיות חלק מעובדי הכנסת עם התנאים הנלווים.

יריב לוין: אני סברתי שזה רעיון לא מוצלח, על כל פנים מנקודת ראותי, ניסיון לא מוצלח, ואני ביקשתי לקיים את הדיון הזה.

יריב לוין: אני חושב שזוהי זכותי לקיים את הדיון הזה.

יריב לוין: אגב, אפשר לשים את כל הדברים על השולחן, אולי באמת אני רוצה עוזר אישי, אולי אני רוצה דובר אישי – אין בעיה, אנחנו נמצאים בבניין הזכוכית הגדול ביותר במזרח התיכון.

יריב לוין: הכול פה שקוף, הכול פה ברור, ועל הכול אפשר לדבר ואני בעד לדבר.

יריב לוין: אני חושב שנושא הדוברות של ועדות הוא נושא שראוי לדבר עליו.

יריב לוין: אני לא ביקשתי להצמיד אותו לתקציב הכנסת, אני לא התניתי את נושא הדוברות באישור תקציב הכנסת.

יריב לוין: לא התניתי דבר כזה.

יריב לוין: מותר לי גם לדון על העניין הזה, מותר לי גם לדון על זה במסגרת תקציב הכנסת מכיוון שזה חלק מתקציב הכנסת.

יריב לוין: ההחלטה שלך, שאני חושב שהיא החלטה אפילו נכונה – במקום לקיים דיון נפרד כפי שאני ביקשתי, אתה החלטת במסגרת התקציב שבלאו הכי מגיע לוועדה המשותפת, אתה מבקש בין יתר הסעיפים לדון גם על הסעיף הזה, וזוהי זכותך ואפילו חובתך.

אחמד טיבי: אדוני חבר הכנסת גפני, אתה ויושב-ראש הכנסת ביקשתם אותה בקשה, שהדיון יהיה נפרד ולא קשור בתקציב.

משה גפני: אני לא ביקשתי.

משה גפני: אני ביקשתי דיון על זה.

אחמד טיבי: אתה ביקשת דיון נפרד.

אחמד טיבי: שלמה מולה:     	למה שזה יהיה נפרד?

אחמד טיבי: אני למשל רוצה להעלות את התוספת של העוזרים הנוספים, נראה לי שזאת בקשה ראויה, אז אני גם רוצה שיתקיים דיון על כך.

אחמד טיבי: למה צריך לתת עוד דובר לוועדות?

משה גפני: אני ביקשתי דיון על העניין הזה, מצידי זה היה יכול להיות - - -  היו"ר יריב לוין:     	רבותי, חבר הכנסת גפני ביקש שיהיה דיון והוא סבר ואמר לי, ובצדק לטעמי, שנכון לקיים את הדיון הזה לפני שמאשרים את התקציב ולא אחריו כי אחרת הדיון הוא על גבול העקר.

משה גפני: ביקשתי דיון נפרד.

משה גפני: היו"ר יריב לוין:     	ולכן, מאחר שלא רציתי לכנס שתי ישיבות ומאחר שאני חושב שזה היה בזבוז זמננו כולנו, חשבתי שזה יותר נכון לקיים את זה בסדר הזה ולדון בעניין הזה ולאחר מכן לעבור לדיון בתקציב, ונדמה לי שכך נכון לעשות ואני לא רואה בזה שום קושי ושום בעיה.

משה גפני: לכן אני מציע גם שלא ניכנס לפרוצדורה, ניכנס לגופו של הנושא כי בנושא צריך לדון כך או כך.

משה גפני: משה גפני:     	לא יודע אם יש טעם לדון אחרי שיושב-ראש הכנסת כך עזב את הישיבה.

משה גפני: אני לא רואה טעם בעניין הזה.

משה גפני: אני מבין שהנושא הוכרע מראש, יכול להיות שצריך לקיים דיון נפרד.

משה גפני: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, אני נמצא הרבה שנים בכנסת.

משה גפני: כל הזמן הרגשתי שזה חלק מהבית שלי.

משה גפני: מדברים איתי – מדברים כך, מדברים אחרת – לא מדברים בהתנשאות.

משה גפני: במהלך כל הדיונים שאני קיימתי בעניין הזה אני הרגשתי התנשאות, כאילו אני לא צד בעניין, לי נותנים הוראות ומדברים איתי אידיאולוגיות וכל מיני דברים כאלה.

משה גפני: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני נדרשתי כחבר הוועדה המשותפת לאשר תקציב של 67 מיליון שקלים על רכישת בית פרומין לאחר שהכנסת מכרה אותו ב-10 מיליון שקלים, ואתה הסברת לנו בצדק שאין ברירה, צריך לאשר את התקציב הזה מכיוון שזה החוק.

משה גפני: בעצם, גם אין לנו יכולת דיון על העניין, ובעקבות מה שאמרת, בישיבה הקודמת אני אישרתי את זה – גם מופיע עכשיו בתקציב הכנסת 67 מיליון שקלים על רכישת בית פרומין.

משה גפני: נראה דבר שהוא משולל כל היגיון, אבל אין ברירה, זאת הברירה.

משה גפני: עכשיו אנחנו עומדים בפני אישור תקציב הכנסת.

משה גפני: אני הרבה שנים הייתי חבר בוועדה הזאת, על כל פנים נדרשתי לעניין של אישור תקציב הכנסת, נדמה לי אפילו שחלק גדול מהישיבות בכלל לא באתי אבל אם באתי הייתי מאשר את זה אוטומטית.

משה גפני: אני לא רואה טעם לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני, על כל פנים, לא מתכוון להשתתף בו אם יושב-ראש הכנסת ככה עזב בכעס.

משה גפני: נסים זאב:     	בעצם, הלך החבל אחר הדלי.

משה גפני: זה מה שאתה אומר.

משה גפני: משה גפני:     	כדי לשמוע על הפרטים של הדיון על התנהלות תקציב הכנסת יש חשב לכנסת, שהוא חשב מצוין, אנחנו גם אישרנו אותו בוועדת הכספים, אני חושב שהוא עושה את מלאכתו נאמנה – אז לדון על הפרטים אני לא מוצא טעם.

משה גפני: אני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, לקיים אולי ישיבה יותר מצומצמת לגבי העניין הזה – לא עם כל האורחים אלא רק עם חברי הוועדה.

משה גפני: אין טעם, אני אשב פה ואני אשמע עכשיו את המצגת ואשמע את הדברים, אני מאשר את תקציב הכנסת.

משה גפני: אני כמובן לא מתנה את תקציב הכנסת בשום דבר אחר.

משה גפני: אני חושב שאני חלק מ-120 חברי הכנסת, אני גם יושב-ראש ועדה, אני חושב שצריך לדבר אתי בלי התנשאות, זה הכול.

משה גפני: יש מי שעושה את זה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: שאלה להבנה.

נסים זאב: למה אתה הולך?

נסים זאב: משה גפני:     	הלך החבל אחר הדלי.

נסים זאב: נסים זאב:     	בסדר, אבל יש לי דלי הרבה יותר גדול.

נסים זאב: סליחה, אדוני, אני רוצה להבין האם התקציב של הדוברים מופיע פה.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	בוודאי.

נסים זאב: נסים זאב:     	האם יושב-ראש הכנסת הוא נגד הדוברים, הוא נגד התקציב?

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	לא.

נסים זאב: הוא לא?

נסים זאב: אני רוצה להבין איפה סלע המחלוקת.

נסים זאב: למה אי-אפשר לחדד מה המחלוקת ביניהם?

נסים זאב: אני לא הבנתי מה המחלוקת כאן, על מה מדובר, על כמה תקנים.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	אני אומַר לך מה המחלוקת.

נסים זאב: יש מחלוקת אחת, האם יושב-ראש הכנסת הוא גם יושב-ראש ועדת הכנסת והוא קובע במה אנחנו דנים, איך אנחנו דנים ומתי, לצערי.

נסים זאב: על זה אין מחלוקת.

נסים זאב: אני מדבר לגופו של עניין.

אחמד טיבי: זה לא נכון, אדוני.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	זה ראיתם בשידור חי.

נסים זאב: אני לא חושב שזאת הבעיה.

אחמד טיבי: זה לא הוגן להציג את המקרה, לא הוגן להתייחס כך לבקשת היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מדבר עכשיו כסגן יושב-ראש הכנסת, אדוני.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת טיבי, לבקשות אני תמיד מתייחס.

אחמד טיבי: נסים זאב:     	- - -  אחמד טיבי:     	התשובה היא כן.

אחמד טיבי: אני פה יותר ותיק ממך בכנסת.

אחמד טיבי: אני גם יותר ותיק ממך בכנסת, יריב.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	בהרבה.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	אז אנא, תרשה לי להשמיע את ההערה שלי.

יריב לוין: חבר הכנסת טיבי, אני רק אגיד לך דבר אחד, אולי זה יחסוך את ההערה שלך.

נסים זאב: לא טורקים דלת ויוצאים.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	כל בקשה בוודאי מותר, אבל בסוף, כל אחד בתפקידו צריך לקבל החלטה.

נסים זאב: לבקש מותר, לא מנעתי מאף אחד לבקש כל מה שהוא רוצה, אבל בסוף מישהו צריך לקבל גם החלטה.

נסים זאב: אין דינה של כל בקשה כחובה להיענות לה.

נסים זאב: זה ההבדל.

נסים זאב: אחמד טיבי:     	סליחה.

נסים זאב: בסמכות יושב-ראש הכנסת למנוע את הדיון והוא לא מנע.

נסים זאב: הוא אומר לך – דעתי היא א', ב', ג' – הוא לא אומר שהוא רוצה להיות יושב-ראש ועדת כנסת, ואני מציע לך למחוק את ההערה הזאת מהפרוטוקול.

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	לא חשוב, זו תחושתי.

נסים זאב: זו תחושתי.

נסים זאב: אחמד טיבי:     	התחושה שלך לא במקום.

נסים זאב: יושב-ראש הכנסת, מקובל שהוא מבקש מיושב-ראש ועדת הכנסת - - -

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה לסדר?

נסים זאב: למה אתה מפריע לי?

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה תשובה לשאלה שלי.

נסים זאב: איפה סלע המחלוקת, איזה תקנים?

אחמד טיבי: תסבירו לו, כבר עשר פעמים ביקש.

אחמד טיבי: תסבירו לו כבר.

אחמד טיבי: נסים זאב:     	לא מסבירים.

יריב לוין: חבר הכנסת זאב, סלע המחלוקת הוא יותר מאשר בסוגיה הזו כשלעצמה.

יריב לוין: סלע המחלוקת – ואני מבין אותה – הוא בין עמדה שאומרת, יש מינהל הכנסת והוא יקבע את סדרי המינהל והוא יחליט ועל-פיו יישק דבר, שזו עמדה שאני מכבד אותה ויש בה לטעמי היגיון ברוב רובם של הנושאים.

יריב לוין: נסים זאב:     	המינהל כלל את הנושא?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לבין טענה שבנושא שנוגע לדוברוּת של ועדות יש לראשי הוועדות – שאמורים לקבל את השירות הזה – יותר משקל בהתייחסות ואי-אפשר לכפות עליהם החלטה כזאת אלא הם צריכים להיות חלק מתהליך ההחלטה, לקבל אותה, להיות שותפים לה, ואם הם לא רוצים אותה, שגם דעתם בעניין הזה תישמע.

יריב לוין: זה הוויכוח, ובעניין הזה אני נוטה – להבדיל מעמדתי העקרונית שב-95% מהדברים ראוי לאפשר למינהל לפעול את פעולתו – אני חושב שבעניין הזה שיש בו ממשק ישיר לעבודה של יושבי-ראש הוועדות צריך לשמוע אותם, בטח ובטח כאשר הם באים ואומרים, חלקם לפחות – ואני כולל את עצמי בחלק הזה- שבאים ואומרים, אנחנו מוותרים, אנחנו מעדיפים לחסוך את התקציב הזה, אנחנו מוכנים לוותר על העניין הזה, אנחנו יכולים להסתדר בלי העניין הזה.

יריב לוין: נסים זאב:     	לפעמים הדובר מפריע יותר מאשר מועיל.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא ברור לי למה זה צריך להפוך לאירוע כמו שראינו כאן, וחבל, ולזה כיוונתי, חבר הכנסת טיבי, בדברים שלי קודם.

אחמד טיבי: אגב, אין אף חבר כנסת בוועדה שחושב שוועדת הכנסת לא רשאית לבקר כל דבר בכנסת, זה התפקיד שלה.

אחמד טיבי: בשביל זה אנחנו פה.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	נכון מאוד.

אחמד טיבי: זו חובתנו.

אחמד טיבי: נסים זאב:     	אבל אתה לא יכול לכפות על יושב-ראש ועדה או על ועדה לקבל דובר.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	אף אחד לא כופה.

נסים זאב: הוועדה לא מעוניינת בדובר.

נסים זאב: שלמה מולה:     	אדוני היושב-ראש, אפשר להציע הצעה לסדר?

נסים זאב: היו"ר יריב לוין:     	אבל אני לא אוכל לדחות את הדיון, חבר הכנסת מולה, מסיבה פשוטה מאוד – כי אנחנו קשורים בעניין הזה עם כל המערכת של תקציב המדינה, והדחייה של הדיון עלולה לגרום למצב שאי-אפשר יהיה להשלים את כל התהליך כולו.

נסים זאב: לכן גם קבעתי ישיבה היום, אחרת הייתי עושה זאת בעוד שבוע ולאו דווקא בחנוכה.

נסים זאב: אין לנו ברירה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאולי לא נעים להעלות את הדברים על השולחן ולכן פה מנסים לשחק במחבואים.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת גפני ביקש להעלות את הנושא הזה כבר בישיבה קודמת ועוד בישיבה לפני הקודמת, ואפילו כשדנו בדיון הקודם בנושא של בית פרומין, גם אז הוא שאל האם זה קשור.

אברהם מיכאלי: השאלה בנושא הזה, כפי שרציתם להעלות אותו, האם הייתם חייבים לשים אותו היום על סדר-היום.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	כן.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי:     	כי היום, השתמע מכך שיושב-ראש הכנסת בעצם בא ואומר – אתם מתריסים בי, קושרים לי דבר בדבר.

יריב לוין: אני יכול לומר לך, חבר הכנסת מיכאלי, ששוחחתי עם יושב-ראש הכנסת לפני הישיבה הזאת, אמרתי לו שהנושא יהיה ושהוא איננו תנאי ולא יכול להיות תנאי לאישור התקציב.

יריב לוין: אמרתי את שני הדברים גם יחד.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	אבל למראית-עין יש התניה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, ככה זה נראה.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	לא, אין שום התניה.

אברהם מיכאלי: אני לא ראיתי שום התניה.

אברהם מיכאלי: זה שדנים בנושא זה התניה?

אברהם מיכאלי: איפה ההתניה?

ציון פיניאן: זה גם הובן שזה התניה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אל"ף, את דעתך לא שמעתי.

יריב לוין: איזה התניה, מי הבין את זה?

יריב לוין: הרי אם יושב-ראש הכנסת לא היה אומר כאן את מה שהוא אומר, אף אחד לא היה מעלה בדעתו שיש התניה כזאת.

יריב לוין: בחייכם.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, המחלוקת בין חבר הכנסת גפני להנהלת הכנסת זה כבר לא סוד בכנסת הזאת.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אברהם מיכאלי:     	היא כבר הרבה מאוד חודשים, ולכן יושב-ראש הכנסת – אני מבין שהוא הבין את זה כאילו בגלל שחבר הכנסת גפני רוצה להעלות את זה כנושא קשור, אז מטרפדים את התקציב.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא יכול היה להבין את זה כי זה הובהר לו מראש.

יריב לוין: אברהם מיכאלי:     	לכן אני אומר, חבל שמדברים במחבואים ולא מדברים על השולחן – ולא שחבר הכנסת נסים זאב צריך לשאול שלוש פעמים במה מדובר, וזכותו של חבר הכנסת נסים זאב לא לדעת דברים שלא אמרו לו.

יריב לוין: לדעתי צריך לחדד את הסוגיה הזאת.

יריב לוין: חבר הכנסת גפני, דעתו נכבדה בעינינו, נשמע אותה, דעתך מאוד נכבדה, נשמע אותה, אבל לא יכול להיות שתקציב הכנסת – שכן צריכים לדון לגופו של כל סעיף וסעיף שהנהלת הכנסת מביאה לנו – צריך להיות כרגע קשור בהתניה זה בזה.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא התניה, איפה יש התניה?

יריב לוין: אתה שמעת התניה?

יריב לוין: אברהם מיכאלי:     	זה מה שהשתמע.

יריב לוין: לא השתמע שום דבר.

יריב לוין: לא נכון, רבותי, אני מצטער.

יריב לוין: לא השתמע שום דבר.

יריב לוין: מצד שני, אני אומר לכם שבהחלט אפשר לא לאשר את הסעיף זה, מותר לנו, אחרת מה אנחנו עושים פה.

אברהם מיכאלי: אין בעיה.

אברהם מיכאלי: לגיטימי.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	בואו תסבירו לי.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו באים מראש ואומרים לנו – רבותי, אם לא תאשרו א', ב', ג', לא יהיה תקציב, אז אני שואל אתכם שאלה, אז מה תפקידנו?

אברהם מיכאלי: אני לא הבנתי את זה ככה.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	מה תפקידנו.

אברהם מיכאלי: אני שואל את חבר הכנסת טיבי – תמליץ לי מניסיונך מה אני צריך לעשות במצב הזה, אני באמת לא יודע.

אברהם מיכאלי: אחמד טיבי:     	כל הצדדים מסכימים שהיה צריך לדון בנושא הזה קודם להצבעה, לא קשור לתקציב.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	לא ניתן היה, לא היה מתי.

אברהם מיכאלי: אחמד טיבי:     	הנה, חבר הכנסת מיכאלי אומר שכבר כמה פעמים - - -

יריב לוין: לא. הבקשה היתה בישיבה האחרונה שהיתה בנושא של בית פרומין – היתה ישיבה ארוכה מאוד ואי-אפשר היה לחבר בה גם את העניין הזה, ולכן הנושא הזה נדחה והודע מראש על-ידי, לא בהפתעה.

יריב לוין: הוא הודע מראש גם למנכ"ל וגם ליושב-ראש הכנסת בשיחות שלי עם שניהם, שמאחר שחבר הכנסת גפני ביקש את זה ומאחר שאני חושב שזה לא יהיה ראוי שאני אעשה תרגיל – כי אין מילה אחרת; קודם אאשר את התקציב ואחר כך אקיים דיון סרק בעניין הזה – אמרתי להם, אני אקדים את הדיון הזה לדיון של התקציב, כשאני אומר מראש שאני לא יכול לכנס ישיבה נוספת, כי אל"ף אין טעם בזה, ובי"ת משום שלוח הזמנים לא אפשר את זה.

יריב לוין: זה הכול, וזה היה ידוע ומוסכם על כולם.

יריב לוין: לכן אני הייתי מופתע מאוד ממה שראיתי פה.

יריב לוין: זה לא שהיתה כאן איזו הפתעה ולפתע שלפתי משהו שלא היה ידוע.

יריב לוין: מכירים אותי מספיק טוב שאני לא עובד בשיטה הזאת.

אחמד טיבי: ברשותך, היות ואנחנו מדברים אחד עם השני, אולי המנכ"ל יסביר, ואז חבר הכנסת נסים זאב ואולי גם אנחנו, נבין יותר.

אחמד טיבי: נסים זאב:     	יש לי שאלה נוספת באותו נושא.

אחמד טיבי: אני רוצה להבין האם יש קונצנזוס והבנה בין המתנגדים או בין התומכים לגבי העיקרון שכן יש צורך בדובר.

אחמד טיבי: השאלה היא דובר של מי.

יריב לוין: לא, אין הבנה.

יריב לוין: חבר הכנסת זאב, אין הבנה ואני יכול לומר לך, לצערי, לאור מה ששמעתי עכשיו שזה עומד ברמה אחרת לגמרי.

יריב לוין: זה עומד ברמה שמודיעים לנו, שכופים עלינו את העניין הזה, ואם לא נקבל אותו יימשך תקציב הכנסת.

יריב לוין: זה מה שנאמר פה.

נסים זאב: הוויכוח הוא על הוויתור באופן גורף.

נסים זאב: קריאות:     	- - -  היו"ר יריב לוין:     	לא, כי הנושא הוא חשוב, חבר הכנסת אדרי.

נסים זאב: דרך אגב, אני לא יודע אם ביטול גורף, לא.

נסים זאב: יכול להיות.

נסים זאב: יש דברים שיש צורך בהם, אני לא בטוח שבמתכונת הזאת.

נסים זאב: למשל, תפעול הפורטל של הוועדות ודברים כאלה, אני חושב שטוב שייעשה בצורה מרוכזת, אני לא לגמרי שם, אבל אני אומר – נדמה לי שבמתכונת הזאת, בעיני, אני אומר לכם כצרכן של השירות הזה.

נסים זאב: בא המנכ"ל, עשה לי שירות, הוא הרי לא עובד נגדי, הוא בא לעזור לי.

נסים זאב: נתן לי שירות, סייע לי, אני אומר לכם – בעיני, יכול להיות שבגללי כי אני לא יודע להשתמש בזה, אני לא יודע מה הסיבה – אני רק אומר בצורה הברורה ביותר, זה לא עובד טוב, לטעמי לפחות.

אחמד טיבי: ההחלטה הזאת למנות דוברים היא החלטה לכל יושבי-ראש הוועדות ולא יושבי-ראש הוועדות של הכנסת השמונה-עשרה, והיא לא לך בלבד או לחבר הכנסת גפני בלבד אלא גם לאחרים.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	ודאי, ודאי.

אחמד טיבי: ולכן, לא כל יושב-ראש ועדה יכול להחליט לפי ראות עיניו מה המצב – אני מרוצה מהרכב הדוברים, לא מרוצה מהרכב הדוברים.

איתן כבל: זה לא מינוי אישי.

איתן כבל: אחמד טיבי:     	זה לא מינוי אישי.

איתן כבל: זה משרת אמון, אני לא יודע.

איתן כבל: האם זו משרת אמון?

איתן כבל: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא.

איתן כבל: אחמד טיבי:     	הנה, המנכ"ל אומר שלא.

איתן כבל: זה לא עוזר פרלמנטרי, בקיצור.

איתן כבל: איתן כבל:     	זה כמו דובר משרד.

איתן כבל: היו"ר יריב לוין:     	לא, לא, זה לא משרת אמון, חבר הכנסת טיבי.

איתן כבל: זאת לא משרת אמון אבל יש שאלה.

איתן כבל: אני שואל אותך.

איתן כבל: אני בסוף אחראי גם לכספי הציבור.

איתן כבל: באים ומעמידים לי מערכת שאני עומד בראשה כיושב-ראש ועדה ואני אומר – רבותי, אפשר לחסוך פה כסף ציבורי.

איתן כבל: אתה לא חושב שבמסגרת דיוני ועדת התקציב של הכנסת אני צריך לשים את זה על השולחן?

איתן כבל: אם אתה חושב שאני לא צריך אלא אני צריך להגיד – המנכ"ל נתן לי, תודה רבה, אני שם את זה וממשיך הלאה – אין בעיה.

איתן כבל: אני חושב שזה לא ככה.

שלמה מולה: בעניין הזה אני חושב שאתה צודק.

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     	אני חושב שזאת חובתי להגיד – רבותי, העמידו לרשותי תקציב, העמידו לרשותי מערכת שהיא נעשתה רק בכוונה טובה ועם קונספציה, עם הרבה מאוד היגיון מאחוריה, אבל מניסיון חיי הפרטי שלי, בעבודה היומיומית שלי, משהו כאן לא עובד.

שלמה מולה: אחמד טיבי:     	יש הצעה לסדר שלי ושל איתן כבל, ברשותך אדוני.

שלמה מולה: אתה הודעת לפני שבוע שאתה מעלה את הדיון על-פי בקשתו של חבר הכנסת גפני.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	היה כאן חבר הכנסת גפני, בעל ההצעה, והודיע שהוא מבקש לא לדון בנושא, והוא עזב את הדיון.

יריב לוין: תגיד, מה אנחנו, מריונטות?

יריב לוין: אז תבטל את הדיון לפי בקשתו של המציע.

יריב לוין: מקובל בכנסת.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת טיבי, אני לא אקיים את הדיון עכשיו, זה ברור לך, כי לא ניתן לקיים אותו בצורה הזאת.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	אני מודה לך.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	יחד עם זאת, כאשר אנחנו נדון כאן בתקציב ונגיע לשיא כוח-האדם, נגלה שחזרנו לדיון הזה, מה לעשות.

יריב לוין: איתן כבל:     	אתה צודק, אבל יש כאן עניין שאני קצת לא מבין, אני רק מחליף פה – אני שחקן ספסל בוועדה.

יריב לוין: ציון פיניאן:     	אורח לרגע רואה כל פגע.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	אבל אתה לא סתם מחליף, אתה "סופר טנקר".

יריב לוין: איתן כבל:     	מה שלא ברור לי, שמקיימים עכשיו את הדיון – כבר התרנגולות ברחו מהלול.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא, זה לא נכון, חבר הכנסת כבל.

יריב לוין: איתן כבל:     	סליחה, תקנו אותי אם אני טועה.

יריב לוין: אני יודע שהיו פה ועדות והיו בחינות ונבחרו.

יריב לוין: עכשיו מה אנחנו אומרים, התרנגולת לא מתאימה לנו?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	כן, אבל אפשר להפסיק את העניין, מה זאת אומרת.

יריב לוין: איתן כבל:     	אבל יצרו כבר עם אנשים התקשרויות.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אז מה, אז יסיימו את תקופת החוזה.

יריב לוין: החוזה הוא לא למאה שנה.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	מה אתה רוצה, לבטל?

יריב לוין: אתה יכול לשפר, למה לבטל?

יריב לוין: לשפר.

יריב לוין: שלמה מולה:     	אבל הוא אושר כפיילוט.

יריב לוין: איתן כבל:     	חבר הכנסת מולה, אני אומר באמת מהצד – אפילו לא בקנטרנות – משהו פה לא ברור לי.

יריב לוין: גם אם זה פיילוט, הוא כבר הסתיים?

יריב לוין: מישהו בכלל בדק את זה?

יריב לוין: הדיון היה צריך להיות מזמן.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא, חבר הכנסת כבל.

יריב לוין: בדיוק על זה רציתי לקיים דיון כי אנחנו נמצאים בעיצומו של איזשהו ניסיון- שאפשר לקרוא לו פיילוט או לא לקרוא לו פיילוט – יש ניסיון.

יריב לוין: יכול להיות שלא צריך לעשות שום דבר, להשאיר את הכול כמו שהוא, אבל לעשות שינוי בהגדרת התפקיד, לבצע משהו.

יריב לוין: זה לא בהכרח לבטל, כל האנטי הזה שנוצר פה, אני לא יודע מאיפה הוא הגיע.

יריב לוין: יש רק בעיה שאני אומר לך – רואה אותה חבר הכנסת גפני, אני רואה אותה, רואים אותה גם אחרים, לפחות משיחות שלי היו –  משהו לא עובד פה טוב.

יריב לוין: אנחנו משלמים הרבה כסף, על-פי החלטה שאני מזכיר לכולם – אנחנו אישרנו בוועדה הזאת ואנחנו אחראים לה.

יריב לוין: ובאים אנשים ואומרים, משהו לא עובד טוב, אתם לא חושבים שצריך לדון על כך?

יריב לוין: איתן כבל:     	זאת אומרת, משהו לא עובד טוב כי הוא לא עובד טוב או כי זה מי שרצית שייבחר...

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: חבר הכנסת כבל, אני לא רציתי.

איתן כבל: על זה אומר פרויד, מעניין...

אחמד טיבי: למה מתכוון כבל, לא הבנו.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	אני אגיד לך למה הוא מתכוון.

אחמד טיבי: זאת הטענה שמוטחת בחבר הכנסת גפני כל הזמן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כבל, אז אני לא אעשה לעצמי חיים קלים.

אחמד טיבי: אני אומר לך – הנה, חבר הכנסת גפני איננו, עכשיו אני נמצא.

אחמד טיבי: אני לא רציתי למנות אף אחד ולא מבקש למנות אף אחד, וגם אומר כל הזמן שאם לא יהיה דובר אני לא מבקש לי עוד תקן.

אחמד טיבי: להיפך, אני אומר, אני יכול אולי לחסוך או לייעל כאן את המערכת.

אחמד טיבי: אני לא שם בכלל, לא זה הרקע.

אחמד טיבי: אני יודע שזה מה שמטיחים בחבר הכנסת גפני ואני מאמין לו שלא זאת הסיבה שבגללה הוא מעלה את העניין אבל אני אומר לך זה בטח לא הסיבה שאני מעלה אותו, ואני לא מתחבא מאחוריו.

אחמד טיבי: אני אומר לך, משהו לא עובד.

אחמד טיבי: אתה מצפה ממני מה?

אחמד טיבי: כיושב-ראש הוועדה הזאת, כמי שעמד בראש הוועדה שאישרה את העניין הזה בפעם הקודמת, שמה?

אחמד טיבי: שאני אגיד – בסדר, אישרנו אז, אז אנחנו ממשיכים, אני מתעלם מזה?

אחמד טיבי: בואו, זה מינימום שאני חייב לעשות.

אחמד טיבי: לכן אני גם מצר כל כך על מה שקרה כאן כי זו הכוונה, לא שום דבר מעבר לה, לא שום התניות ושום דבר בסגנון הזה, וחבל.

אחמד טיבי: חבל, חבל שאת מעט שיקול הדעת שצריך גם להיות לוועדה הזאת בפיקוח שלה על ביצוע התקציב ובקביעת הנושאים שהיא דנה בהם, יש מי שחושב שצריך לקחת ממנה, וחבל, ואני את זה לא אתן, רבותי.

אחמד טיבי: לא אתן.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	תודה רבה.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לדעת.

ליה שמטוב: כל יושב-ראש ועדה – ואני לא מזמן כיהנתי כיושבת-ראש ועדת העלייה והקליטה – מישהו שאל את היושבי-ראש?

ליה שמטוב: למשל, אני נהניתי לעבוד עם הדובר אולי פחות מחודשיים, ובאמת ראיתי שיפור.

יריב לוין: חשוב שנשמע את זה.

ליה שמטוב: שיפור ענק.

ליה שמטוב: ודווקא די נעלבתי שהדובר היה משותף לשתי ועדות – לוועדת העלייה והקליטה ולוועדה לביקורת המדינה – ואם הוועדות היו באותו זמן, הדובר היה מחליט לבד לאן הוא הולך.

ליה שמטוב: אולי צריך לשאול את כל יושבי-ראש הוועדות, יכול להיות שיש דוברים שהם באמת לא מתאימים לפי הכישורים שלהם ואולי לא מתאימים ליושב-ראש, אבל אני חושבת שזה דבר נהדר וזה לא משרת אמון, הם עברו את המבחנים והיו כל כך הרבה מועמדים, ובחרו הכי טובים מהם.

ליה שמטוב: אני דווקא חושבת שצריך באמת לשאול את כל יושבי-הראש, וחוץ מזה היושב-ראש הוא לא לתמיד.

ליה שמטוב: יושב-ראש מתחלף, אבל הדוברים נשארים.

יריב לוין: זה ברור.

יריב לוין: חברת הכנסת שמטוב, אגיד לך יותר מזה.

יריב לוין: היו באמת גם מי שפנו אלי ואמרו לי אנחנו רוצים יותר.

יריב לוין: העובדה שהוא משותף לשתי ועדות מונעת מאתנו.

יריב לוין: בהחלט יכול להיות שהמסקנה תהיה שצריך להרחיב.

יריב לוין: רבותי, אני לא יודע, אני לא שם.

יריב לוין: לכן אני חושב שהמחזה שראינו פה לא היה לו מקום מפני שאני בכלל לא שם.

יריב לוין: אבל את הדיון הזה, רבותי, היה ראוי לקיים.

יריב לוין: אני לא רואה יכולת לקיים אותו בהיעדרו של חבר הכנסת גפני.

נסים זאב: האם יש דיון היום או אין דיון היום?

יריב לוין: חבר הכנסת זאב, אתה רוצה ללכת, אתה יכול.

יריב לוין: נסים זאב:     	לא, אני שואל אם יש דיון, אני שואל.

יריב לוין: נדמה לי שאנחנו מקיימים דיון, לא?

יריב לוין: אולי אני מתבלבל.

יריב לוין: נסים זאב:     	לא נראה שזה דיון.

יריב לוין: אתה רוצה לנהל במקומי?

יריב לוין: נסים זאב:     	לא.

יריב לוין: יש לי כבר שניים, עכשיו גם אתה מצטרף?

יריב לוין: נסים זאב:     	לא, אני מאוד רציני.

יריב לוין: יש לי מה לעשות.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	המנכ"ל, גמרת לשלוח פתקי תדרוך?

יריב לוין: אנחנו יכולים להתקדם?

יריב לוין: לא, לא יודע, בעיני זה לא מקובל שמנכ"ל כנסת נוהג בצורה כזאת – ואני אומר לך עם כל הידידות בינינו, ואני אומר את זה לפרוטוקול.

יריב לוין: מנחם אליעזר מוזס:     	היושב-ראש, הבהרת דברים.

יריב לוין: מה המעמד של דובר במשרד ממשלתי?

יריב לוין: האם זה משרת אמון?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא.

יריב לוין: יש דובר לשר ויש דובר נפרד למשרד הממשלתי.

יריב לוין: רבותי, יש כאלה שטוענים שזו צריכה להיות משרת אמון, יש כאלה שטוענים שזה טוב מאוד שזה נעשה בצורה הזאת, יש כאלה שטוענים שצריך להרחיב את זה.

יריב לוין: כל הדעות הן בסדר, אני גם לא יודע מה התוצאה הסופית.

אחמד טיבי: אגב, למה לא קיימנו דיון על עוזר שלישי?

אחמד טיבי: זה מוצלח מאוד?

יריב לוין: עוזר שלישי, היה כאן דיון ואושר, ולא קיבלתי אף תלונה מאף אחד עליו.

יריב לוין: אחמד טיבי:     	כי כולם רוצים עוזר רביעי.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא.

יריב לוין: אני מודיע לך שאני לא מבקש עוזר רביעי.

יריב לוין: הודעתי לך לפרוטוקול.

יריב לוין: באמת, חבר הכנסת טיבי, אפשר מכל דבר לעשות צחוק.

יריב לוין: אני באמת חושב שזאת חובתנו.

אחמד טיבי: לא, אנחנו מדברים על הקבלות, אדוני.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	לא, אין פה שום הקבלות.

אחמד טיבי: השאלה אם זה עובד או לא בסוף, ויכול להיות שיש מקום ליצור מנגנון שבו יהיה שיקול-דעת לראשי ועדות אם הם רוצים לקבל את העזרה הזאת או לא.

אחמד טיבי: זאת גם אפשרות.

אחמד טיבי: אני הבנתי - מאיפה שאתה מכוון את דבריך מהתחלת הדיון – אתה בעד לקצץ את הכול.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	לא, לא, לא.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	לבטל את הסעיף, זה מה שאני הבנתי – אם הבנתי נכון.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	אז לא הבנת נכון.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	אז תבהיר את עמדתך.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	לא, אני לא צריך להבהיר את עמדתי.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	לא צריך?

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	לא, אני אסביר.

אחמד טיבי: אחמד טיבי:     	אתה יושב-ראש ועדה.

אחמד טיבי: היו"ר יריב לוין:     	אני אסביר לך גם למה.

אחמד טיבי: כי אני למשל, לו דעתי היתה נשמעת והייתי צריך להציע, בכלל לא הייתי מציע את זה.

אחמד טיבי: הייתי בא ואומר – יש מסגרת מסוימת שיש לה איזשהו שיא כוח-אדם מסוים.

אחמד טיבי: יש אלמנטים מסוימים שעושה הדובר שיש להם נגיעה ישירה לנושאים מנהליים, שבהם אנחנו לא יכולים להתערב ולא יכולים לבטל אותם אם המינהלת החליטה שהיא חושבת שנכון שהם יתקיימו.

אחמד טיבי: מעבר לכך, לדעתי צריך להיות שיקול-דעת ליושב-ראש ועדה אם הוא רוצה את זה או לא רוצה את זה.

אחמד טיבי: ויכול להיות שבדרך הזו גם נחסוך קצת כסף, לא יקרה אסון.

אחמד טיבי: למשל.

אחמד טיבי: רבותי, מאחר שחבר הכנסת גפני אינו נוכח, אנחנו לא נצליח למצות את הנושא הזה ואני אעבור לנושא הבא.

אחמד טיבי: אני אבקש קודם כול מהחשב שיעדכן אותנו בסוגיה של בית פרומין משום שהיו בעניין הזה כמה שינויים שנדמה לי שגם אותם חשוב שתדעו.

אחמד טיבי: אלי אפללו:     	שאלה.

אחמד טיבי: אם חבר הכנסת גפני לא נמצא פה, אנחנו לא יכולים למצות כלום או רק את הנושא הזה?

יריב לוין: לא, רק הנושא הזה, חבר הכנסת אפללו.

יריב לוין: אלי אפללו:     	מה ההבדל בין הנושא הזה לנושאים האחרים?

יריב לוין: שהוא ביקש אותו.

יריב לוין: אמרתי, חבר הכנסת אפללו, שבין כה וכה כאשר נגיע בדיון בתקציב לסעיף שנוגע לשיא כוח-אדם, אם מישהו ירצה להעלות את זה – נחזור לשם שוב.

יריב לוין: לכן הוויכוח הוא טכני.

יריב לוין: אלי אפללו:     	הוא טכני, זאת אומרת אנחנו יכולים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אתה יכול להעלות.

יריב לוין: הנני להודיעך שאצלי אפשר להעלות כל נושא שרוצים באופן חופשי.

יריב לוין: אין בכלל שאלה.

יריב לוין: אלי אפללו:     	לכבוד לי.

יריב לוין: אני חושב שאם אנחנו באים וכל אחד בא ממרחק מסוים, צריך לדון על הכול וגמרנו.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אתה צודק לגמרי.

יריב לוין: צריך לדון בכול ולכן הכול פתוח לדיון.

יריב לוין: אני אומר את זה לא במרכאות אלא בצורה חד-משמעית, אני מסכים לגמרי.

יריב לוין: בבקשה, אדוני החשב.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	בישיבה הקודמת שניהלנו על העברות סכומים אנחנו ביקשנו להעביר סכומים מעודפים של שנים קודמות ומרזרבות של השנה לתוכנית חדשה שנקראת "בית פרומין" סכום של 45 מיליון שקלים, שזהו סכום שהיינו אמורים לשלם אותו ליזם שקנה את בית פרומין בזמנו ב-10 מיליון שקלים, ועכשיו מפקיעים את זה ממנו בחזרה.

יריב לוין: זה הסכום שהיינו אמורים לשלם כסכום שאינו שנוי במחלוקת.

יריב לוין: עד היום לא שילמנו את הסכום בגלל בעיות טכניות שקיימות באוצר.

יריב לוין: נכון ליום חמישי האחרון גם קיבלנו שומה חדשה שמסתכמת בסכום של 45 מיליון שקלים, אבל עדיין לא קיבלנו את הפרטים לאן להעביר את הכסף.

יריב לוין: אנחנו מבחינתנו מוכנים להעביר את הכסף ברגע שנקבל את האישור מהאוצר.

יריב לוין: הסכום שוריין בתקציב הכנסת של שנת 2010.

שלמה מולה: זאת אומרת שוריין ואפשר לנצל את זה.

שלמה מולה: קריאה:     	יש התחייבויות.

שלמה מולה: חשב הכנסת חיים אבידור:     	יש התחייבות, אין דורש בינתיים.

שלמה מולה: שלמה מולה:     	יש התחייבות ואין דורש?

שלמה מולה: חשב הכנסת חיים אבידור:     	אין דורש בינתיים.

שלמה מולה: שלמה מולה:     	אבל אין דבר כזה.

שלמה מולה: אברהם מיכאלי:     	לא שאין דורש.

שלמה מולה: הסכום לא מגובש עדיין.

שלמה מולה: מנחם אליעזר מוזס:     	האם השמאות הזאת זה אחרי הבוררות?

שלמה מולה: הרי בוועדת החינוך השתתפתי והוחלט שם ללכת על סוג של בוררות או שופט בדימוס.

שלמה מולה: חשב הכנסת חיים אבידור:     	זה שמאות של השמאי הממשלתי הראשי, והחוק אומר שברגע שמפקיעים – אם היזם אומר שהוא רוצה ללכת לאיזשהם הליכים של ערעור על הסכום – תוך ארבעה חודשים עלינו להעביר לו את הסכום שיקבע השמאי הממשלתי הראשי, נכון ליום פרסום החוק.

שלמה מולה: ב-28 בנובמבר מלאו ארבעה חודשים, וביום חמישי האחרון קיבלנו שומה של 45 מיליון שקלים.

שלמה מולה: בטעות, לא בטעות, זה הסכום שבאמת שריינו.

שלמה מולה: אנחנו הערכנו שפחות או יותר זה יהיה הסכום, וזה הסכום ששריינו בהעברות שעשינו.

שלמה מולה: לגבי שנה הבאה – כולם אומרים שבזה זה לא תם וימשיכו המחלוקות וימשיכו הדיונים וימשיכו כל מיני התדיינויות בנושא הזה, אף אחד לא מוכן להתחייב על סכום.

שלמה מולה: אנחנו בשנה הבאה, בשנת 2011, הכנסנו לתקציב סכום של עוד 71 מיליון שקלים, כשהסכום הזה למעשה משלים את ה-45 מיליון שקלים שעשינו, ל-100 מיליון שקלים פלוס מע"מ.

שלמה מולה: אני רוצה להדגיש – ה-100 מיליון שקלים זה לא סכום שאף אחד יכול להיתלות בו ולא סכום שמישהו צריך לדרוש אותו.

שלמה מולה: זה סכום שפעם צוטט בעיתונות או כל מיני ניחושים ודברים כאלה – אף אחד לא מוכן להתחייב.

שלמה מולה: על מנת לא להימצא במצב בתקציב של השנתיים הבאות שלא תהיה לנו אפשרות לשלם ליזם את הסכום שבסופו של דבר יגיעו להסכמה אתו, קבענו שאנחנו שמים 100 מיליון שקלים פלוס מע"מ, ואני רוצה לחזור ולהדגיש.

שלמה מולה: מנחם אליעזר מוזס:     	כולל 45 מיליון.

שלמה מולה: חשב הכנסת חיים אבידור:     	כן.

שלמה מולה: ה-71 מיליון זה הגדלה ל-100 מיליון שקלים פלוס מע"מ.

שלמה מולה: אני רוצה להמשיך ולהדגיש – לא להיתלות בסכום הזה, אף אחד שלא יחשוב שזה הסכום.

שלמה מולה: זה סתם סכום שאנחנו קבענו במסגרת הנהלת הכנסת, בלי שום בסיס.

שלמה מולה: הסכום הזה של 71 מיליון שקלים, בתוספת סכום של 10 מיליון שקלים, שאנחנו מעריכים שאלה הסכומים שאנחנו נצטרך להשקיע בשיפוץ של בית פרומין, ובתוספת של 500 מיליון שקלים אחזקה שוטפת לאחר השיפוצים ושני מיליון שקלים אחר כך באופן שנתי, אנחנו הכנסנו את זה בתקציב זוטא מתחת לקו, הוא לא מסתכם עם סך כול הסכום שיש לכם לתקציב הכנסת לפעולות הכנסת, אבל כשאנחנו נגיש לתקציב המדינה את תקציב הכנסת אנחנו נכניס את הסכום של פעולות הכנסת יחד עם התקציב של בית פרומין, ומה שאנחנו מבקשים זה שהאישור יהיה על שני הסכומים.

שלמה מולה: (יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין מצטרף לישיבת הוועדה)

יריב לוין: רבותי, אנחנו נמצאים בסיפור הזה בעסק ביש לא פשוט משום שצריך לקחת בחשבון – ויתקן אותי החשב אם אני טועה – שלמרות שהאשמה לא רובצת לפתחנו, אבל העובדה שבסופו של עניין הסכום לא משולם, החוק לא מבוצע וההתחייבות כלפי מי שרכש את הבניין לא מתקיימת – חושפת את כל המערכת לתביעות עתידיות בסכומים בלתי מבוטלים.

יריב לוין: לכן, אנחנו מהטעם הזה אישרנו את העניין הזה בפעם הקודמת, בדיוק מהסיבה הזאת.

יריב לוין: הרי אישרנו את זה בישיבה שכינסנו אותה באופן דחוף כדי למנוע את המצב שלא נשלם בזמן – אני מזכיר לכולם – בסוף יצא מצב שההחלטה שלנו סוכלה הלכה למעשה על-ידי העובדה שאין שמאות, אם אני מבין נכון.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	אני רוצה לתת הערכה.

יריב לוין: הבעיה העיקרית נפתרה וזה קבלת שומה מהשמאי הממשלתי הראשי.

יריב לוין: הוא נתן לנו את השומה, אומנם באיחור קל, אבל הוא נתן לנו את השומה, ואת הסכום שאנחנו צריכים לשלם כסכום שאינו שנוי במחלוקת אנחנו יודעים.

יריב לוין: אני מניח שהבעיה עכשיו היא אך ורק בעיה טכנית שתיפתר לימים, אבל שוב, זאת הערכה.

יריב לוין: זה לא בידינו, זה בידי האוצר.

יריב לוין: הם מקיימים את הכול, אבל אני מניח שזאת בעיה טכנית של סיכום למי להעביר, איך להעביר.

יריב לוין: אנחנו נקבל את הפרטים תוך ימים ספורים, אני מניח.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	כן, אבל זה לא משנה את העובדה שאנחנו לא עומדים במה שקבוע בחוק, נקודה.

יריב לוין: לא אנחנו ככנסת, לא באשמתנו, אבל המדינה לצורך העניין לא מבצעת – אם אני מבין נכון, תקן אותי אם אני טועה.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	החוק נוסח בצורה פנטסטית מבחינת הכנסת – אפשר להגיד מבחינה גאונית.

יריב לוין: את כל הבוכהלטריה עושה האוצר, את כל ההתדיינות עושה האוצר, את הסכומים – למי לשלם, מתי לשלם ואיך לשלם – עושה האוצר.

יריב לוין: ישנה רק שורה אחת שאומרת: מה שהאוצר יקבע יהיה בתקציב הכנסת.

שלמה מולה: בחוק כתוב שהאוצר יקבע?

שלמה מולה: חשב הכנסת חיים אבידור:     	בחוק מוזיאון הכנסת, כן.

שלמה מולה: כתוב את זה בצורה כזאת.

שלמה מולה: האוצר מכר והאוצר מפקיע.

שלמה מולה: האוצר עושה את כל הדברים.

שלמה מולה: זאת אומרת, בסופו של דבר האוצר עומד מעל הכנסת כמעט.

שלמה מולה: למה אי-אפשר לתקן את זה?

חיים אורון: אני לא חושב שהוא עומד - - -  מנחם אליעזר מוזס:     	מאיפה ההכנסות של כל הסיפור הזה?

חיים אורון: לא מהאוצר?

דן לנדאו: זה חוק.

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	רבותי, כנסת ישראל – האדמה והבית רשומים על נכסי מדינת ישראל.

דן לנדאו: אין רכוש לכנסת.

דן לנדאו: הכנסת היא חלק ממדינת ישראל, ומי שהוא למעשה הממונה על נכסי מדינת ישראל זה החשב הכללי.

דן לנדאו: פירושו של דבר, שכל עסקה שנעשית על-ידי המדינה, נעשית על-ידי החשב הכללי.

דן לנדאו: גם מכירת הכנסת – היא בוודאי היתה גם נושא לביקורת של מבקר המדינה וגם הביאה בסופו של דבר את חברי הכנסת לכלל הבנה שעד אשר לא נגיש הצעת חוק אשר תחזיר את בית פרומין כאתר לאומי לחיק המדינה, לא נצליח למצוא פתרון למחדל קשה שהביא לידי מצב של מכירת נכסי האומה, שבעוד 300, 400 שנה המקום שבו ישבה כנסת ישראל הראשונה ייחשב בעיני אנשים אז כדבר חשוב.

דן לנדאו: מנחם אליעזר מוזס:     	אם לא יהיה מחדל כמו בכרמל.

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	היום, "גימנסיה הרצלייה" – הגימנסיה, מה זה חשוב, נבנה משהו אחר.

דן לנדאו: כל הדברים האלה באו לידי תפיסה.

דן לנדאו: הואיל וזה המקרה הראשון, האוצר ביקש – בזמן שבו אנחנו דנו בהצעת החוק – שהרכישה, מטעמים ששמורים עימו אבל שהובהרו לנו, שטוב ייעשה אם הרכישה בפועל תתבצע על-ידי כנסת ישראל.

דן לנדאו: הרי אנחנו יכולים להדפיס כסף, ויכולים על-ידי אישור תקציב המדינה, יכולים לבטל הדפסה של כסף.

דן לנדאו: האוצר ביקש שהנושא ייעשה על-ידי הכנסת באופן פורמלי, מטעמים שבהם הוא לא רצה לפתוח דברים אשר מחוץ ומעבר למסגרת של תקציב המדינה, יוכלו להביא בחוקים לידי מצב שבו כל מערכת פוליטית תוכל לדאוג לכך שתקציב המדינה יהיה תקציב המדינה ועוד כל מיני קופסאות שאנחנו קבענו.לכן הוא ביקש שזה ייצא מתקציב הכנסת.

דן לנדאו: מה פירוש ייצא מתקציב הכנסת?

דן לנדאו: אנחנו מוסיפים לתקציב הכנסת על מנת לשלם את המערכת, הממשלה תומכת – לא שיש לה מה לומר גם אם היא לא תומכת – ואנחנו יוצרים מצב שבו לא מדינת ישראל יצרה איזשהו מצב שבו היא קונה ומוכרת רכוש, אלא שהדבר הוא צורך לאומי ולכן הוא בא מתקציב הכנסת.

דן לנדאו: מנחם אליעזר מוזס:     	על שם מי זה יהיה בטאבו?

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	על שם מדינת ישראל, בוודאי ובוודאי.

דן לנדאו: מנחם אליעזר מוזס:     	לא הכנסת.

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אין.

דן לנדאו: כנסת ישראל היא לא גוף משפטי.

דן לנדאו: מדינת ישראל היא זו שהיא הבעלים של הקרקע.

דן לנדאו: כל המוסדות שמוחזקים על-ידי הרשויות השונות, הם מוחזקים על-ידי מדינת ישראל.

דן לנדאו: נדמה לי – אני לא רוצה להיות בטוח – נדמה לי שאפילו בית-המשפט העליון.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	או המדינה או הפטריארכיה.

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	לא, לא.

דן לנדאו: הפטריארכיה היא הבעלים, המדינה היא החוכרת לדורות.

דן לנדאו: כתוב - מדינת ישראל/הפטריארך.

דן לנדאו: ולכן, פה העניין הוא עניין של בוכהלטריה יותר מאשר עניין של מהות.

דן לנדאו: אנחנו גם כן התעקשנו התעקשות רבה משום שתמיד רוצה להראות יושב-ראש כנסת שהתקציב שהוא מוציא הוא פחות מהשנה שעברה.

דן לנדאו: אני אומר לכם שלי אין עכבות כאלה.

דן לנדאו: אני תמיד מסתכל מה היה התקציב של לשכת יושב-ראש הכנסת בשנה הקודמת לעומת התקציב של השנה – זה מספק אותי.

דן לנדאו: אם אנחנו רוצים להרחיב את פעולותיה של הכנסת על-ידי האדרת ה-ממ"מ, על-ידי הוספת מערכות שיכולות לעזור לחברי הכנסת, על-ידי דברים שבהם אנחנו מיטיבים עם כל האנשים הקשורים לכנסת בדרך כזאת או אחרת – כי נדמה לי שאפילו קיבלו את דרישתם של עוזרי חברי הכנסת להעלאה חד-פעמית של 5% ועוד 6% בדירוג, 3% ביוני ועוד 3% - כל הדברים האלה מחייבים אותנו להיערכות תקציבית.

דן לנדאו: אני, כמו איתן כבל, לא מפחד מכך שתקציב הכנסת גובר אם גוברות פעולותיה.

דן לנדאו: אני חושש מאוד כאשר לשכתו של יושב-ראש הכנסת מוציאה יותר כסף מאשר היא הוציאה בשנה הקודמת, אז אני מייד מסתכל מדוע נעשו הדברים.

דן לנדאו: אם יש לנו אפשרות לתת פרוטוקול מצולם; אם יש לנו את האפשרות להביא לידי מצב שבו חמש מוועדות הכנסת יפעלו והן יהיו גלויות לקהל ומצולמות באינטרנט ישיר; אם אנחנו יכולים להביא לידי מצב שבו אנחנו יוצרים ספרייה פרלמנטרית בעלת איכויות ייחודיות; אם אנחנו יוצרים מצב שבו תוך 24 שעות הפרוטוקול נמצא לפני כל אחד מאזרחי המדינה; אם אנחנו יוצרים מצב שבו לחברי הכנסת יש אפשרויות לפעול יותר טוב בתפקידם ולא במעמדם האישי – כל הדברים האלה באים לידי ביטוי בהוצאות גוברות.

דן לנדאו: פעם, הכנסת היו בה 350 עובדים, היום בכנסת עובדים מסביב כמעט 1,000 איש.

דן לנדאו: פעם השטח הבנוי של הכנסת היה X, היום הוא X כפול שלוש.

איתן כבל: פעם, בשעה 14:00 כבר היו מסיימים את העבודה פה.

איתן כבל: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	לא, נדמה לי שפעם היה הרבה פחות והיינו מסיימים באחת-עשרה, שתים-עשרה בלילה, כי אנשים עברו יותר לעבוד ויותר לדבר וגם ראו בשליחות שלהם דבר שהוא בא מכאן ולא הולך לשם.

איתן כבל: שלמה מולה:     	אדוני היושב-ראש, רק אם אפשר להתייחס – אני יודע שהשאלה הזאת גם עלתה – שאלת העסקת אנשים באמצעות חברות כוח-אדם.

איתן כבל: אני חושב שהכנסת לא יכולה להעסיק אנשים דרך חברות כוח-אדם.

איתן כבל: חברות כוח-אדם בעיני זה סוג של עבדות, אני מצטער לומר את זה.

איתן כבל: אני חושב שבשאלה הזאת כדאי שהכנסת תהיה החלוצה.

איתן כבל: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	יש שני אספקטים לנושא הזה, חבר הכנסת מולה.

איתן כבל: דרך אגב, בתום הכנסת השש-עשרה, אנשים שעבדו פה זמן רב – אנחנו צירפנו אותם, והם בעיקר היו עולים חדשים, ועשינו כמיטב יכולתנו.

איתן כבל: כאשר הכנסת, ב-BOT בחרה בעצה אחת עם החשב הכללי להרחיב את גבולות הכנסת – ביוזמתו של חבר הכנסת מאיר שטרית דאז, ביוזמתו של אברהם בורג וביוזמתם של אנשים אחרים – ה-BOT יצר מצב שבו אנחנו נתנו לבעל הון לבנות לנו את הכנסת, אחרת המדינה לא היתה עומדת בזה, כאשר 25 שנה אנחנו שוכרים, והם נותנים לנו שירותים.

איתן כבל: במסגרת זו גם אנחנו העברנו את כל העבודה הקשורה באחזקה ובמסירת המבנה לכנסת, לידי אותו - - -

איתן כבל: אני לא חושב שחבר הכנסת מולה התכוון לעובדים האלה.

איתן כבל: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	לא, לא.

איתן כבל: הוא התכוון לעובדים האלה.

איתן כבל: קודם כול, אנחנו קבענו – בעצה אחת ומתוך דאגה לעובדים, כתוצאה מניסיון שהיה לנו – שיהיו תנאי העסקה שמחייבים את הקבלן.

איתן כבל: כמובן שכל בן-אדם אשר מגיע לכנסת ורואה את עובדי הכנסת, חשקה נפשו להיות עובד כנסת.

איתן כבל: איך היה אומר אריק שרון – טוב להיות שר; אני אומר לך, טוב להיות עובד כנסת.

איתן כבל: איתן כבל:     	פעם זה גם היה טוב להיות עובד מפלגת העבודה.

איתן כבל: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	נכון.

איתן כבל: מה עוד שהיו 15% משוריינים לספרדים, ד"ש, כולל תימנים.

איתן כבל: אני רוצה לומר שהיו לנו קשיים בנושאים של אחזקת הבניין, ובעיקר הניקיון.

איתן כבל: העובדים הקבועים לא רצו לעסוק בניקיון.

איתן כבל: אנשים שהיו עובדים פה, עובדים זמניים, ועסקו בניקיון בצורה מעוררת כבוד, ברגע שהם נהיו עובדים קבועים הם כבר אמרו – תביאו אחרים שיעשו זאת.

איתן כבל: ואני הייתי פה משעה 09:00 בבוקר, לפעמים 08:00 בבוקר, עד שתים-עשרה בלילה שהיו סוגרים, ומפעם לפעם – גם כבחור צעיר – הייתי הולך לשירותים, אולי אפילו יותר מאשר היום.

איתן כבל: והיה קשה להיכנס לשירותים כי היו לנו שני שירותים במערכת של המליאה – ולא היה נעים להיכנס, אם לנקוט לשון המעטה.

איתן כבל: וזה בית העם – כולם נכנסים, יוצאים, נכנסים, יוצאים.

איתן כבל: נוצר מצב שבו אנחנו גם נתקלנו בבעיה לא פשוטה, אני מוכרח לומר, אבל אין שום כוונה לבוא ולומר שבגלל דבר כזה או אחר ישנו עובדים.

איתן כבל: בזמנו, כתוצאה מכך שהמערכת הסניטרית לא תפקדה, העברנו את זה לקבלן כוח-אדם ולאחר מכן קבלן כוח-אדם יצר הבדלים מעמדיים ברורים בין העובדים של הכנסת לבין אותם עובדים שעבדו אצלו – כמו שהדבר נעשה גם במערכת ההסעדה, מערכת המזנון.

איתן כבל: יש דבר ברור, הרי הכנסת לא תפעיל מזנון משלה, אלא אם כן הכנסת תהיה מיומנת ואז יצטרכו לשקול מי יהיה יושב-ראש הכנסת, מי יהיה יושב-ראש ועדת הכנסת, שהם יהיו צריכים להיות מומחים לנושא הסעדה וכיוצא באלה.

איתן כבל: אלה הם דברים שאנחנו נתקלים בהם והם קשים.

איתן כבל: מה שצריך לעשות ומה שאנחנו עושים ואולי צריך לשפר זאת, זה לחייב את העובדים הבאים לכאן – והם קבלנים ושמעסיקים כוח-אדם – לנהוג כלפי עובדיהם כאשר הם נמצאים במערכת הכנסת בצורה כזו שהכנסת תמנע קיפוח של אנשים בדרך שבה אנחנו שומעים ביקורות קשות בכל הנושאים של קבלני כוח-אדם.

איתן כבל: זה הדבר היחידי שאנחנו יכולים לעשות.

איתן כבל: שאם לא כן, אתה תיצור מצב שבו כל עובד זמני שייכנס מייד כעובד קבוע, אנחנו ניצור בדרך של מה שנקרא טור חשבוני עולה, או אפילו טור הנדסי עולה, מצב שבו תוך עשר שנים יכול להיות שיהיו לנו גם אלפי עובדים שביניהם כאלה שיהיו במצב של אבטלה סמויה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני מקבל את ההסבר אבל בכל זאת, אדוני יושב-ראש הישיבה, הייתי מבקש ממך שתקיים בהזדמנות דיון בנושא הזה, יחד עם המנכ"ל.

שלמה מולה: אני לפחות קיבלתי כמה תלונות, לא הפניתי אותן.

שלמה מולה: איתן כבל:     	אני חושב שכדאי, הוא צודק.

שלמה מולה: שלמה מולה:     	אין שום קשר לדיון בתקציב אבל כדאי שיתקיים דיון.

ראובן ריבלין: מאה אחוז, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת אפללו, כבל, הם כבר ותיקים ביותר פה.

ראובן ריבלין: אין אדם שעובד בכנסת, ואין לו חבר כנסת.

ראובן ריבלין: יש זבל"א – זה בורר לו אחד.

ראובן ריבלין: אין עובד בכנסת שאין לו מליץ יושר חבר כנסת, תדע את זה.

ראובן ריבלין: אין גבול.

ראובן ריבלין: אבל אני מוכרח לומר – ביוזמתו של יושב-ראש הכנסת, נושא לא פחות מעורר שאלות ומעורר ביקורת זה נושא המזנון בכנסת.

ראובן ריבלין: הוא לקח את היוזמה לידיו, כבר התקיימה ישיבה אחת.

ראובן ריבלין: אנחנו מנסים לראות, באמת בהתאם להיצע – לא כאשר באה עובדת כזאת ואחרת והיא כבר רוצה פגישה עם יושב-ראש הכנסת, לא פחות ולא יותר.

ראובן ריבלין: היא כבר לא צריכה את חברי הכנסת, היא הולכת ישר ליושב-ראש הכנסת.

ראובן ריבלין: זה דבר לא תקין, חברים.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מולה, בשלהי הכנסת השש-עשרה לא עמד כוחי – יש לנו פה 21 עובדי כנסת נפלאים ונהדרים שהם היו עובדי קבלן ואנחנו צירפנו אותם.

ראובן ריבלין: איתן בא אלי, בא אלי בזמנו אופיר, אפללו – ועשינו מה שיכולנו.

ראובן ריבלין: זה אתה יכול לעשות אחד בתקופה, אבל ברגע שזה הופך לשיטה, הרי כל בן אדם בא לתחנת המעבר ואנחנו יוצרים כאן בתוך המערכת שלנו מחנות שבהם אנשים מחכים לאיחוד משפחות.

ראובן ריבלין: אלי אפללו:     	אדוני היושב-ראש, הודיעו עכשיו שהקצינה נפטרה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אנחנו היום נקיים ישיבה בכנסת בהודעת ממשלה של אהרונוביץ', ואני מציע שכל חברי הכנסת יהיו נוכחים.

ראובן ריבלין: נכבד את זכרם של כל הנופלים בדקת דומיה ונקריא את שמות כולם, כדאי שכל חברי הסיעות יהיו.

יריב לוין: רבותי, אני חוזר חזרה למקום שבו היינו קודם, ואני מוכרח לשים לכם את זה על השולחן כי חשוב שזה יהיה מול העיניים.

יריב לוין: בשורה התחתונה, מעבר לכל העניינים, אנחנו נמצאים למעשה במצב שהוראות החוק לא מקוימות- תקנו אותי אם אני טועה – לא בגללנו, לא באשמתנו אלא בשל אותה התנהלות רשלנית שהיינו עדים לה בעבר שהביאה למכירת הבניין.

יריב לוין: עכשיו העניין הזה ממשיך, לא רק שלא הפיקו את הלקחים אלא מסתבר שהעניין הזה ממשיך ביתר-שאת.

יריב לוין: אני רוצה בהקשר הזה לומר שני דברים.

יריב לוין: אל"ף, נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שצריך להתריע בעניין הזה.

יריב לוין: אני חושב שחשוב שייצא מכתב של החשב.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	יצָא.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	שיתריע על כל המשמעות של הנושא הזה.

יריב לוין: אינני יודע אם הנושא נמצא כרגע בבדיקה של מבקר המדינה או לא נמצא – אני חושב שאת העניין הזה צריך לוודא.

יריב לוין: אני חושב בכל מקרה שצריך להעביר את העניין הזה לידיעתו מכיוון שיש כאן מחדל מתמשך ובעוד כמה חודשים יבואו ויגידו איך יכול להיות שלא שילמו, ועכשיו זה עולה עוד איזשהו סכום של מיליונים לא מבוטלים.

יריב לוין: בי"ת, אני מוכרח לומר שלאור העלויות האדירות של הפרויקט הזה, ונדמה לי שאנחנו עדיין לא יודעים אפילו להעריך את עלויותיו הסופיות, יכול להיות שיש מקום שהיושב-ראש, יחד עם חבר הכנסת אורלב – שהיו בעצם הכוח המניע מאחורי החוק הזה – יכול להיות שכדאי שתעשו איזשהו שיקול שני, יכול להיות שיש מקום לעשות תיקון בחוק שיעביר את העניין למסלול יותר צנוע ומינימלי משום שאנחנו נכנסים כאן לתהליך שאנחנו בוועדה הזאת, אין לנו אלא לאשר אותו על-פי החוק אבל עלויותיו הן אדירות, בצד הבעיה שטמונה בו לטווח ארוך שצריך לקחת אותה גם כן בחשבון, שאנחנו – נדמה לי שהמטרה שלנו צריכה להיות להביא את התלמידים והמבקרים קודם כול לראות את הכנסת בעבודתה כאן.

יריב לוין: יכול להיות שאם אנחנו מקימים עכשיו סניף מקביל שנמצא במקום אחר, גם אם הכוונה והרעיון הם ראויים ונכונים, התוצאה תהיה כפל שגם יפגע ביכולת לקיים מערך ביקורים מסודר ובנפח גדול כפי שהיושב-ראש הציב לעצמו כאחד היעדים, אם אני זוכר נכון בתחילת הקדנציה, ואז הכוונות הטובות בסופו של דבר תבאנה אותנו למקום שאנחנו לא רוצים להיות בו.

יריב לוין: לכן, נדמה לי שהדבר הזה מחייב איזושהי בדיקה.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אני מבקש להשיב לך בשני מישורים.

יריב לוין: המישור הראשון, והוא המישור הפורמלי – ההוצאות שאנחנו עומדים בפניהן אינן הוצאות שהן היו מעבר לשערוך שלנו, כי צריך להבחין בין המטרות שלשמן ישמש הבניין המוחזר לבין הנושא של רכישתו.

יריב לוין: רכישתו מחדש היא פועל יוצא של שוויו, ושוויו – הוא הנכס שיימצא בסופו של דבר, שאותו אנחנו נרכוש בחזרה, על-פי חוק, שכן זו אחת הדרכים שמדינת ישראל יכולה לממש את סדרי העדיפויות שהיא רואה בנושאים של מבנים היסטוריים.

יריב לוין: אבל, אני מוכרח לומר שכאשר אנחנו שערכנו את סדר הגודל, עדיין אנחנו לא נמצאים במצב שבו אנחנו מופתעים, או המציאות טופחת על פנינו.

יריב לוין: במישור השני, אני תמיד חושב שטוב לבדוק ולהביא לידי מצב שבו תהיה ועדת בדיקה.

יריב לוין: אני אבקש מיושב-ראש ועדת הכנסת להחליף אותי עם חבר הכנסת אורלב בכל מה שקשור למעקב.

יריב לוין: אין ויכוח, תמיד טוב לעקוב.

יריב לוין: אני רק רוצה לומר שהכנסת אינה מתכוונת – בפרויקט שיוחזר למדינת ישראל – לעשות שימוש אלא באולם המליאה ההיסטורי, במזנון ההיסטורי של בן-גוריון, בגין ובדר, שהפך לשם-דבר בתולדות הפרלמנטריזם הישראלי, ולשכת יושב-ראש הכנסת שפרינצק, שהיא לשכתו הראשונה של יושב-ראש הכנסת.

יריב לוין: כל מערכת הבניין בשאר הקומות והאפשרות להוסיף בנייה נוספת יהיו על-פי איתור שמשרד האוצר יאתר - אם יהיה זה גנזך המדינה, אם מערכת החקיקה, אני לא בטוח שפרקליטות המדינה תהיה שם אבל יימצאו למערכת אנשים אשר יאיישו אותה ויתפקדו בה בפונקציות שייצא הפסדנו בשכרנו.

יריב לוין: אני בהחלט אבקש אז, לפחות גם באופן פורמלי, לעשות התאמת מאזנים בין המדינה לבין הכנסת בכל מה שקשור לנכס שאנחנו רכשנו, נרשם על שם המדינה, ועכשיו היא חוסכת כספים רבים בכך שהיא מציבה פונקציה שכדי להעמידה שם היתה צריכה המדינה להוציא 300 מיליון שקלים.

יריב לוין: אם יהיה הדבר בבחינת איזשהו פרויקט מונומנטלי שקשור במדינה או אם יהיה הדבר קשור בנושא פונקציונלי שיכבד את המקום – הכנסת אינה מתכוונת להוציא ברמה השוטפת יותר ממספר מיליוני שקלים לשנה לצורך קיומה של המערכת ההיסטורית שתישמר.

יריב לוין: מה יהיה בתוכו – אלה דברים שהם מכון הדמוקרטיה, עיריית ירושלים – כל אלה, הם יתפקדו והם על-פי תקציבם יממנו את זה.

יריב לוין: לכן אני בא ואומר שהחששות הם תמיד נכונים, וכאשר אתה יוצא לדרך אתה אף פעם לא יודע מה תהיינה המהמורות שתצטרך ליפול בהן או המכשולים שתצטרך לעבור אותם, וטוב תמיד לשים עין, ואני אבקש מחבר הכנסת אורלב, מבקש גם ממך יושב-ראש הוועדה, לעקוב אחרי זה ואם יהיה צורך התערבותי, גם כך יהיה, אבל אין לכנסת כוונה.

יריב לוין: אנחנו גם הסכמנו שאם הבניין, הקונטור של הבניין יישאר כמות שהוא ומערכת שלוש המזכרות מהכנסת הראשונה תישמר, לא היתה לנו בעיה אפילו שיבנו שם 32 קומות, אבל הדברים כנראה אינם עולים בקנה אחד עם תכנון העירייה.

יריב לוין: כל המערכת של בצלאל, הכנסת, טליתא קומי וכל הדבר הזה הופך להיות שם מקום שיהיה אתר תיירותי מרכזי של עיריית ירושלים.

יריב לוין: אנחנו בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים לגבי כל הפונקציות שיושמו באותה מערכת, ולכן מבחינה תקציבית לא צריך בעניין זה כרגע עדיין להיבהל.

יריב לוין: תמיד טוב לקיים את החוק, הבעיה קשורה גם עם המערכת העומדת מולנו, ואם היה פה איזשהו כשל מבחינת היכולת שלנו למלא אחר חוקים שאנחנו כתבנו, בוודאי אסור שיהיה מצב שבו הכנסת תחוקק חוקים והיא לא תעמוד בהם.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לפרוטוקול – אני גם מבקש כמובן מהחשב שיובא לידיעתנו מייד כל שינוי, עיכובים או כל דבר כזה שיהיה, כדי שאפשר יהיה להביא זאת גם לידיעת החברים ולפעול בהתאם.

יריב לוין: רבותי, אנחנו עוברים לנושא הבא והוא הצגת התקציב.

יריב לוין: אני אעיר, אדוני היושב-ראש, כדי שלא תהיינה אי-הבנות, מאחר שקראתי את הודעת הדובר שלך, שאם מי מהיושבים כאן ירצה במסגרת הדיון הזה, כאשר נגיע לנושא השכר, לדון גם בשאלת הדוברים – אני כמובן לא יכול למנוע זאת ממנו.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אין ויכוח.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	ושלא יהיו בעניין הזה אי-הבנות.

אלי אפללו: אני כבר מודיע שארצה לדון בו.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	גם קראתי  – על-פי ההודעה הזאת – שיש כמה חברים בוועדה שיש להם עניינים אישיים עם דוברים אישיים, ברבים.

אלי אפללו: אני אודה לדובר אם הוא יוכל להבהיר לי - - -

ראובן ריבלין: לא, לא.

ראובן ריבלין: אני אומר - - -  היו"ר יריב לוין:     	ואם היושב-ראש יידע להבהיר לי, אני אשמח, ואם זו היתה טעות, אני גם אשמח שהיא תתוקן.

ראובן ריבלין: אני עומד מאחורי כל דבר שהדובר שלי אומר.

ראובן ריבלין: מה שהוא אומר זה אני אמרתי.

ראובן ריבלין: יש לי עשר דיברות- הדובר תמיד צודק.

ראובן ריבלין: שנית, כאשר הדובר לא צודק, ראה סעיף 1, ובזה אני לוקח את כל האחריות על עצמי.

ראובן ריבלין: אני בהחלט ראיתי בחומרה רבה, ואני אומר זאת פעם נוספת, ששמים כביכול, או בעיני הציבור, או ככותרת, את תקציב הכנסת כבן ערובה לאיזושהי דרישה.

ראובן ריבלין: זה דבר שאני לא מעלה על דעתי, ואמרתי באותו רגע והדגשתי בפני כבוד היושב-ראש של ועדת הכנסת – שיש לי את מלוא ההערכה לתפקידו ולתפקודו, כמו לכל ראשי הוועדות האחרים – שאני רואה בחומרה רבה את ההעמדה זה מול זה, אבל כמובן אין סעיף - - -

יריב לוין: לא היתה העמדה זה מול זה, אבל טוב, לא חשוב.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     אם בא יושב-ראש ועדה ואומר – היתה היסטוריה בקשר לוועדה שלו, הרי הדברים האלה לא יישארו נעלמים.

יריב לוין: היתה היסטוריה.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     בוודאי שהיתה היסטוריה, אי-אפשר להתכחש לה.

ראובן ריבלין: נכון.

יריב לוין: יש פה שאלה עקרונית האם יושב-ראש ועדה מותר שתהיה לו איזושהי מילה בשאלה מה אופן והרכב הצוות שעובד אתו, בפרט בסוגיה כל כך רגישה כמו נושא דוברות.

יריב לוין: בעיני זה עניין אלמנטרי.

ראובן ריבלין: אין לי ויכוח אתך, רק כל המערכת – בוודאי תדון בה.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     הוא היה טוב להידון במסגרת התקציב הקודם, שם דנו בסוגיה הזאת ואישרנו אותה, ולכן הוא טוב לדיון גם במסגרת התקציב הזה.

ראובן ריבלין: אין ויכוח, רק הנושא של דוברי ועדה – הם באים במקום דוברי יושבי-ראש ועדה.

ראובן ריבלין: ליושב-ראש ועדה, לעומת חבר כנסת, יש שלושה עוזרים, בוועדת הכספים ארבעה עוזרים עד ינואר כדי שלא נבטל באיבה מערכת שלמה שעבדה.

ראובן ריבלין: בא דובר במקום.

ראובן ריבלין: היתה ציפייה שהדובר שעבד כעוזרו של יושב-ראש הוועדה יהיה חלק מהמערכת של הכנסת.

ראובן ריבלין: ציפייה זאת לא נתגשמה, וכתוצאה מכך אני עד למהומה, מבוכה ומבולקה בכל הזמן האחרון, ובדבר זה אינני יכול שלא לראות את נושא הדוברים כעומד מול תקציב הכנסת, כהתרסה כלפי עצם העמדה של הדובר שלא על דעת היושב-ראש, כי בעניין ועדת הכספים, כל מה שהיושב-ראש ביקש זה שעוזרו הרביעי יהפוך להיות עובד כנסת.

ראובן ריבלין: אם היה הדבר אפשרי, הרי שכל חבר כנסת היה ממנה אנשים לשיא כוח-אדם של הכנסת, דבר שלא מתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: לא מתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     אדוני היושב-ראש, אני יכול לומר רק דבר אחד.

ראובן ריבלין: לי אין עוזר רביעי, לא מבקש עוזר רביעי, לא ביקשתי עוזר רביעי.

ראובן ריבלין: ידוע לי.

יריב לוין: ויחד עם זאת, אני חושב שראוי היה לדון בנושא הזה, דווקא מהיבט הפוך.

יריב לוין: אני חושב שאפשר אולי לחסוך לא רק את העוזר הרביעי.

ראובן ריבלין: לא, לא, אין עוזר רביעי.

ראובן ריבלין: גרונאו אישר את העוזר הרביעי רק כי לא היה דובר.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     ולכן אני אומר, מכיוון שכבר הודיע לנו גם חבר הכנסת אפללו שהוא מבקש לדון בזה, אם אדוני היושב-ראש עומד על הודעתו מתחילת הישיבה שהוא ימשוך את התקציב, אז אין טעם שנקיים את הדיון.

ראובן ריבלין: אם היושב-ראש מודיע לי שהוא איננו רואה בדיון הזה כחלק מהעילות שבגללן הוא סבר שהוא ייאלץ למשוך את התקציב, אז יש טעם שניכנס לדיון.

ראובן ריבלין: לכן אני שואל.

ראובן ריבלין: יש מערכת שנקבעת על-ידי הדרג הפוליטי, יש מערכת שנקבעת על-ידי גרונאו ויש מערכת שנקבעת על-ידי הנושא המקצועי.

ראובן ריבלין: למשל, חברי הכנסת לא יקבעו כמה אנשים יהיו בממ"מ למרות שעבודת הממ"מ קשורה לכנסת ולחברי הכנסת באופן בלתי אמצעי.

ראובן ריבלין: אתן דוגמה אחרת.

ראובן ריבלין: לא יקבעו חברי הכנסת, אלא בשיא כוח-אדם, מה יהיה הרכבה ומה יהיה גודלה של המערכת המשפטית, שאם יהיה כך הדבר, אנחנו מודיעים לכם שחברי המערכת המשפטית, היועצים המשפטיים, יהיו רק יועצים משפטיים מטעם.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, הכנסת כמינהל מבקשת לקיים את כל חופש הפעולה מבלי הצורך להיות תחת לחץ פוליטי, כי אנחנו כפוליטיקאים יודעים שכאשר אתה לא יכול לומר לאחד מחבריך שאין לך את הסמכות להכניס אותו לעבוד בכנסת, אתה תכניס אותו לעבוד בכנסת, וברגע שהכנסת אחד, השמים הם הגבול.

יריב לוין: על זה אין ויכוח.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, יש לנו היום במפלגת הליכוד כ-200,000 מתפקדים, אדוני היושב-ראש, אתה יכול לשים חמישה, אני חמישה, אבל יש 199,000 שלא ימצאו מקום עבודה, ואוי לי ואבוי לך שלא ניבחר בפעם הבאה.

יריב לוין: כן, אבל לא בזה מדובר.

יריב לוין: אישור שיא כוח-אדם צריך לעשות כאן, ואם באים ואומרים במסגרת אישור שיא כוח-אדם – אנחנו חושבים שאת א' ו-ב' לא צריך לאשר כי אפשר לחסוך את העניין הזה, האם אדוני לא רואה את זה בדיוק כתפקידה של הוועדה?

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	בוודאי.

יריב לוין: ליה שמטוב:     	כל המתפקדים, הם לא עובדים בליכוד?

ראובן ריבלין: בוודאי, הם עובדים, אבל טוב לעבוד בכנסת, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	חברת הכנסת שמטוב, אנחנו גאים במתפקדים שלנו, גאים שאנחנו מפלגה דמוקרטית וגאים בזה שיש לנו אנשים מצוינים שיכולים להשתלב - - -

ראובן ריבלין: במאה אחוז.

ראובן ריבלין: יחד עם זה אני מוכרח לומר שחבריי מאוד גאים בעובדה שאנחנו לא שמים לפנינו מכשול במובן זה שאנחנו לא אומרים – כל חבר ליכוד, בעצם היותו חבר ליכוד הוא כבר מועמד לעבוד בכנסת.

ראובן ריבלין: לא.   היו"ר יריב לוין:     	ודאי שלא.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אומרים, יש ועדות איתור וועדות מכרזים וועדות כאלה שהן בלתי תלויות במערכת הפוליטית, והם קובעים.

ראובן ריבלין: על-ידי כך אנחנו מונעים מחברים לבוא ולומר שהם יותר טובים מחברים אחרים שנבחרו מבחינה זו שהפור נפל בגלל הקשר הפוליטי ולא בגלל הכישור הדרוש לשם ביצוע התפקיד.

ראובן ריבלין: אין לי כל ספק שיכולה להיות ביקורת קשה בתוך מערכת המפקחת על מינהלת הכנסת - אם זה ועדת הכנסת, אם זה מחלקת ביקורת המדינה ואם זה כל מערכת אחרת המפקחת על הכנסת בדרך כזו או אחרת, על כל פעולה של הכנסת.

ראובן ריבלין: יכול להיות גם מצב שבו הכנסת חשבה טוב והתברר שזה לא טוב, גם זה דבר שיכולים לבוא ולומר.

ראובן ריבלין: אבל אם הדבר בא וקשור לא לנושא הדוברים אלא לנושא מיהו הדובר, זה דבר שלא מתקבל על דעתי שאנחנו נוכל להתערב בו ברמה הפוליטית, ואני בטוח שאין אדם שמסכים אתי יותר מאשר יושב-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	ודאי.

אלי אפללו: אבל אנחנו לא מדברים על מי.

אלי אפללו: אם צריך או לא צריך.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	נכון.

אלי אפללו: אנחנו נדון בזה.

אלי אפללו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אין על זה ויכוח.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	אדוני היושב-ראש, זה ברור לנו.

אלי אפללו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	דנו בזה בפעם הקודמת.

יריב לוין: נכון אבל היום יש לנו תובנות אחרות אחרי שניסינו.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	יפה, אז אפשר לעשות רוויזיה בהחלטה ההיא, כי גם אדם שנתקבל לעבוד בכנסת על-פי חוזה, אנחנו מחויבים כלפיו.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	נכון.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	זה לא שיגיון של כל אחד ואחד מאתנו.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	זה ברור.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	על זה נאמר סוף מעשה במחשבה תחילה.

יריב לוין: איתן כבל:     	- - -  היו"ר יריב לוין:     	לא, חבר הכנסת כבל, זה נכון אבל אתה יודע שחוזים הם לא לעולמי-עד.

יריב לוין: איתן כבל:     	אדוני היושב-ראש, ברשותך, אמרתי שאני כאן שחקן משנה – אני שחקן ספסל בוועדה- אבל לגופו של עניין לא ברור לי.

יריב לוין: היה דיון, התקבלו אנשים על סמך החלטות.

יריב לוין: מותר לכנסת או לכל גוף לחזור בו, אבל אני אומר – לפחות תן את פרק הזמן.

יריב לוין: הרי בוודאי יש פרק זמן שאתה אומר, אני רוצה לבחון את העניין הזה, אם הוא עובד או לא עובד.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אני בעד.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

ראובן ריבלין: איתן כבל:     	על עצמנו אני אומר את זה, בכל מקום, כמו שחבר הכנסת אפללו רוצה שנקבע סטנדרטים – ובצדק ואני אתו – לגבי אופן ההתנהלות בעבודה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אחיי היקרים, בא אלי עם רעיון גדול מנכ"ל הכנסת ואמר – רבים מחברי הכנסת, יש להם הרגשה לא טובה שכאשר הם יושבים בוועדה הם סטטיסטים.

ראובן ריבלין: מדוע?

ראובן ריבלין: כי יושב-ראש הוועדה יש לו דובר משלו והוא בא ואומר מה הוא אמר ומה הוא עשה, וכל הוועדה מצטמצמת במה שאמר יושב-ראש הוועדה.

ראובן ריבלין: אלי אפללו:     	נכון.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	ככה היה במשך שנים.

ראובן ריבלין: אמרתי למנכ"ל הכנסת – למה לך להיות טוב עם הכנסת כל כך?

ראובן ריבלין: מה שלא היה, אל תעשה, אל תחדש.

ראובן ריבלין: הוא אומר – בשביל זה באנו, בשביל לחדש.

ראובן ריבלין: אמרתי לו – שלא יבקרו אותנו, שלא יתנו לנו ציונים לשבח.

ראובן ריבלין: אז על האינטרנט נותנים לנו ציונים לשבח, ועל הפרוטוקול המצולם – שאתה יודע כמה התנגדו שאנחנו נקיים את ערוץ 99, הנה חבר הכנסת כבל יספר לך.

ראובן ריבלין: כל הדברים האלה – יש דברים טובים, יש דברים שהם נתקלים באיזושהי בעיה.

ראובן ריבלין: למשל, אני יודע על יושבי-ראש ועדות ששיבחו מאוד את הדוברים.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	נכון.

ראובן ריבלין: הם ביקשו הרחבה של העניין.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	כל הדברים האלה הם מאחורינו אחרי החלטות שקיבלנו.

ראובן ריבלין: היום, לבטל את הדוברים זה דבר לא פשוט כי אלה שחתמו חוזים – אנחנו מחויבים כלפיהם.

ראובן ריבלין: עכשיו צריך לראות.

ראובן ריבלין: אני למשל הצעתי שאם יושב-ראש ועדה חושב שהדובר שניתן לו מטעם הכנסת אינו טוב – יחליפו אותו, אבל לא יבוא במקומו מישהו שהיושב-ראש חושב שהוא הכי טוב להיות הדובר.

ראובן ריבלין: זה דבר שלא מתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: לא מתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	בעניין הזה בוודאי שאין בינינו מחלוקת.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אני מאוד מתון לעומת עמדותיך.

יריב לוין: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

דן לנדאו: ברשות היושב-ראש, הייתי מבקש בדבריי לגעת בכמה דברים בצורה מהירה, כמובן לעמוד לחקירה נגדית של כל מי שרוצה.

דן לנדאו: בתחילה אני רוצה להתנצל בפני שני חברי כנסת או בפני אחד שלא הספקתי להיפגש אתו, בגלל טעות שלי – חבר הכנסת מולה.

דן לנדאו: אני חשבתי שאתה מוחלף על-ידי חבר הכנסת אפללו.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	התחלפתי עם דליה איציק.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נאמר לי שבשרשור, המחליף של דליה איציק בסופו של דבר זה חבר הכנסת אפללו, וזו טעות שלי, כך שלא הספקנו להיפגש אישית.

דן לנדאו: אני מבקש במהירות לעבור על הפרויקטים העיקריים שלנו לעתיד הקרוב, לאחר מכן אני אבקש שהחשב יציג את התקציב עצמו.

דן לנדאו: אני אבקש לגעת בנושאים שחברי הוועדה – אתם העליתם – בין בדיון כאן ובין בפגישות אישיות אתנו, עם החשב, איתי ועם הצוות שלנו לקראת הישיבה הזאת, וכאמור אנחנו עומדים פה לשאלות כל הזמן.

דן לנדאו: (הצגת מצגת – השלמת רפורמה מבנית)     	אנחנו בתקופה האחרונה עוסקים הרבה במינהל הכנסת, ואני קודם כול רוצה להתחיל בנושא העובדים – לא רק בגלל שחברי כנסת העלו את זה אלא ראו זה פלא, אלו הדברים הראשונים שחשבתי לנכון להציג לחברי הכנסת.

דן לנדאו: יש כמה דברים שאנחנו מאוד-מאוד גאים בהם ואנחנו מבקשים את אישורכם ללכת איתם קדימה.

דן לנדאו: הדבר הראשון שהוא בעל משקל ציבורי גדול מאוד, לטעמי, בעל משקל רגשי גדול עבורי ובעל משקל תקציבי לא גדול אבל בכל זאת הוא ראשון בעיני הוא משוקמי משרד הביטחון, שאנחנו מבקשים לקבל אותם כעובדים מן המניין.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	כמה הם?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	מדובר על חמישה אנשים.

דן לנדאו: בתקציב הקודם אנחנו קיבלנו, על-פי רשותכם, 15 אנשים – אלו האנשים מעמותות השיקום "אלווין" ו"שקל".

דן לנדאו: אנחנו רואים אותם בכל מיני תפקידים.

דן לנדאו: כאן המדובר באנשים שהם מתנדבים, חלקם אפילו 20 שנה.

דן לנדאו: יש אנשים בדפוס, יש אנשים ביחידת הסדרנים, יש אנשים ביחידות אחרות ברחבי הכנסת, ואני חושב שבימים האלה בפרט כולנו כבר מבינים שאנחנו כמעביד- ואני חושב שטוב שהכנסת תהיה המעביד המתקדם ביותר אבל בוודאי כמי שנושאים דגל ציבורי לפני המחנה הציבורי ואולי גם לפני שאר המעסיקים במשק – זה דבר שאנחנו מאוד-מאוד גאים בו ואנחנו מבקשים כמובן את אישורכם.

דן לנדאו: הדבר השני, יש לנו היום 33 עובדים בכנסת שחלקם נמצאים כאן חמש ושש שנים – עורכי-דין, תחזוקנים, סדרנים, כל מיני אנשים בכל רחבי הכנסת – כשהמשותף לכולם שהם לא עובדים קבועים.

דן לנדאו: הם לא עובדים קבועים לא משום שהמשימה איננה קבועה אלא משום שהם אישית התקבלו כאן באופן שנעשה על בסיס עבודה בלתי צמיתה, כלומר עבודה לא קבועה.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	הם היו עובדי קבלן?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא, לא.

דן לנדאו: אולי יש מהם שהתחילו כעובדי קבלן, אני לא רוצה לומר מבלי שאני יודע את זה, אבל יש פה אפילו יועצים משפטיים – כלומר עוזרים משפטיים בלשכה המשפטית, אנשים שנמצאים פה חמש ושש שנים – אנחנו חושבים שזה צודק להסדיר את מעמדם ולשם כך להגדיל את שיא כוח-האדם של הכנסת כדי שהעובדים הללו, שהם עובדים לצד עמיתיהם הקבועים, יזכו גם כן בקביעות.

דן לנדאו: זה דבר שאנחנו עושים אותו שלא לבקשת הוועד אפילו.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	מבחינת תנאים אתם נותנים להם רטרואקטיבית?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא, זה מהיום.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	למה?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	יש לנו אנשים שנמצאים במצב שכל שנה חתמו איתם חוזה מחדש.

דן לנדאו: חבר הכנסת מולה, אנחנו נמצאים עכשיו בדצמבר.

דן לנדאו: מסתובבים פה 33 עובדים שלא יודעים האם החוזה שלהם יאושר או לא, יוארך או לא, ובכל שנה הם צריכים לפחד מחדש, בכל שנה הם צריכים לחשוש מחדש – לקחת משכנתה, לא לקחת משכנתה – ולכן אנחנו מבקשים את אישורכם להגדיל לשם כך את שיא כוח-האדם.

דן לנדאו: זו בעצם ההגדלה המסיבית של שיא כוח-האדם בכנסת שאנחנו מבקשים.

דן לנדאו: הדבר הבא הוא סעיפי העדפה מתקנת, והדבר נוגע בעיקר לערבים ולבני העדה האתיופית.

דן לנדאו: אלו לא רק הבטחות אלא אנחנו כבר פרסמנו מכרז וקלטנו רכזת ועדות ערביה, אנחנו עכשיו במכרז חיצוני גם כן לקליטת רכז ועדות ערבי.

דן לנדאו: אנחנו גם צבענו מכרזים לאתיופים כי כך החוק מאפשר לנו ומחייב אותנו, ואנחנו חושבים שאנחנו צריכים לשמש דוגמה לכל הסקטור הציבורי בהבאת יחס העובדים בתוך הכנסת ליחס המגזרים והעדות באוכלוסייה.

דן לנדאו: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	בהתאם להעדפה מתקנת.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בהתאם להעדפה מתקנת, כפי שמדבר החוק.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	האם הצביעה היא לערבים או למיעוטים?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	יש צביעה ספציפית לערבים.

דן לנדאו: ערבי בחוק כולל גם דרוזי, גם מוסלמי, גם נוצרי, מי שבן הלאום הערבי.

יריב לוין: הדרוזים הם לא ערבים.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	החוק מגדיר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה.

יריב לוין: הדרוזים בחוק נקראים ערבים.

יריב לוין: אלי אפללו:     	על-פי החוק.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	על-פי החוק.

יריב לוין: אני קטונתי מלהיכנס להגדרות האלה.

יריב לוין: אם אני זוכר נכון, החוק מדבר על בני מיעוטים, לא מדבר על ערבים.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	הוא לא מדבר על בני מיעוטים.

יריב לוין: בני המיעוט הערבי.

יריב לוין: אלי אפללו:     	ככה כתוב, והדרוזים הם ערבים.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	יש שייח'ים אצל הדרוזים שאומרים אנחנו ערבים.

יריב לוין: יש חלק במגזר הדרוזי שאומר אנחנו דרוזים, אנחנו לא ערבים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	נכון.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	למשל, חבר הכנסת מגלי והבה אומר שהוא דרוזי ולא ערבי.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	נכון.

יריב לוין: לא רק הוא.

יריב לוין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	יש עוד.

יריב לוין: השייח'.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	לא.

יריב לוין: אני לא בטוח בכלל.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	היושב-ראש, מבחינת החוק – אנחנו כפופים לאותם חוקים של שירות המדינה.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	זאת אומרת, לתפקידים האלה יכולים להיבחר גם דרוזים?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	גם דרוזים וגם צ'רקסים?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	וניתנת במסגרת הזאת איזושהי העדפה ליוצאי צבא או שירות לאומי?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא, כיוון שהחוק לא מאפשר לנו.

יריב לוין: אדרבה, אם אתם תחוקקו העדפה ליוצאי שירות לאומי או ליוצאי צבא, אנחנו כפופים לחוק כפי שמינהל שירות המדינה.

יריב לוין: אברהם מיכאלי:     	העדפה מתקנת על אלה שכבר קבועים בחוק.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון, אבל מינהל הכנסת לא הצטיין בעברו - - -          שלמה מולה:     	אדוני המנכ"ל, באיזה תפקידים?

יריב לוין: מה סוג התפקידים?

יריב לוין: איכות התפקיד – אני מכיר, יש פה עובדי ניקיון וכן הלאה.

יריב לוין: אם במסגרת העדפה מתקנת יבואו עובדי ניקיון – זה חשוב, אבל אם מדובר על תפקידים משמעותיים, נקרא לזה – כל תפקיד בכנסת משמעותי – אם אתה יכול להגיד לי פחות או יותר איזה סוג.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לכן ציינתי את שתי הדוגמאות שהן ממש-ממש לא עובדי ניקיון, ואלה רכזי ועדות.

יריב לוין: זה הצוות של הוועדות.

יריב לוין: זה חשוב פעמיים.

יריב לוין: זה חשוב פעם ראשונה משום שמדובר בתפקידים לאקדמאים כמובן.

שלמה מולה: לזה כיוונתי.

שלמה מולה: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	וזה חשוב פעם שנייה, לעניות דעתי, מכיוון שכאן אנחנו גם מגדלים סוג של מנהיגות, מנהיגות עתידית – אנשים שייכנסו לתוך הוועדות, ישתפשפו בעבודת הוועדות, ואדרבה, יטפסו במדרג של עובדי הפרלמנט, אני קורא להם, העובדים המנהליים שתומכים בכם חברי הכנסת באופן ישיר.

שלמה מולה: הנקודה הבאה היא תוכנית פרישה.

שלמה מולה: אנחנו יצאנו, בעצה אחת עם מינהל הגמלאות של האוצר ובאישורו, יחד עם אישורה של נציבות שירות המדינה - אישור לא פורמלי כיוון שאיננו ממש כפופים אבל אישור מקצועי – לתוכנית פרישה מוקדמת לעובדי הכנסת.

שלמה מולה: זו לא תוכנית למספר חודשים, זו לא תוכנית שנעשית בלחץ כדי לעודד מסה של פרישה בבת אחת אלא זו תוכנית שנמצאת על המדף החל מלפני חודשיים, למשך חמש שנים.

שלמה מולה: אנחנו גם העמדנו לרשות ועד עובדי הכנסת יועץ פנסיה ואנחנו גם מעמידים לרשותם יועץ מס על חשבון הכנסת, על מנת שעובדי כנסת שהגיעו לגיל 55 ואילך – שהם שחוקים, שהם רוצים לחדש, שהם רוצים להתחדש, הם רוצים לפרוש – יוכלו לתכנן את עצמם ולתכנן את עתידם בלי לחץ.

שלמה מולה: חלק מהאנשים מתכננים לפרוש בעוד שנה, בעוד שנתיים.

שלמה מולה: המודל, בגדול, הוא כמו תוכניות הפרישה שנמצאות על המדף של משרד החינוך עבור המורים.

שלמה מולה: זה המודל הקונספטואלי שהלכנו לפיו, כמובן כאשר אנחנו מעודדים פרישה מוקדמת של בעלי שכר גבוה יחסית, של בעלי תפקידים מדרג הביניים ובכירים, או אנשים שנמצאים פה שנים רבות, מן הסתם כאשר אנחנו קולטים אדם אחר במקומם אנחנו קולטים אדם צעיר יותר, עובד זול יותר.

שלמה מולה: לכן, מצד אחד, מבצע הפרישה באשר הוא, דורש הקצאה נוספת של משאבים לצורך ההוצאה של העובד הוותיק, מתוך היגיון של היוון – כמה הוא היה עולה על פני השנים שלו עד גיל 67, עד לגיל הפרישה, מול כמה אני יכול לשלם לו עכשיו כשהוא יוצא, ומצד שני, ברוב המקרים אנחנו לא נרצה לבטל את התקנים אלא להקצות אותם לאזורים אחרים ולקחת על פניהם עובדים צעירים יותר שבהגדרה הם זולים יותר.

שלמה מולה: ואני מדגיש, חבר הכנסת מולה, אנחנו לא מדברים על מצב שבו אנחנו לוקחים עובדי כוח-אדם.

שלמה מולה: אין עובדי כוח-אדם בכנסת, אין דבר כזה בממשלה מזה כמה שנים בזכות, דומני, חקיקה של עמיר פרץ.

שלמה מולה: אין דבר כזה בממשלה, אין דבר כזה בכנסת.

שלמה מולה: הסעיף האחרון לפניכם הוא שיפור שכר העוזרים הפרלמנטרים.

שלמה מולה: הדבר עדיין לא אושר על-ידכם, וחלקכם חברי ועדת הכנסת וזה יובא לאישור אצלכם, אבל אנחנו – כדי להיערך לתקציב של השנתיים הקרובות – שוחחנו עם פרופ' גרונאו וניסינו להבין ממנו מה הוא צפוי להמליץ לוועדת הכנסת.

שלמה מולה: ייתכן שוועדת הכנסת תחליט להגדיל את שכר העוזרים עוד יותר, ייתכן שתחליט אחרת.

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     כבר מונח היום.

שלמה מולה: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     כבר מונח, נהדר, אבל אינני יודע מה תהיה תוצאת הדיון ועל כן אנחנו צריכים להיערך.

שלמה מולה: שלמה מולה:     איך אתה יכול לשערך את העלויות?

שלמה מולה: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     כיוון שפרופ' גרונאו אמר לנו שבכוונתו להמליץ – או שמא הוא כבר המליץ, אני עוד לא ראיתי.

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     המליץ.

דן לנדאו: להגדיל את שכר העוזרים רטרואקטיבית מתחילת 2010 ב-5%, ולהגדיל קדימה בשתי פעימות של 3% כל אחת את שכר העוזרים ב-6% נוספים, כלומר לפצות אותם על העבר, לתת להם מעין פיצוי בדומה למה שקיבלו עובדי המדינה בהסכם הקיבוצי האחרון שנחתם, מבלי כמובן להקבילם באופן כלשהו לעובדי המדינה.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	זאת אומרת, במצטבר זה 11%?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בסופו של דבר, כן.

ראובן ריבלין: עד יוני 2012.

ראובן ריבלין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	כפי שהיושב-ראש אומר, מדובר בשתי פעימות.

ראובן ריבלין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	זה יותר מ-11%.

ראובן ריבלין: זה אחוז על אחוז.

ראובן ריבלין: 6% על 5%.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	זה למעשה יותר.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	קצת יותר, בריבית דריבית.

ראובן ריבלין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זה מלבר, לא מלגו.

ראובן ריבלין: לכן אנחנו צריכים להיערך לדבר הזה.

ראובן ריבלין: שלמה מולה:     	האם אתם בדקתם את האפשרות למשל של החזר הוצאות רכב לעוזרים פרלמנטרים, דיפרנציאלית על-פי מגוריהם?

ראובן ריבלין: יש הבדל בין עוזר פרלמנטרי שגר בצפת למי שגר נניח עשרה מטרים מהכנסת.

ראובן ריבלין: אני חושב שיש בזה היגיון רב.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת מולה, אני חושב שהסוגיה הזאת היא חשובה מאוד, אנחנו נקיים דיון בהמלצה של פרופ' גרונאו.

ראובן ריבלין: ארבל אסטרחן:     	כדאי לציין שזה קיים.

ראובן ריבלין: יש אפשרות לקבל החזר הוצאות רכב שונה לפי מקום המגורים.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	בהתאם למקום מגוריו, כדי לאפשר לפריפריה גם להיות חלק.

ראובן ריבלין: פרופ' גרונאו כיוון לדעתך.

ראובן ריבלין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	חשוב, חבר הכנסת מולה – בסופו של דבר, מי שקובע את תנאי העוזרים זה לא מינהל הכנסת, אלו חברי הכנסת, חברי ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: אנחנו באמת בעניין הזה רק מבצעים.

ראובן ריבלין: שלמה מולה:     	דע לך שאני בין אלה שנלחמו לא לפצל את השכר של משרות עוזרים פרלמנטרים.

ראובן ריבלין: היו"ר יריב לוין:     	נכון מאוד.

ראובן ריבלין: החלטה לא קלה, וטובה.

ראובן ריבלין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	על כל פנים, חשוב לי לחזור ולהדגיש שבכל מה שנוגע לתנאי חברי הכנסת – ועוזרים פרלמנטרים נחשבים על-ידי החוק כחלק מתנאי חברי הכנסת – אנחנו, מינהל הכנסת, שקופים לחלוטין.

ראובן ריבלין: כשוועדת גרונאו מבקשת מאתנו את עמדתנו אנחנו נזהרים מלמסור עמדה שהיא תולדה של אג'נדה, אנחנו מוסרים אך את המשמעויות התקציביות – תרצו כך, תרצו אחרת – אנחנו מוסרים את המשמעויות התקציביות.

ראובן ריבלין: הדבר הבא שאתם רואים – ואני מצטער שאתם לא רואים את מה שכתוב במבנה הקצת קופרניקי הזה של מינהל הכנסת עד היום - בסופו של דבר מה שאתם רואים כאן זה דוגמית מכלל מחלקות הכנסת שמתייחסות לבעל התפקיד החדש יחסית, מנכ"ל הכנסת.

ראובן ריבלין: אני כידוע המנכ"ל השני אחרי שיושבת-ראש הכנסת השבע-עשרה מינתה מנכ"ל ראשון.

ראובן ריבלין: מה הבעיה במבנה הזה, כמו שכל אחד יכול לראות?

ראובן ריבלין: אין שום הבניה של עבודת מבנה, אי-אפשר לדעת מי כפוף למי, מה היחס בין זרועות שונות, ולכן אנחנו הולכים למשהו הרבה יותר ברור – כמו בכל מיניסטריון, כמו בכל מקום עבודה מסודר – שכל אחד ידע, כמו שאומרים הילדים, מי מלפניי מי מאחוריי מי מצדדיי, על מי אני אחראי, כלפי מי אני בעל סמכות, כלפי מי אני בעל אחריות, למי אני נותן דין וחשבון ומתי אני אחראי למעשי הכפופים לי.

ראובן ריבלין: כאן במבנה הזה בסופו של דבר אין חידוש ענק.

ראובן ריבלין: לקחנו את מחלקות הכנסת ופשוט סידרנו אותן בצורה קצת יותר סכמתית, קצת יותר הגיונית.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הכנסת ראובן (רובי) ריבלין:     	אני יוצא לנשיאות הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מתנצל.

ראובן ריבלין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני מסמן לכם את המקומות שבהם אנחנו מתכוונים ומבקשים את אישורכם להגדיל את כוח-האדם.

ראובן ריבלין: הרי אנחנו באים אליכם בבקשה להגדיל את שיא כוח-האדם של הכנסת, ואני אציין רק כמה מהדוגמאות.

ראובן ריבלין: מחלקת הפרוטוקולים – מחלקת הפרוטוקולים, בשלוש וחצי, ארבע שנים האחרונות, נשחקה קשות בכוח-האדם שלה אל מול גידול חד, ריאלי, בהיקף העבודה שאתם חברי הכנסת מעמיסים עליה.

ראובן ריבלין: יש יותר פעילות כנסת, יש יותר פרוטוקולים, יש יותר מלים בכל פרוטוקול.

ראובן ריבלין: יש יותר ישיבות, יש יותר עמודים, ולכן אנחנו מבקשים בסופו של דבר להגדיל את מחלקת הפרוטוקולים במספר תקנים על מנת לחזור למצב הקודם של לפני 2007, וככל הנראה על מנת להגדיל עוד יותר את מחלקת הפרוטוקולים על מנת שהיא תוכל לתת מענה ראוי, מקצועי, מלוטש, כפי שאנחנו גאים שהיא נותנת עד היום.

ראובן ריבלין: איתן כבל:     	אדוני היושב-ראש, רק שתדע שיש ועדות כאן, ואני חבר בהן, שבהן אתה הופך את עבודת הוועדה ללא רלוונטית כיוון שאתה לא מצליח לקבל - - -

אלי אפללו: אין מי שיכתוב פרוטוקול.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	הצורך הזה הוא ברור לגמרי, אין עליו ויכוח.

אלי אפללו: שלמה מולה:         	לגבי הממ"מ, אנחנו באמת רואים את זה בוועדות הכנסת – אני אומר לך שהעבודה שעושים בממ"מ זה לעילא ולעילא.

אלי אפללו: קריאה:     	יוצא מן הכלל.

אלי אפללו: שלמה מולה:     	יוצא מן הכלל, ואני גם אומר לך – זה אמין, וגורמי חוץ שמגיעים לכאן מתקשים מאוד להתמודד מול המידע של הממ"מ.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני אספר לך סיפור מהתקציב האחרון.

אלי אפללו: שרים בממשלה התקשרו לאנשי הממ"מ, לאנשי הלשכה המשפטית שעבדו יחד על ניתוח חוק ההסדרים בחודשים האחרונים, ואמרו להם – אנחנו מבקשים בתקציב הבא שהניתוח הזה ייעשה לפני "המחליטים" בממשלה – צא ולמד עד כמה הממשלה כבר סומכת על אנשי הממ"מ שלנו.

אלי אפללו: ליה שמטוב:     	זה המשכורת שלהם.

אלי אפללו: אבל אנחנו לפעמים מגישים בקשות לממ"מ, לוקח יותר מדי זמן בגלל העומס שיש עליהם.

דן לנדאו: נכון.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	אני מבקש – אני לא יודע איך – אבל לנסות למצוא את האפשרות שזה יהיה נגיש יותר, לקבל תוצאות יותר מהר.

דן לנדאו: אדם שמגיש, הוא רוצה להגיע לוועדה כשבעוד שבועיים מתקיים דיון, אין לו סיכוי כמעט אף פעם לקבל את התוצאות של הממ"מ בזמן, ואני אומר לך – הם עובדים שעות.

דן לנדאו: המשרד שלי קרוב אליהם, אני אומר יישר כוח, אני רואה את העבודה, אין פעם שהם לא עובדים והם עמוסים.

דן לנדאו: בהזדמנות זו אולי אפשר יהיה למצוא את הדרך, לתגבר אותם, להגדיל את האפשרות כי זה כלי חשוב לדמוקרטיה.

דן לנדאו: איתן כבל:     	זה הדבר הכי טוב שקרה בכנסת, לנו כחברי הכנסת – אני לא אגזים, בחלק מהעניינים יותר מעוזרים פרלמנטרים.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	אפילו יותר מעוזרים פרלמנטרים.

דן לנדאו: אני שמח שאתם מעלים את זה כיוון שיש לנו תשובות מאוד חיוביות בעניין.

דן לנדאו: שלמה מולה:     אני רוצה להוסיף  יותר מזה.

דן לנדאו: לפעמים – ואני אומר כי אנחנו מזמינים מהם חומר – לפעמים הם עובדים בתנאים של לחץ, זאת אומרת אולי במידה מסוימת אי-שקיפות וכן הלאה.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     לא, אל תאמר אי-שקיפות.

שלמה מולה: הם צריכים לאסוף מידע, לעשות סטטיסטיקות וכן הלאה.

שלמה מולה: המבנה הוא מצוין, אני לא בא לערער על המבנה, אבל איכשהו שמתם את הממ"מ – אני הייתי רוצה להעלות אותם למעלה במבנה כך שיהיה קל יותר, שהם יהיו נגישים יותר, יהיו זמינים לצרכים.

שלמה מולה: איתן כבל:     אתה מדבר על הבניין.

שלמה מולה: אלי אפללו:     לא, לא.

שלמה מולה: בדרג.

שלמה מולה: שלמה מולה:     לא.

שלמה מולה: אני מדבר על המבנה הארגוני.

שלמה מולה: אני הייתי רוצה לראות את הממ"מ קצת יותר למעלה.

שלמה מולה: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     אני אשמח להתייחס לדברים האלה כיוון שיש התייחסות בדיוק במבנה הזה לשני הנושאים שהעליתם.

שלמה מולה: ראשית, מבחינת תגבור הממ"מ.

שלמה מולה: קודם כול, הממ"מ כבר תוגבר בשנתיים האחרונות גם בעובדים, גם בהיקף אלפי השעות הנוספות שהקצינו כיוון שאנחנו רוצים שאנשי הממ"מ "יקרעו" את עצמם- אני חושב שזה מצוין – אנחנו גם העלינו את השכר בממ"מ.

שלמה מולה: בפעם הקודמת כשהגענו לדיוני התקציב, אחד הסעיפים שדווקא לא הדגשנו יותר מדי אבל הוא בא לידי ביטוי בהסכם שחתמנו, שיושב-ראש הכנסת חתם עם ועד עובדי הכנסת לפני כ-15-12 חודשים, אנחנו השווינו את התוספת הפרלמנטרית לעובדי הכנסת בין כל העובדים – ותיקים וחדשים – לאחר חמש שנים שנעשה פיילוט והתברר שהוא בעוכרנו, שמסגרתו של אותו פיילוט היתה דיפרנציאציה בשכר העובדים.

שלמה מולה: אנשים לא קיבלו את התוספת הפרלמנטרית אלא כעבור כמה שנים.

שלמה מולה: את מי זה "דפק" בסופו של דבר?

שלמה מולה: קודם כול את עובדי הממ"מ, וזה גם פעל לרעת הכנסת משום שהממ"מ הפך לפחות אטרקטיבי כמקום תעסוקה אל מול האוצר, אל מול משרדי ממשלה.

שלמה מולה: אז כבר פעלנו, ובתקציב הזה יש לנו הגדלה של בין תקן אחד לשלושה תקנים לממ"מ, ככל שיידרש.

שלמה מולה: אל מול גידול בפעילות הפרלמנטרית אנחנו תמיד שמחים, גאים, אני גם עומד מול 7.5 מיליון בעלי המניות שלנו לצורך העניין, מסתכל להם בעיניים ואומר – כן, הכנסת מגדילה פעילות, מינהל הכנסת גאה להגדיל את התמיכה, את ה-Back-office.

שלמה מולה: אני חושב שלשם כך קיים מינהל הכנסת.

שלמה מולה: אשר למעמדו של הממ"מ, אם תשים לב, היכן שהעיגול סביב מחלקת הפרוטוקולים, מגמה למעלה ומשמאל, שם מופיע מרכז המחקר והמידע.

שלמה מולה: הוא יכול להיות גבוה יותר, הוא באותו ענף שנקרא ענף המידע.

שלמה מולה: זה אחד החידושים במבנה שאנחנו מציעים.

שלמה מולה: אנחנו מציעים לאחד את כל המחלקות שעוסקות בעצם בייצור המידע התומך, שם זה מסומן, והמקום שלו הוא אקראי – תראה אותו כגבוה בשתי קומות.

שלמה מולה: הסכמה הזאת לא מבטאת את הבכירוּת של הממ"מ.

שלמה מולה: אני נוהג לקרוא לה סיירת המטכ"ל שלנו ואני מאוד-מאוד גאה לחזור על הדבר הזה כל פעם שאני פוגש את העובדים המצוינים שם.

שלמה מולה: אין חולק, וזה נהדר לשמוע את זה דווקא מהלקוחות,  מחברי הכנסת, כיוון שכשהקימו את הממ"מ, התמיכה היתה דלה מאוד בהקמה וזה הוקם על-ידי יושב-ראש הכנסת החמש-עשרה די בכוח, הייתי אומר.

שלמה מולה: הסימון הבא בוועדות הכנסת – זה דבר שציינתי אותו קודם – הוא מתייחס להעדפה המתקנת של עובדים ערבים שם בוועדות הכנסת – ולא בשום מקום של תחזוקה; דווקא במקום הכי ציבורי, הכי נראה, במקום הבולט ביותר מבחינת נוכחות התקשורת, נוכחות חברי הכנסת, במקום הנגיש ביותר לציבור- שם צבענו כבר שתי משרות לערבים.

שלמה מולה: משרה אחת אוישה לפני כתשעה-עשרה חודשים, המשרה השנייה נמצאת עכשיו במכרז פומבי.

שלמה מולה: אני יודע שניגשו עשרות מועמדים.

שלמה מולה: אלי אפללו:     איזה תפקידים?

שלמה מולה: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     לתפקידי רכז ועדה.

שלמה מולה: זה אומר מספר שלוש בוועדה.

שלמה מולה: היו"ר יריב לוין:     בתוך קבוצת המיעוטים, הבחירה היא פשוט לפי הכישורים של האיש.

דן לנדאו: נכון.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	לא לפי זהותו, גם אם באופן תיאורטי ייבחרו רק ערבים או רק דרוזים, הבחירה היא נטו-נטו, בתוך המסגרת הזאת רק כישוריו, נקודה.

דן לנדאו: נכון.

דן לנדאו: רק לטובת חברי הכנסת שפחות בקיאים בנושא העדפה מתקנת, מה אומרת העדפה מתקנת בעצם?

דן לנדאו: כשמגיעים שני אנשים שווים – לצורך העניין, אחד אתיופי, אחד לא אתיופי, או אחד ערבי, אחד לא ערבי – אתה רשאי וחייב על-פי החוק להעדיף את בן המיעוטים שהוגדר בחוק על פני זה השווה לו.

דן לנדאו: החובה איננה להעדיף אדם שנמוך בכישוריו אלא אדם ששווה בכישוריו האחרים.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	לגבי האתיופים, פה לא התייחסת לזה, מה המשרות?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	צבענו משרה ממש בשבועות האחרונים, אני לא זוכר בדיוק איפה.

דן לנדאו: זה לא משרת תחזוקה.

דן לנדאו: צבענו, אני יכול לברר ולומר לכם בדיוק איפה.

דן לנדאו: הסימון הבא הוא בנושא האינטרנט – האינטרנט ומרכז המבקרים.

דן לנדאו: האינטרנט - אני לא חושב שאני צריך להסביר למישהו, ואתם רואים זאת גם בפרלמנטים אחרים – זה חלון הראווה שלנו.

דן לנדאו: זה לא סתם חלון ראווה שמסביר מה אנחנו עושים, זה חלון ראווה שכבר מזמין את הציבור פנימה, מזמין למה שנקרא באנגלית Engaging, Engagement, למעורבות – למעורבות שהיא מעבר להשתתפות בבחירות.

דן לנדאו: היחידה הזאת בכנסת - למרות התפקוד המצוין שלה, למרות העבודה הנפלאה שהיא עושה - זכתה לאפס התייחסות מבחינת גובה התקנים, מספר התקנים, להסדיר שם את התעסוקה.

דן לנדאו: יש שם אנשים שש, שבע, אפילו תשע שנים שעובדים מבלי שהם נקלטו במכרז, מבלי שיש להם אופק קידום.

דן לנדאו: אנחנו חושבים שזה לא צודק, זה לא מוסרי, ואנחנו חושבים שצריך לתגמל נכון את האנשים שם.

דן לנדאו: אנחנו בעיצומה של עבודת רה-ארגון של היחידה, שנעשית אל מול עבודת הגדרת הקונספט מחדש של אתר הכנסת.

דן לנדאו: יושב-ראש ועדת הכנסת מעורב בזה, כמו חברי כנסת אחרים, ושם גם כן יבואו לידי ביטוי לא רק תקנים נוספים ספורים, אלא גם הסדרה של ההעסקה.

דן לנדאו: זה אומר שנעשה שם מכרזים, זה אומר שנגדיר שם שכר ראוי, דרגות ראויות, כל מה שכרוך בזה.

אלי אפללו: בהקשר לזה, ברשותך.

אלי אפללו: פעמיים הייתי עם קבוצות מצרפת, עם תיירים צרפתים, פעמיים לא היה חומר הסברה בשפה הצרפתית.

אלי אפללו: לתשומת-לבך.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	חומר הסברה מודפס,  לחלוקה.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	כן.

אלי אפללו: לא היה.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני שמח שאתה שואל את השאלה הזו.

אלי אפללו: אגב, השאלות לא מוזמנות.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	אם אדוני היושב-ראש חושב משהו, אני חוזר בי מהשאלה הזאת.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	לא, לא, חס וחלילה.

אלי אפללו: אני אגיד לך יותר מזה, חבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: אנחנו קיימנו כאן דיון חשוב מאוד שיהיה לו גם דיון המשך על כל ההיערכות שלנו בקליטת מבקרים, כאשר אנחנו נוסעים במשלחות שהן לא משלחות רשמיות – התיאומים עם השגרירויות, סוגיית המתנות שחברי הכנסת נותנים – אני מזמין אותך גם כמובן לדיון הבא שיהיה בעניין הזה, אנחנו עושים עבודה יסודית.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	יש Follow-up שלנו גם.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	כמובן בהובלת המנכ"ל כדי לעשות סדר בעניין הזה, אבל בבקשה, אם ישנה שאלה כזאת.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	מרכז המבקרים, כשם של יחידה שהקמנו, העמדתי בראשה את דובר הכנסת היוצא, גיורא פורדס- שוב, לא על-ידי בנייה של מסה אלא על-ידי ריכוז נכון של סמכויות שהיו קצת מפוזרות, קצת לא ברורות, קצת תיחומים לא ברורים בין סמכות לבין אחריות, וכולי וכולי – הקמנו יחידה שאנחנו קוראים לה מרכז המבקרים.

אלי אפללו: מרכז המבקרים הוא בעצם הש"ג של הכנסת, הוא שולט על כל הכניסות לכנסת, על כל הנכנסים לכנסת, כל האישורים הקבועים, כל אישורי החנייה, וגם על התכנים.

אלי אפללו: אנחנו הקמנו יחידת תוכן – שילשנו את מספר המדריכים, הם כולם סטודנטים מצטיינים שקלטנו.

אלי אפללו: היו פה שישה, יש היום 19, בכל השפות.

אלי אפללו: אנחנו משפרים את החומר המודפס – שש או שמונה שפות – שמחולק למבקרים, ואם יש מחסור בחומר בצרפתית אני אלך ואבדוק את זה ואוודא שיודפס שוב.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	יכול להיות שכבר.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בדיוק, כי יש חומר בצרפתית, יש חומר בכמה וכמה שפות.

אלי אפללו: המטרה היא להגדיל פי מאות אחוזים את מספר המבקרים הפיזיים כאן, כמו את מספר המבקרים הווירטואליים, באמצעות אתר האינטרנט.

אלי אפללו: זה כבר מוכיח את עצמו.

אלי אפללו: יש לנו לדוגמה – ואם יש לך נכדים, אני מאוד-מאוד ממליץ על זה – הקמנו כאן סיור מודרך לילדי גן חובה.

אלי אפללו: באים לכאן בימי ראשון וחמישי, יש מדריכות מיוחדות של משרד החינוך – חתמנו הסכם עם משרד החינוך, אנחנו משלמים למשרד החינוך עבור המדריכות הללו.

אלי אפללו: הם עוברים כאן, אתה לא מאמין כמה אפשר לחנך בגיל חמש בנושא הדמוקרטיה – מה זה רוב, מה זה מיעוט, מה זה המנורה, מה זה משטר.

אלי אפללו: יש לנו שם וידאו שבו נדמה לי ראש הממשלה או הנשיא צולם והוא מדבר אל הילדים, וזה נפלא.

אלי אפללו: בתחילה אנשים התייחסו קצת בפקפוק, קצת בחוסר אמון, ואתה רואה – כל אחד מהילדים הקטנים הללו הוא שגריר הביתה, ואז מגיע האח היותר גדול ועובר פה סיור לכיתה ו', ואז עובר סיור לחטיבת ביניים, והוא מקבל מין דרכון כזה.

אלי אפללו: אלה פשוט דברים נפלאים שממתנים את הציניות שיש קצת כלפי המוסד הנפלא שזכינו להיות בו.

אלי אפללו: חבר הכנסת מולה, תסתכל על העיגול הרביעי במצגת ש"טס" למעלה – תחום המידע – זה בדיוק מה שיהיה, מה שאתה הערת לגבי הממ"מ ולגבי הבולטוּת הארגונית שהממ"מ עומד לקבל באמצעות קיבוץ של כל תחום המידע.

אלי אפללו: אנחנו גם מרכזים את כל נושא התפעול.

אלי אפללו: בכל ארגון מודרני, תחום התפעול מרוכז, יש אינטגרטור, יש גוף שמרכז את הכול.

אלי אפללו: הכנסת רוכשת בסביבות 100 מיליון שקלים בשנה.

אלי אפללו: אנחנו רוכשים דרך הממשלה, אנחנו רוכשים בעצמנו, אנחנו מוציאים כסף על רכב, על דלק, על בנייה, על שיפוץ, על אימונים – בסביבות 100 מיליון שקלים לשנה.

אלי אפללו: אנחנו חושבים שכל המחלקות שעוסקות בזה בכנסת צריכות לעבוד תחת ראש אחד מסודר, והאידיאולוגיה שלי סביב העניין הזה מאוד-מאוד ברורה.

אלי אפללו: הרי הציבור, בעלי המניות שלנו, השולחים שלכם – ובעקיפין השולחים שלי כי אני עובד אצלכם, לא אצל הציבור – אני חושב שהם זכאים שחצי מיליארד שקלים גרוסו מודו של תקציב הכנסת בשנה, ינוהלו בכלים ארגוניים מודרניים.

אלי אפללו: אני חושב שאנחנו חייבים להם את זה, איך התקציב שלהם מנוהל, איך אנחנו כהנהלה מסתכלים ומצדיקים כל הוצאה או נמנעים מהוצאה.

אלי אפללו: אתם יודעים, יש פעמים שבהן אסור להוציא שקל כי זה שקל מיותר, ויש פעמים שאתה צריך להוציא מיליון שקלים כי זה לא מיותר.

אלי אפללו: אתן לכם דוגמה שלא מופיעה במצגת.

אלי אפללו: אם אתם זוכרים, בסוף יולי, בלילה האחרון של מושב הכנסת היתה פה "פאדיחה" במליאה – אתם זוכרים, דיברנו על זה גם בוועדה – המערכות קרסו, מערכת ההצבעה קרסה.

אלי אפללו: היתה מבוכה מאוד גדולה, קודם כול לי כיוון שיושב-ראש הכנסת עמד שם ו"שיבח" אותי וזה היה מאוד-מאוד לא נעים.

אלי אפללו: כתוצאה מכך, במשך הקיץ הוצאנו קרוב למיליון שקלים על מערכות גיבוי שמעולם לא היו פה.

אלי אפללו: למה?

אלי אפללו: כי ברגע שאתה מגדיר את המליאה כליבה של הליבה של הכנסת – בלי מליאת הכנסת אין כנסת, בלי מליאת הכנסת, במרכאות, "אין דמוקרטיה" באותו רגע.

אלי אפללו: לכן, גם מיליון שקלים שם זו הוצאה סבירה לחלוטין.

אלי אפללו: לעומת זאת, שקל אחד שמוצא כאן לשווא הוא שקל שבזבזנו אותו, ולעניות דעתי זו הגישה שאנחנו צריכים איתה להתייצב – אני מתייצב מולכם, הדירקטוריון שלי, ובעיניי כולנו צריכים להתייצב מול שבעה וחצי מיליון בעלי המניות שלנו.

אלי אפללו: ליה שמטוב:     	תמיד צריך לקרות משהו כזה.

דן לנדאו: תראו, מרפי הוא גם חבר כנסת.

דן לנדאו: אתם יודעים, מרפי גם התגייס לכיבוי האש והוא גם חבר כנסת, אין מה לעשות.

דן לנדאו: התחום שאנחנו סימנו כדוגמה למה שאני עכשיו אומר – תחום המחשוב – וזה, חבר הכנסת מולה, בדיוק מראה את ה"באלאנס" הזה בין תחומים שנכון להוציא אותם החוצה לקבלני משנה – לא לקבלני כוח-אדם - לספקי מיקור-חוץ, לבין תחומים שאתה אומר לא טוב להוציא אותם החוצה, צריך להכניס אותם פנימה ולקלוט עוד עובדים ולהגדיל את סגל כוח-האדם לשם כך.

דן לנדאו: דוגמה – תחום המחשוב.

דן לנדאו: אנחנו מוציאים מיליוני שקלים בשנה על מחשוב בכלל, ועל תשתיות מחשוב ועל תשתיות תקשורת, וכולי.

דן לנדאו: האם נשמע לכם סביר שגוף של מיקור-חוץ שעובד עבורנו בהסכם לכמה שנים, הוא לא רק ייתן לנו את השירות אלא הוא גם ייעץ לנו איזה שירות לקחת?

דן לנדאו: הוא גם יספר לנו אחר כך האם השירות שהוא נתן עמד בסטנדרט או לא עמד בסטנדרט.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	זה קיים?

דן לנדאו: זה פחות או יותר מה שהיה קיים במשך יותר מדי שנים, ולכן אנחנו מעבים את עצמנו כלקוח.

דן לנדאו: כדי שאנחנו – אתם – נוכל להתנהל נכון יותר מול הספקים החיצוניים שלנו, אנחנו צריכים שהפיקוח שלנו, מטעמנו, יהיה טוב יותר.

דן לנדאו: ולכן, מחלקת המחשוב – שהופכת להיות גם מחלקת המחשוב והטכנולוגיה – עתידה לגדול בכוח-אדם כפי שאנחנו מבקשים.

דן לנדאו: לדוגמה, וזה לא קיים כאן בוועדה, אבל אם תסתכלו בוועדות אחרות על התקרה, בפינות אתם תראו מצלמות ואתם תראו שלט מזכוכית "הדיון בשידור".

דן לנדאו: פה זה עדיין לא קיים אבל בוועדות אחרות זה מתקיים, ופה זה גם יותקן בעתיד.

דן לנדאו: כל הדיונים שאנחנו מעלים על האינטרנט, דיונים במקביל, אנחנו מסוגלים כבר חמש ושש ועדות ובקרוב זה יהיה עוד יותר ועדות – כל הדיונים שלכם, הכול יהיה באינטרנט במקביל.

דן לנדאו: מישהו צריך לטפל במערך הטכנולוגי העצום הזה.

דן לנדאו: לכן בתוך המחלקה הזו אנחנו מגדירים עובדים שהם יהיו עובדים של הכנסת, שהנאמנות שלהם היא לא נאמנות מסחרית אלא נאמנות לכנסת ושהידע שלהם מועבר מדור לדור בתוך הכנסת.

יריב לוין: אבל אני מבין שיש היום כבר שורה של עובדים שהם עובדי כנסת.

יריב לוין: רבותי, מה שאתם צריכים לראות, אני מפנה אתכם לעמוד מספר 5. בסוף, כל הדיאגרמה הזאת, התרגום שלה הוא תוספת של 42 משרות.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	כולל ה-33 שהן כבר כאן.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: שלא תהיינה אי-הבנות.

דן לנדאו: תיכף נעבור על המצגת הזאת, עמוד 5 למצגת שיש לכם בדפוס.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	זה בנוסף.

דן לנדאו: זה לא במקום.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון.

דן לנדאו: יש לנו בקשה להגדיל את שיא כוח-האדם ב-42 משרות.

דן לנדאו: עמוד 5 – לא בטבלה אלא בדיאגרמה.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	כדי שהתמונה תהיה שלמה – אני מפנה אתכם לסעיף 38 בטבלה הזאת – אם אנחנו מדברים על שיא כוח-אדם כולל שהוא 450 משרות, יש לנו מתוך ה-450 האלה, 42 פלוס 33, שראינו קודם, כלומר יש לנו גידול ישיר של 75 משרות מתוך ה-45.

דן לנדאו: זאת אומרת, אם אנחנו לוקחים את המספר שהיה לנו קודם, הוא עמד בערך על 375 משרות, נכון?

דן לנדאו: חשב הכנסת חיים אבידור:     	לגבי ה-33 אתה לא יכול לעשות את זה כי הם עבדו בכנסת.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	מאה אחוז, אבל אני אומר מבחינת גידול שיא כוח-אדם אנחנו נמצאים במצב שאנחנו מעלים את שיא כוח-האדם מ-375 לאזור ה-450, כלומר מדובר על תוספת של בערך 20%.

דן לנדאו: אני לא טועה.

דן לנדאו: אתה לא טועה בהצגה הזאת אבל זה על חשבון העובדים הבלתי צמיתים.

אלי אפללו: אלה שלא היו קבועים, אבל הם עבדו.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	33 מועברים מהבלתי צמיתים לקבוע, ו-42 מתווספים.

אלי אפללו: שלמה מולה:     	בוא נשאל את השאלה הפוך.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	יש גם תוספת של עובדים בלתי צמיתים?

חיים אורון: כן, שנים-עשר.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	זאת אומרת שמה-33 אתה צריך לקזז.

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זו מחסנית.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	לא חשוב.

חיים אורון: ברור.

חיים אורון: רבותי, אני לא קובע עמדה ערכית אם זה טוב או רע.

חיים אורון: אני אומר מבחינת הבנת העניין, צריך להבין שאנחנו מדברים על תוספת של 20% לשיא כוח-האדם ומקטינים את מספר העובדים במשרות בלתי צמיתות ב-21 עובדים.

חיים אורון: זו המשמעות.

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	זו המשמעות, זה צריך לעמוד לכם מול העיניים, שתבינו מה אנחנו צריכים לאשר פה.

חיים אורון: יכול להיות שזה מוצדק והכול בסדר, אני רק אומר לכם, תבינו מה משמעות העניין.

חיים אורון: זאת החלטה לא קלה.

חיים אורון: החלטה על גידול של 20% בשיא כוח-אדם זה לא דבר אלמנטרי.

חיים אורון: שלמה מולה:     	אם העובדים היו עובדים זמניים - - -  היו"ר יריב לוין:     	חלק.

חיים אורון: שלמה מולה:     	חלק, או שבמשך השנים הם נמנו במניין כוח-האדם, זאת אומרת יש כאן שאלה של הגדרות.

חיים אורון: מה אכפת לי - - -  היו"ר יריב לוין:     אבל יש לך תוספת של 50 משרות.

דן לנדאו: יש גם גידול ריאלי.

דן לנדאו: שלמה מולה:     אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני חושב שלא צריך לספור את העברת העובדים לעבודה קבועה, זה במניין העובדים.

דן לנדאו: אלי אפללו:     זה 50.

דן לנדאו: שלמה מולה:     בדיוק, ואחרי זה כמה התוספת החדשה?

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     אחרי זה יש תוספת של 50 משרות בערך, מתוכן 42 משרות שאתה רואה אותן.

דן לנדאו: שלמה מולה:     50 משרות – זה כולל את ההעדפה המתקנת?

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     אגיד לך ממה זה מורכב.

דן לנדאו: זה למעשה 54 משרות – אם נרצה לדייק – 42 משרות שנמצאות בעוגה שמונחת בפניכם בעמוד החמישי של המצגת, ועוד 12 משרות חדשות של עובדים לא קבועים.

דן לנדאו: שלמה מולה:     אני מבקש לדעת מה זה התוספת של "שונות".

חיים אורון: בממ"מ, למשל, זה שם.

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	חבר הכנסת מולה, בהיערכות לתקציב לשנתיים – שזו פעם שנייה שהמדינה וגם אנחנו הולכים לזה – אנחנו צריכים בשוליים "לנחש" ולכן אנחנו צריכים לתת איזשהו מקדם ביטחון כדי שלא נבוא אליכם באמצע התקופה "עם הזנב בין הרגליים" ונגיד לא הערכנו נכון, תגדילו לנו בכך וכך עובדים.

חיים אורון: למיטב זיכרוני, הדבר הזה קרה רק אחרי רצח גנדי זכרו לברכה, כשהיה צריך פה בבת אחת להגדיל את ההוצאות על ביטחון, אני חושב שאז נאלצו לעשות את זה.

חיים אורון: אני לא רוצה להגיע למצב שנבוא אליכם, אני מעדיף להגיע אליכם בסוף התקופה ולהגיד לכם – ניצלנו רק 90%, 99%, 95% - ולא מצב הפוך, חלילה.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	זה לא כולל את העובדים במוזיאון, נכון?

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא.

חיים אורון: זאת צרה נפרדת.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	חברי הכנסת אפללו ומולה, מעבר לזה קחו בחשבון שיש גם תוספת של עובדים בגלל הסיפור של המוזיאון.

חיים אורון: אני אומר ברור, אני רוצה לשים לכם את הדברים על השולחן, שכולם יבינו על מה אנחנו מדברים.

חיים אורון: אברהם מיכאלי:     	אדוני היושב-ראש, אני מבין שיש פירוט, יש להם גם הסבר.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	יש הסבר.

חיים אורון: אני לא אומר שזה רע אבל צריך להבין.

חיים אורון: אנחנו עושים החלטה לא פשוטה פה, שלא תהיינה אי-הבנות, זוהי תוספת של 20% בתקן שיא כוח-אדם.

חיים אורון: ליה שמטוב:     	אבל כמה אחוז ה-12 עובדים?

חיים אורון: 20% זה גם עובדים שעבדו.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	כן, אבל מתוך ה-20% האלה, העובדים שעבדו מהווים בסביבות 7%, ויש גם תוספת של עובדים לא קבועים, זאת אומרת סך הכול הגידול הוא בערך של 15% בהיקף כוח-האדם.

חיים אורון: חשב הכנסת חיים אבידור:     	זה 11%.

חיים אורון: מדובר על 42 פלוס 12 מ-450 פלוס 33.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	לא.

חיים אורון: 450 זה אחרי ה-42.

חיים אורון: חשב הכנסת חיים אבידור:     	נכון.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	אבל הגידול הוא ביחס למקור.

חיים אורון: לכן אני אומר, זה לא 11%, זה הרבה יותר.

חיים אורון: חברת הכנסת שמטוב, אנחנו לא יכולים להתעלם מזה, הגידול הוא דרמטי, הוא לא תוספת של שלושה-ארבעה עובדים.

חיים אורון: חבר הכנסת אפללו, השינוי הוא גם שינוי מבני – הקמה של אגפים, הכפפה של מערכות לאגפים.

חיים אורון: השינוי הוא משמעותי.

חיים אורון: יכול להיות שהוא נחוץ.

חיים אורון: חשב הכנסת חיים אבידור:     	12.5%.

חיים אורון: ליה שמטוב:     	המערכת הממוחשבת שהיום היתה בחוץ והתקציב שאנחנו שילמנו למערכת הממוחשבת – התקציב הזה הוא אותו תקציב שאנחנו נשלם לעובד?

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זו שאלה מצוינת וחשוב לי להבהיר.

חיים אורון: אנחנו לא מכניסים הביתה את תחום המחשוב, זה לא מה שקורה.

חיים אורון: אנחנו הולכים יד ביד עם כמה וכמה גורמים ציבוריים כבר.

חיים אורון: התחילו עם זה בבנקים, אנחנו בעקבותיהם, ושירות המדינה לצידנו.

חיים אורון: אנחנו מכניסים תפקידי ליבה הביתה, משאירים בחוץ – במקרה הזה ב-HP – משאירים בחוץ כל מיני תפקידים שאנחנו לא חושבים שהם צריכים להיות פה, כל מיני תוכניתנים, כל מיני דברים שהם לא חלק מהליבה.

חיים אורון: למה אנחנו עושים את זה?

חיים אורון: בשנת 2005 הכנסת החליפה זכיין מחשוב, והמעבר היה גרוע מאוד כי זכיין יוצא לא העביר בצורה חלקה לזכיין הנכנס תחומים שלמים של ידע, ולכן אנחנו והממשלה והסקטור הציבורי, כמובן הסקטור המסחרי, כבר הבינו שבמקום Outsourcing טוטלי צריך Outsourcing סלקטיבי, כלומר Outsourcing זה דבר טוב מאוד במחשוב אבל אסור שהזיכרון הארגוני שלך, שתחומי הליבה, שתחומי הליבה האסטרטגיים, נקרא להם כך, יהיו בחוץ.

חיים אורון: מה למשל זה תחום ליבה אסטרטגי?

חיים אורון: כולכם עובדים על מערכת ה"סנהדרין", ואם לא אתם, העוזרים שלכם.

חיים אורון: כשהעוזר שלכם מנסח הצעת חוק, הוא עושה את זה על מערכת שנקראת "סנהדרין".

חיים אורון: המערכת הזאת היא הליבה של הליבה של הפעילות הפרלמנטרית.

חיים אורון: דבר כזה היה בעבר בחוץ – לא טוב.

חיים אורון: לא טוב שמי שרואה את זה מלמעלה יהיה מבחוץ, עדיף שהוא יהיה אדם שלנו.

חיים אורון: אנחנו במכרזים חיצוניים כרגע, מחפשים אנשי היי-טק מוכשרים, אנחנו נשלם להם טוב כדי שהם יהיו באמת טובים ואנחנו רוצים שהאנשים הללו יעבדו עבור הכנסת.

חיים אורון: ואתם יודעים, אני בדקתי גם בפרלמנטים אחרים, כולם נמצאים בדיוק על אותו תפר.

חיים אורון: כל העולם הבין שה-Outsourcing המוחלט הוא רעיון רע, אבל הם הבינו את זה – ואנחנו גם כן – אחרי ניסוי וטעייה, זה בסדר.

חיים אורון: שלמה מולה:     	42 המשרות האלה – הם ייקלטו אבל לא יהיו עובדים קבועים.

חיים אורון: האם אתה קולט אותם כעובדים זמניים, לתקופת ניסיון?

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בדיוק.

חיים אורון: גם כשאתה יוצא למכרז על תקן שהוא תקן קבוע, אתה קולט בן-אדם אחרי מכרז, אחרי שהוא עבר מבחנים – אתה קולט אותו לשנתיים ניסיון.

חיים אורון: עמד בניסיון – אני, יוצא לי מדי פעם להעניק תעודות שבעצם מעניקות את הקביעות.

חיים אורון: זה מעמד מאוד מרגש, בן-אדם מצהיר אמונים למדינה, זה סיפור מאוד יפה, ובאותו רגע הוא הופך להיות עובד מדינה קבוע, במקרה שלנו עובד כנסת קבוע.

חיים אורון: אנחנו לוקחים את זה מאוד-מאוד ברצינות כדי שלא ייקלטו לפה בצורה קלילה מדי.

חיים אורון: מצד שני, אדם שעמד בכל המבחנים, עובד פה כבר שלוש, ארבע, חמש, אפילו שש שנים יש בלשכה המשפטית, וכל שנה צריך לפחד שמא יוארך, שמא לא יוארך החוזה שלו – בעיניי זה לא נכון שאנחנו כמובילי הסקטור הציבורי נעבוד ככה.

חיים אורון: אנחנו צריכים לעבוד כמודל למעסיקים אחרים בסקטור הציבורי.

חיים אורון: לכן, לשאלתך, היום כשאנחנו יוצאים החוצה במכרזים, הרעיון הוא שהתפקידים – כשאנחנו מאמינים בהם שהם תפקידים קבועים – הם צריכים להיות קבועים.

חיים אורון: אם אני מחפש מישהו למשרה זמנית, לתפקיד שהוא זמני – אני אחפש אדם זמני, זה בסדר גמור.

חיים אורון: סתם דוגמה – אנחנו באמצע פרויקטי דיגיטציה של כל הארכיון.

חיים אורון: שם אנחנו משתמשים בסטודנטים, כי בהגדרה אני לא צריך שם עובדים קבועים בחלק מהמשימות כי זאת משימה שנגמרת.

חיים אורון: על המסך אתם יכולים לראות את המבנה של יחידת המחשוב והטכנולוגיה.

חיים אורון: אם אתם רוצים, אני אכנס פה לפרטי-פרטים.

חיים אורון: רק שימו לב להבדלים בצבעים.

חיים אורון: בצד שמאל, החלק הכהה הוא כל התפקידים של ה-Outsourcing, כרגע זה חברת HP.

חיים אורון: אלי אפללו:     	האינטרנט שיש לנו הוא מאוד איטי.

חיים אורון: אני רק אומר לך, אני צריך להביא את האינטרנט שלי מבחוץ כדי שיפעל.

חיים אורון: עד שאני כבר גומר את העבודה שלי, זה עולה, וגם לפעמים נופל.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	אני ביקשתי שיהיה כאן איש המחשבים.

חיים אורון: הוא יהיה פה?

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	המבטא שלו כבד, עדיף שאני אייצג אותו, ויש לי תשובות.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	לא הבנתי.

חיים אורון: אתה יודע לתת לי את התשובות המקצועיות?

חיים אורון: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	כן.

חיים אורון: היו"ר יריב לוין:     	ואם תהיה שאלה למישהו, איך הוא ישאל?

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אנחנו שואלים לגבי העיקרון.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת אפללו, תסלח לי, עוד משפט.

אלי אפללו: היה סיכום וביקשתי לזמן לכאן את איש המחשבים, נכון?

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	נכון.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	מה השתנה?

אלי אפללו: המבטא שלו התחלף מאז שסוכם שהוא יהיה פה?

אלי אפללו: אני לא מבין.

אלי אפללו: אדוני המנכ"ל, אתם חושבים שהוועדה הזאת זה איזה קרקס.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	ממש לא.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	שאפשר לעשות בה מה שרוצים.

דן לנדאו: ממש לא.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	הנה אני מודיע לך.

דן לנדאו: אני מכיר את חברי הכנסת אפללו ומולה מצוין וגם את חברת הכנסת שמטוב מצוין.

דן לנדאו: הם ממש לא נראים לי אנשים שמוכנים להיות חלק מקרקס, הם נראים לי רציניים מאוד, ושמע חבר הכנסת מיכאלי שיש חשש שיהיה קרקס, מייד נכנס גם כן, ואצלו בטח שלא יהיה קרקס.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני מפחד שאדוני היושב-ראש משתמש בביטוי "קרקס" שלא בצורה הוגנת.

יריב לוין: אני לא ראיתי דבר כזה.

יריב לוין: אני אומר לך, אדוני המנכ"ל, אני לא ראיתי התייחסות כזאת.

יריב לוין: לא ראיתי.

יריב לוין: אני לא מבין, סוכם שיהיה כאן איש המחשבים – בדיוק, אגב, חבר הכנסת אפללו, משום שאני העליתי ואמרתי, אנחנו משלמים מיליונים, בסוף לא יכולים אפילו לתפעל את האינטרנט.

דן לנדאו: קודם כול, איש המחשבים יהיה פה בעוד דקה.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	לא מבין.

דן לנדאו: פשוט לא מבין.

דן לנדאו: בבקשה.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	אני חושב שקודם כול נקבל את התשובה.

דן לנדאו: אחר כך, אם העלית את הדברים שהעלית לגבי איש המחשבים מבחינה טכנית – אני למשל לא מבין מבחינה טכנית, הוא יבוא להסביר לי?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	קודם כול, איש המחשבים יהיה פה בעוד דקה.

אלי אפללו: חשוב שתסביר לי מה אתם עושים.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	מאחר שגם אתה, חבר הכנסת אפללו, וגם היושב-ראש העליתם את הדברים הללו, כמובן הלכנו ועשינו שיעורי-בית, ואם היושב-ראש יאפשר לי אני אציג את התשובות המאוד מפורטות שיש לנו.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	בבקשה, בטח שאני אאפשר לך.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בכל קריית הממשלה מושלמת בימים אלה סלילה או הנחה של תשתית שהיא בעיקר אינטרנט אבל כל תשתית ה- IP, שתשמש את כל משרדי הממשלה וגם אותנו, גם את בית-המשפט העליון, את כל הקריה בירושלים.

אלי אפללו: במסגרת הזו אנחנו מנויים על התשתית הזאת, אנחנו מצטרפים לתשתית הזו.

אלי אפללו: היא אמורה בטווח של שבועיים-שלושה מהיום להגדיל מאוד-מאוד את קצב הגלישה, פי כמה וכמה.

אלי אפללו: מילה של הסבר.

אלי אפללו: אנחנו, כמו משרדי הממשלה, מחוברים לפרויקט שנקרא "תהילה".

אלי אפללו: הפרויקט הזה הוא בעצם ספק האינטרנט הממשלתי, שמגן עלינו – כמו על יתר משרדי הממשלה – מפני תקיפה נגד האינטרנט שלנו, מפני תקיפה של גורמים זרים, ואני אגלה לכם שאתר הכנסת הוא מהאתרים היותר נתקפים במדינת ישראל.

אלי אפללו: התקפות באות מכיוונים פה במזרח התיכון, ואנחנו לכן לא חושבים שאנחנו יכולים להמציא בעצמנו את הגלגל אלא אנחנו הולכים יד ביד עם הממשלה.

אלי אפללו: מצד שני, כולנו יודעים – ואני האחרון שאכחיש את זה – שקצב הגלישה בתוך הכנסת, באינטרנט הקבוע – בנייד זה דווקא מאוד-מאוד השתפר – קצב הגלישה הוא פשוט לא מקובל אל מול הגלישה של כל אחד מאתנו בבית.

אלי אפללו: ולכן, הצבנו לוח זמנים שאומר – או הממשלה גומרת את הפרויקט שלה ואנחנו נהנים מזה, וקצב הגלישה עולה פי כמה, או אנחנו יוצאים לדרך חלופית בעצמנו מול ספק אינטרנט נפרד.

אלי אפללו: אנחנו בדיוק נמצאים על הצומת הזה שבו אני אומר לכם, בתוך שבועיים-שלושה מהיום זה אמור להיגמר.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	יפה.

דן לנדאו: אנחנו אמורים לדעת האם אכן "תהילה" הגדילה מאוד-מאוד את קצב הגלישה שלה, ואז גם אנחנו נהנים מזה, או שאנחנו מרחיבים את ההתקשרות שממילא יש לנו עם ספקי אינטרנט חיצוניים, כדי לא להיות תלויים בזה.

דן לנדאו: אם תשימו לב, הרי ה"וואי-פי" כאן בבניין שהופעל לפני שנה וחצי הוא הרבה יותר טוב.

דן לנדאו: כשאתם גולשים בפלאפונים שלכם או במחשב הנייד בלי חיבור לקיר, אתם גולשים הרבה יותר מהר.

דן לנדאו: למה?

דן לנדאו: כי הקו של ה"וואי-פי" יוצא החוצה דרך ספק אינטרנט נפרד, לא הממשלתי.

דן לנדאו: כי שם אתם לא נכנסים לתוך המערכת של הכנסת, אתם כאילו בחוץ למרות שאתם בתוך הבניין.

דן לנדאו: לכן אנחנו לא צריכים לחכות וליצור התקשרויות חדשות.

דן לנדאו: היה ונראה שזה לא מספק אותנו – ואנחנו לא המתלוננים היחידים, כל הממשלה הרי מתלוננת על זה – אנחנו פשוט נעביר חלק מה- Traffic של האינטרנט לספק החוצה.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	מתי יהיה לזה פתרון?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני אומר.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	לא, אני שואל.

דן לנדאו: מתי יכולים להודיע לחברי הכנסת – החל מתאריך X אפשר יהיה להתנהל ולעבוד בצורה נורמלית?

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני רוצה לקוות שלפני סוף החודש אנחנו בשינוי דרמטי.

דן לנדאו: זה מה שהובטח לנו על-ידי הפרויקטורים של "תהילה".

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	יופי.

דן לנדאו: זאת בשורה חשובה.

דן לנדאו: אדרבה.

דן לנדאו: אני מציע שתכנס את הוועדה ואני אחזור ואמסור דין וחשבון מפורט האם אנחנו הולכים על הפתרון שאני מציג ושככה הממשלה מציגה לנו, או שאנחנו נאלצים ללכת על פתרון אחר.

יריב לוין: והנושא הזה מתוקצב כאן?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	בוודאי.

יריב לוין: לא בפרק כוח-האדם כמובן.

יריב לוין: בפרק האינטרנט והמחשוב.

יריב לוין: בפרק האינטרנט והמחשוב – הנושא של המיליון שקלים שיש בהצטיידות אינטרנט או שזה עניין אחר לגמרי?

דן לנדאו: אני לא בטוח אם זה בסעיף של המיליון שקלים.

דן לנדאו: זה בסעיפים הקיימים.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת אפללו, יש גם פרויקט חשוב שמוביל המנכ"ל שנוגע לשדרוג ועדכון אתר האינטרנט, שגם הוא, יש לו ודאי ביטוי תקציבי משמעותי כאן, כדאי אולי ברשותך כמה מלים גם על זה.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אנחנו נמצאים בפרויקט מאוד-מאוד גדול מבחינה קונספטואלית שעוסק באתר הכנסת בכלל, שעוסק בכל הדיאלוג הדיגיטלי שיש לכנסת – כמו לכל שאר הממשלה – עם הציבור.

דן לנדאו: שימו לב, מינו בממשלה הזאת שר מיוחד שזה הפרויקט שלו והוא לוקח את הרעיונות שלו משאר העולם, ואנחנו במידה רבה – ואני מאוד-מאוד גאה בזה – אנחנו מתקדמים אפילו קצת יותר מבחינת ההתקדמות הקונספטואלית.

דן לנדאו: ישבנו עם פרלמנטים אחרים וישבנו עם מנהלי אתרים, מנהלי IT בפרלמנטים אחרים, ואנחנו נמצאים במצב לא רע בכלל מבחינה קונספטואלית, אבל במצב רע מאוד מבחינה טכנולוגית.

דן לנדאו: למה?

דן לנדאו: האתר הנוכחי, שהוא מצוין כאתר ארכיוני – אתה מחפש נאום בכנסת, אתה תחפש אותו באתר – אבל הוא לא מצוין משום שהוא לא מסוגל מבחינת הטכנולוגיה שלו, הוא לא מצוין מבחינת היותו מעודכן מיום ליום בקצב שאנחנו כצרכני חדשות ואתם כיצרני חדשות מצפים שהוא יהיה מעודכן.

דן לנדאו: לכן, ברור לנו כבר שאנחנו צריכים לשדרג כמה וכמה טכנולוגיות.

דן לנדאו: אני מעדיף לא להיכנס לפירוט אלא אם כן אתם מעדיפים.

דן לנדאו: בגדול, עם כל הדיבור הזה אנחנו מדברים על סדר גודל הערכה של כמיליון שקלים כדי לעשות את הפרויקט הזה שיהפוך את אתר הכנסת לאתר שהוא יהיה זמין באייפונים שלכם, שהוא יהיה זמין לציבור בצורה רצינית, שהוא ייתן לכם את הכלים לדבר עם הציבור.

אלי אפללו: נושא אחר שבו אני רוצה לשאול שאלה – ערוץ 99, שהוא ערוץ כנסת.

אלי אפללו: איך זה שאנחנו לא יכולים להיכנס לתוך האתר ולבדוק כל מה שקורה?

אלי אפללו: למשל, אני רוצה לבדוק את הנאומים שהיו לי – אני צריך לבקש.

אלי אפללו: למה שלנו לא תהיה אפשרות, דרך ערוץ 99 – שאני מאוד מעריך אותו, הוא עושה עבודה נהדרת, כאשר הוא השתפר באופן חשוב מאוד – אני חושב שאנחנו כחברי כנסת יכולים להיכנס לאתר, אין שום סודות מדינה, שנוכל להיכנס ולראות באיזה נושאים.

אלי אפללו: אני עכשיו מבקש לקבל איזשהו נאום.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני מאוד-מאוד שמח שאתה שואל את השאלה הזו כי כבר יש לזה תשובה.

אלי אפללו: קלעתי לדעתם של גדולים.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	להיפך, אנחנו כיוונו לדעתם של גדולים.

אלי אפללו: מזה כשנה וחודשיים יש בתוך אתר הכנסת פרויקט שהוא מוביל בעולם ובאים ללמוד אותו מכל הפרלמנטים בעולם, קראנו לו אי-פרלמנט.

אלי אפללו: כרגע זה לא "און-ליין", זה בסך הכול בתוך המצגת, אנחנו יכולים לעשות לך הדגמה "און-ליין" עם הנאומים של חבר הכנסת אלי אפללו – שאתה מכיר אותו היטב – אבל תסתכל על המסך.

אלי אפללו: הטכנולוגיה הזו מאפשרת חיפוש בטקסטים של המליאה – כרגע זה של המליאה – ולהגיע לווידאו של הנאום.

אלי אפללו: אני יכול לחפש חבר הכנסת אלי אפללו, תהליך השלום, ואני אגיע לכל הנאומים שלך, לנקודה המדויקת שבה אתה מדבר.

אלי אפללו: אתה רואה את הסימון בירוק על הטקסט – כמו בערוץ קריוקי – מה שהדבר הזה יודע לעשות והוא כבר בחוץ והציבור כבר נהנה ממנו, בעולם כבר מתחברים לזה, אתה מדבר והסימון הירוק הזה מתקדם עם הדברים שלך.

אלי אפללו: לצורך העניין, אנחנו הולכים למצב שבו כתב "כלכליסט" שיושב פה או כתב Y-net מכין כתבה על דיון במליאה, ובקרוב זה גם יהיה לגבי הוועדות, הוא יכול להיכנס לפרוטוקול, בדיוק כפי שאתה אמרת, לעשות "גזור" של הטקסט ו"הדבק" באתר "כלכליסט" והוא ידביק גם את הווידאו של מה שאמרת.

אלי אפללו: כלומר, אנחנו פה נותנים כלי גם לך כחבר כנסת, גם לציבור, גם למי שעוקב אחריך באופן אישי כי הוא הצביע עבורך באופן אישי, אבל גם לציבור הרחב – הכלי האולטימטיבי לעקוב אחר תכל'ס מה אמרת ובאיזו מוזיקה אמרת את זה.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	השאלה היא אם אתם עושים את זה לגבי העתיד או גם לגבי העבר.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	התחלנו מתחילת הכנסת השמונה-עשרה, אנחנו לא הולכים אחורה.

אלי אפללו: אלי אפללו:     	למה לא?

אלי אפללו: אני חושב שאפשר לעשות את זה כי אם יש את זה בערוץ 99 – הכול ממוחשב, יש להם את זה בארכיון – אני חושב שזה מאוד חשוב שאנחנו נוכל לראות את הדברים שאנחנו אמרנו.

אלי אפללו: אתן דוגמה לגבי האסון שקרה לנו.

אלי אפללו: עליתי לדוכן, אמרתי מה שאני רוצה להגיד מעל דוכן הכנסת והכול מתויק – אני צריך ללכת לבקש את זה מערוץ 99, במקום שיהיה לנו את זה כאן נגיש.

אלי אפללו: ואין בעיה, יש להם את זה, זה רק עניין של חיבור.

אלי אפללו: מה שאתה עושה זה דבר מבורך ואני באמת אומר שעשיתם דבר שאני מברך עליו.

אלי אפללו: אני מבקש – אני חושב שבארכיון שלהם יש שנתיים, הוא לא כולל  יותר.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	הארכיון שלהם הוא מתחילת השידורים, הוא מיוני 2004.

אלי אפללו: אני מבקש מהם חומר, הם אומרים שיש להם ארכיון רק שנתיים לאחור.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	שנתיים לאחור, לא מרשים לך יותר מזה?

אלי אפללו: אנחנו צריכים לבדוק.

אלי אפללו: אני מבקש שתבדוק.

דן לנדאו: בסדר גמור.

דן לנדאו: אולי זה זמין מיידית וזה לוקח יותר זמן, זה  יכול להיות.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	מה זה משנה.

דן לנדאו: אם אני רוצה חומר הם אומרים לי – רק שנתיים.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אנחנו מחזיקים ארכיון דיגיטלי מתחילת השידורים שלהם אבל אני בהחלט אבדוק את התלונה הזאת.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	אני מבקש לבדוק את זה ואני מציע ומבקש – אם כבר אתם עושים את זה, זו רק הוספת טכנולוגיה, זה לא בעיה.

דן לנדאו: דווקא בעניין הזה, זה סיפור מאוד-מאוד יקר לעשות את זה רטרואקטיבית.

דן לנדאו: למה?

דן לנדאו: כל הפטנט – שאני לא מבין אותו כי אני לא איש טכנולוגיה וזה גם פטנט רשום כך שבוודאי אני לא אמור להבין אותו – הרעיון הוא שיושבות הפרוטוקוליסטיות, המערכת בעצם הומצאה כדי לשדרג את העבודה של הפרוטוקוליסטיות, היא לא הומצאה ככלי ציבורי.

דן לנדאו: אנחנו זיהינו את הפוטנציאל לפני שנה, שנה ורבע, אמרנו  – זה דבר יפהפה, שים את זה לציבור.

דן לנדאו: זה בעצם מיועד עבור העבודה של הפרוטוקוליסטיות.

דן לנדאו: הן יושבות ומקלידות, רושמות את הדיון הפרלמנטרי, ותוך כדי כך נוצרים סימונים שאדם לא רואה אבל זה בתוך המערכת.

דן לנדאו: הסימונים האלה- "טיים קודים" פעם קראו לזה – מחברים את הטקסט הנכתב עם הדיון המצולם, ואז אתה יכול להגיע לזה.

דן לנדאו: אם אתה רוצה לעשות את זה לאחור, אתה צריך להושיב אנשים על כל הפרוטוקולים שנעשו וכאילו בעצם יסמנו את זה מחדש.

שלמה מולה: אלי, אני רוצה לענות לך.

שלמה מולה: אני הייתי ממונה על ארכיון שפילברג, ובתפקידי הקודם על הארכיון הציוני על-יד בנייני האומה.

דן לנדאו: הארכיון של הראיונות שהם עושים על השואה?

דן לנדאו: שלמה מולה:     	יש בארכיון שפילברג יותר מ-40,000 סרטים שקשורים לעם היהודי, ואני אומר לך, אני החלטתי לשים את זה במערכת דיגיטלית, היום תלמיד בבית-ספר בירושלים או בחיפה יכול להיכנס, להקיש על מערכת מסוימת, להוריד את הסרטון, אתה יודע באיזה איכות?

דן לנדאו: אני אומר לך, מצאתי בארכיון שפילברג למשל סרט על רחוב יפו ב-1901.

יריב לוין: איזה יופי.

שלמה מולה: אתה מדבר על מערכת דיגיטלית שקיימת מ-2004, ואני אומר לך, זה לא הרבה.

אלי אפללו: זה כלום.

שלמה מולה: אני מציע לך, ההמלצה שלי – תלך לארכיון שפילברג, שלח את העובדים שלך, תלך לארכיון הציוני, תשאל איך אתם מחשבתם את החומר ואיך זה הפך להיות זמין.

שלמה מולה: אני אומר לך, זה לא עלה הרבה כסף.

אלי אפללו: לתפארת מדינת ישראל.

אלי אפללו: שלמה מולה:     	אני מוכן לקשר אותך, ומה שחבר הכנסת אלי אפללו אומר – לא רק זה, אלא זה גם בקרה עלינו, על עבודת הכנסת.

אלי אפללו: אולי זה לא פרויקט לעכשיו, לעוד חודש-חודשיים.

דן לנדאו: לא, זה דבר שאפשר לעשות אותו.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	במערכת המחשוב, כל הסרטים שהצליחו לשים כאן, אני אומר לך – לך תבדוק בארכיון שפילברג איך הם עשו את זה.

דן לנדאו: אפשר בקלות.

דן לנדאו: ברשות היושב-ראש, אני טיפה ארחיב.

דן לנדאו: תבחינו בין שני דברים.

דן לנדאו: גם בארכיון שפילברג אף אחד לא תמלל את הסרטים והפך אותם לסרט וטקסט.

דן לנדאו: זה החידוש כאן.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	לא, לא, אתה טועה.

דן לנדאו: אני אומר לך, לפעמים מה שלא נשמע בקול באיכות גבוהה מאוד, אז כותבים את זה, אפילו בשפות שונות – אם זה בצרפתית, בגרמנית, בעברית ובאנגלית.

דן לנדאו: תמללו את זה.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     אדרבה.

דן לנדאו: שלמה מולה:     שם הטכנולוגיה - נכון, היא באמצעות תרומה – אבל זה משמעותי.

דן לנדאו: דרך אגב, הטלוויזיה הישראלית, כל הטלוויזיות רוכשות, יש להם חוזה רכישה לאותם ארכיונים, למשל להוציא חומר.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     תנו לי להבין מה המוצר שאנחנו מחפשים.

דן לנדאו: אם אנחנו מחפשים מנוע חיפוש אפקטיבי שיכול למצוא לך קטע וידאו נגיד מההתנתקות, מ-2005, מ-2004, תחילת שידורי ערוץ 99 זה יוני 2004.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	זה בדיוק העניין.

דן לנדאו: אני בא ואומר, אני רוצה לדעת למשל מה אלי אפללו אמר בנאום בתאריך מסוים בנושא הזה, אני רוצה להגיע ולהוריד את זה ולעשות "העתק הדבק".

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אז זו המטרה, אנחנו הולכים לשם.

דן לנדאו: אנחנו נחזור אליכם עם הצעה, עם משמעויות.

דן לנדאו: אדרבה, אנחנו נתחבר לארכיון שפילברג.

דן לנדאו: ליה שמטוב:     	אתם רוצים סרטון או את הפרוטוקול?

דן לנדאו: את הפרוטוקול היום אפשר לראות.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	לא פרוטוקול.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	לא.

דן לנדאו: איך אמרתי את זה, באיזה דרך אמרתי, באיזה צורה.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו: 	 	המוזיקה.

דן לנדאו: ליה שמטוב:     	אתה רוצה לראות סרטון.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	כן.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	גם.

דן לנדאו: זה מצולם.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	יש את זה בארכיון.

דן לנדאו: הם עושים דבר יוצא מן הכלל, בואו נעשה את זה מהתחלת ערוץ 99, יש להם הכול.

דן לנדאו: צריך רק להעלות את זה אם רוצים משהו מקדנציה שעברה.

דן לנדאו: אנחנו נחזור אליכם עם משמעויות, אדרבה.

דן לנדאו: ליה שמטוב:     	היום אפשר לדעת מה אמרת.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	הם מעלים תוכנה של העתיד.

דן לנדאו: אני אומר לכם – גם לגבי העבר.

דן לנדאו: העתיד כבר כאן.

אלי אפללו: העתיד הוא כאן, אנחנו מדברים על העבר ויש להם את כל הטכנולוגיה.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	חבר הכנסת אפללו, מה ששמתי על המסך, כאמור, זו מערכת שכבר רצה יותר משנה.

אלי אפללו: זו מערכת שאנחנו מתכוונים להרחיב אותה גם לוועדות כדי שבדיוק הביקורת הציבורית הזאת, הבקרה הציבורית הזו על חברי הכנסת תהיה אפשרית גם על דיוני הוועדות.

אלי אפללו: זרק לי חבר כנסת ממפלגתכם רעיון מאוד מעניין, הוא הבין שהדבר הזה נותן לו פתרון - הסיפור עם מס הבצורת, הרי היה מס, השהו אותו, ביטלו אותו, החזירו אותו.

אלי אפללו: הוא אומר: ראה זה פלא, כשביטלו אותו כל האנשים שהיו בעדו פתאום אמרו שהם תמיד היו נגד, אני רוצה לראות לא רק פרוטוקול אלא במוזיקה את הבן-אדם, עם ההתלהבות, עם תנועות הידיים, עם הכול.

אלי אפללו: אדרבה, המערכת הזאת אמורה לתת את זה.

אלי אפללו: היא אמורה לתת את זה על העתיד.

אלי אפללו: לגבי המליאה זה קיים מתחילת הכנסת השמונה-עשרה.

אלי אפללו: אנחנו נבדוק ונחזור אליכם עם משמעויות של העבר.

אלי אפללו: אברהם מיכאלי:     	זה במלל או בשיקוף הבן-אדם?

אלי אפללו: אלי אפללו:     	גם וגם.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אנחנו מתעסקים בתחום האינטרנט ובתחום המחשוב בכמה פרויקטים.

אלי אפללו: פרויקט ראשון הוא פרויקט ה"סנהדרין" – פה אתם רואים את קברות הסנהדרין, זה הדבר המוחשי היחידי שאפשר לומר על העניין הזה – פרויקט "סנהדרין" קיים, דור א' של "סנהדרין" קיים כבר כמה שנים, הכנסת מתנהלת איתו אבל כמו כל דור א' יש לנו כבר מאות-מאות תלונות ורעיונות לשיפור והצעות לשדרוג.

אלי אפללו: אנחנו באמצע פרויקט של שדרוג המערכת הזו כדי שהיא תתאים לטכנולוגיות של 2012-2011.

אלי אפללו: אחד הדברים המאוד-מאוד חשובים זה פרויקט שאנחנו קוראים לו "ענני כבוד".

אלי אפללו: זה פרויקט שיחבר גם את הממשלה לתוך תהליך העבודה של החקיקה.

אלי אפללו: הרי רוב החקיקה הכבדה היא יוזמת הממשלה, לא יוזמת חברי הכנסת, והיום הכנסת והממשלה מדברות ביניהן – לא נעים לי לומר לכם – בפקס במקרה הטוב, ובשליח על טוסטוס במקרה הרע.

אלי אפללו: זה הרי הזוי, זה הרי לא יכול לעבוד ככה.

אלי אפללו: לכן אנחנו כבר בפרויקט משותף למשרד המשפטים וגם משרד ראש הממשלה – מזכירות הממשלה נמצאת בתוך – כדי שכל תהליך החקיקה הממשלתי, קרי משרד המשפטים שמניע אותו, וגם ועדת השרים לחקיקה, יהיו חלק מאותו פרויקט.

אלי אפללו: האנשים שלהם יישבו על אותה מערכת, הקלדה של הצעת חוק במשרד המשפטים לא תצטרך להיות מוקלדת שוב בכנסת אלא כולם יוכלו לעבוד על אותו טקסט.

אלי אפללו: זה א'-ב' לכל מי שעובד בטקסטים, ומסתבר שזה לא היה מובן מאליו.

אלי אפללו: דבר נוסף זה המרכבה – כמובן, לא מרכבה סימן 4 כמו שאתם רואים פה – אלא זה גם פרויקט ממשלתי מאוד-מאוד גדול שרץ כמה שנים ואנחנו סוף-סוף מצטרפים אליו.

אלי אפללו: זה פרויקט שמנהל את ה-ERP, את תהליך העבודה הארגוני של כל משרדי הממשלה.

אלי אפללו: אנחנו לא חושבים בכנסת שאנחנו צריכים לקנות כיסאות בנפרד ממשרד האוצר, או מיקרופונים בנפרד ממשרד האוצר.

אלי אפללו: לפעמים אין ברירה, קונים בנפרד כי אנחנו צריכים משהו מיוחד אבל בגדול, אנחנו מעדיפים את היתרון לגודל שיש למדינה.

אלי אפללו: המדינה קונה ב-20 מיליארד שקלים בשנה – מחשב נייד, מיקרופון, שולחן – זה דבר שעדיף ללכת עם המדינה.

אלי אפללו: ודבר נוסף, החשבות שלנו - למרות שהיא עצמאית, למרות שאנחנו ריבונים – בסופו של דבר הבנקאי שלנו זה משרד האוצר, זה החשב הכללי.

אלי אפללו: כשאנחנו מוציאים על-פי הוראתכם, על-פי אישורכם, על-פי בקשתנו, שקל – השקל הזה מונפק לנו על-ידי האוצר.

אלי אפללו: היום המערכות מחוברות במערכת שנקראת פיננסית, המערכת הזאת דינה להפסיק לעבוד בתוך פחות משנה והמערכת החדשה היא המערכת הממשלתית, היא פשוט יותר טובה, יותר גדולה ואמורה לתת פתרון גם לתחום הרכש.

אלי אפללו: היא היתה אמורה לתת פתרון גם לתחום משאבי אנוש אבל כנראה שהיא לא תיתן פתרון.

אלי אפללו: בתחום הכספים – ניהול הכספים וניהול הרכש – אנחנו יחד עם הממשלה.

אלי אפללו: אנחנו מצטרפים לדבר הזה, וזו הוצאה של הקמת המערכת, הטמעת המערכת עם הדרכה, בקרב במקרה שלנו עשרות בודדות של עובדים שיהיו רלוונטיים למערכת הזו כי זו לא מערכת שנוגעת בכם חברי הכנסת, זו מערכת שנוגעת לחדר המכונות שלנו, אם נקרא לזה כך.

אלי אפללו: הדבר האחרון, ופה נתתי דוגמה לדבר חקיקה שאתה חתום עליו.

אלי אפללו: אם תיכנסו לראות מהו חוק העונשין של היום, לא תמצאו את זה בשום מקום רשמי.

אלי אפללו: מה תמצאו?

אלי אפללו: חוק העונשין מ-1977, עם מאה תיקונים, שכבה על שכבה על שכבה על שכבה, וככה היום נראה החוק.

אלי אפללו: כתוב: במקום א' ייאמר ב', במקום ג' ייאמר ד'.

אלי אפללו: האזרח בחוץ אמור לנחש מה תכל'ס החוק היום?

אלי אפללו: הרי זה לא רציני.

אלי אפללו: אנחנו חושבים שזה לא ראוי שהכנסת תספק רק דרך תשלום מאוד - - -   שלמה מולה:     	זה טוב ללימודי משפטים, לא בהכרח למי שרוצה לדעת.

דן לנדאו: זה טוב ללימודי ההיסטוריה של המשפט, זה גם לא פרקטי ללימודי המשפטים, זה בדיוק העניין.

דן לנדאו: תחשוב, חבר הכנסת מולה – אזרח קיבל דו"ח, הוא רוצה לדעת מה החוק האפקטיבי.

דן לנדאו: הוא צריך ללכת לעורך-דין?

דן לנדאו: הוא צריך לשלם 2,000 שקל לשנה על "תקדין"?

דן לנדאו: ברור שלא.

דן לנדאו: לכן, זה פרויקט נוסף משותף לנו ולמשרד המשפטים שנועד להעלות על אתר לאומי את מאגר החקיקה המעודכן של מדינת ישראל, כולל חקיקת משנה כי גם חקיקת משנה, הכנסת מאוד-מאוד-מאוד מעורבת כמו שאתם יודעים.

דן לנדאו: רוב חקיקת המשנה מאושרת על-ידי ועדות הכנסת.

דן לנדאו: אם אתם רוצים אני אכנס פה ביעף לתחום משמר הכנסת.

דן לנדאו: יש לנו בתחום הביטחון כמה תחומים חדשים.

דן לנדאו: אנחנו רוכשים ומטמיעים מערכת סימולציה לטובת מאבטחי משמר הכנסת, לטובת כוחות אחרים שעלולים לחבור.

דן לנדאו: אנחנו מחליפים את רובי הגליל כנראה לרובי תבור – לא ברור, אבל בכל מקרה אנחנו עמדנו על כך שזה יהיה נשק מתוצרת ישראל ולא נשק אמריקני.

דן לנדאו: אני מקווה שגם אם זה יהיה יקר יותר, אתם תיתנו לנו את הגב בעניין הזה.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	גיבוי מלא.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	כי אנחנו חושבים שבכניסה לכנסת לא טוב לראות אם-16, יותר ציוני לראות תבור, לעניות דעתי לפחות.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	זה גם יותר טוב, אני חושב.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	את התחום של אב"כ אני מעדיף אם אפשר לא לפרט יותר מדי, אבל בגדול, בתחום ההתגוננות נגד טרור בלתי קונבנציונלי אנחנו מבצעים כמה השקעות.

דן לנדאו: אנחנו משדרגים את מערכות הקשר ואנחנו פותחים את כביש רוטשילד.

דן לנדאו: בעזרת השם, בט"ו בשבט הקרוב, יום הולדת של הכנסת, אנחנו נפתח פה בחוץ את הכביש הזה.

דן לנדאו: אם תשימו לב, אתם רואים פה שני מסלולים – המסלול הציבורי, והמסלול הפנימי זה המסלול שבו אתם נוסעים כדי להיכנס לכנסת.

דן לנדאו: אלי אפללו:     	זה סגור.

דן לנדאו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זה סגור למרות ובניגוד לכל ההתחייבויות של כל יושבי-ראש הכנסת, בניגוד להתחייבויות כלפי עיריית ירושלים.

דן לנדאו: עיריית ירושלים השקיעה פה מיליונים בכביש הזה, וכל הרעיון הוא שהכנסת תשב בתוך עמה ולא תהיה מנותקת מאחורי מחסומים מצד אחד, ומצד שני, שלא נוותר לעצמנו במילימטר בענייני ביטחון.

דן לנדאו: לכן, כדי לפתוח את זה, כדי לעמוד בהחלטות -  בעצם בהוראות החוק כי בנושא תכנון ובנייה זה ממש כמו חוק – אנחנו צריכים להגדיל במשמר הכנסת מספר תקנים ייעודיים לעניין הזה.

דן לנדאו: צריכים שם פטרול, צריכים שם עמדה, כל מה שצריך.

דן לנדאו: סיום העברת אולפן ערוץ הכנסת.

דן לנדאו: אתם רואים כל מיני אמצעים – זה יהיה פחות מפחיד, אני מקווה – וזה דבר שאני לא מתכוון להרחיב עליו, אתם יודעים למה?

דן לנדאו: כי אנחנו לא מבקשים מכם בכלל עוד כסף אלא אנחנו שמחים וגאים לדווח לכם שביצענו ושבעוד פחות מחודשיים, אנחנו מקווים, כולכם – כמו כל חברי הכנסת – אבל במיוחד אתם כי אתם הדירקטוריון, אתם תוזמנו לחנוכה חגיגית והפעלה חגיגית של האולפן החדש, ה"לוק" החדש של ערוץ הכנסת, ואנחנו על הדבר הזה רק נוכל להודות ולא לבקש.

דן לנדאו: ליה שמטוב:     	אדוני המנכ"ל, המצגת שעכשיו ראינו והמחשב שהשתמשת בו – באיזה "אופיס" עבדת?

דן לנדאו: אני לא חושב שזה "אופיס 2010".

דן לנדאו: על חלק מהמחשבים מותקן "אופיס 2010", זה עכשיו מתגלגל.

ליה שמטוב: אז מה איתנו?

ליה שמטוב: אנחנו 2003.

ליה שמטוב: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אל תספרי לאף אחד אבל כשעשיתי מצגת בחוץ-לארץ בשם הכנסת, בגלל שרוב המחשבים עדיין לא מדברים ב"אופיס 2003", זה רק עשה בלגאן, אבל אנחנו בגלגול.

ליה שמטוב: אני אבדוק אם את רוצה – אין שום בעיה שישדרגו אותך ואת העוזרים שלך מיידית.

ליה שמטוב: אני רק אומר לך – זה כמו שאר השדרוגים של מייקרוסופט, עדיף לא להיות הראשון.

ליה שמטוב: היו"ר יריב לוין:     	רבותי, הערות, שאלות נוספות, התייחסויות, ככל שישנן.

ליה שמטוב: חשב הכנסת חיים אבידור:     	אם אפשר, הייתי רוצה לציין בדיוק את המספרים.

שלמה מולה: אם אפשר לחזור לטבלה במצגת, יש לי שאלה.

יריב לוין: אני אאפשר לחשב להציג את המספרים.

יריב לוין: המנכ"ל, מבקש חבר הכנסת מולה לחזור, אולי תאתר בינתיים את השקף הרלוונטי.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	הפילוח של כוח-אדם?

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	החשב, בינתיים אתה יכול להציג.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	התקציב של שנת 2011 הוא 546 מיליוני שקלים, התקציב של שנת 2012 הוא 544 מיליוני שקלים.

יריב לוין: התקציב של שנת 2011 גדֵל ב-50 מיליון שקלים בהשוואה לתקציב של שנת 2010.

יריב לוין: עיקרי הגידול, רובם בגין הפרויקטים שהציג המנכ"ל קודם לכן, מסתכמים בסעיף כוח-אדם – סכום של 26 מיליוני שקלים; בסעיף מחשוב – כ-14 מיליוני שקלים; בנושא של העוזרים הפרלמנטרים – התוספות שאנחנו ניתן, תוספת ה-5% מסתכמת בכמיליון ו-300 אלף שקלים לשנה, והתוספת של 6% שתחול על זה תהיה כמיליון ו-600 אלף שקלים לשנה.

יריב לוין: אנחנו רוצים להשקיע בשיפוצים עוד כשבעה מיליון ו-250 אלף שקלים, כשהפרויקטים הגדולים הם שיפוץ קומה חמש של הבניין הישן – 2.5 מליון שקלים בשנת 2011, ו-2.5 מיליון שקלים בשנת 2012; שיפוץ המטבח, גם הוא יהיה בסכום של כשני מיליון שקלים, שמתחלק – מיליון שקלים להשקעה בשיפוץ.

יריב לוין: אלי אפללו:     	ברוך השם.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	שאלה אם זה יעזור.

אלי אפללו: לפחות שתהיה תשתית, שלא יגידו אין לנו תשתית.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	חברי הכנסת, אני מקווה שתוך ימים אתם תראו כבר את ההבדל.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	רואה המנכ"ל שהתלונות הן נחלת הכלל.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא הכלל אבל המיעוט החשוב.

אלי אפללו: אברהם מיכאלי:     	מתי היתה ישיבה על המזנון?

אלי אפללו: עוד לא היתה ישיבה.

אלי אפללו: היו"ר יריב לוין:     	היתה ישיבה בלשכתו של היושב-ראש, היושב-ראש כינס בעניין הזה.

אלי אפללו: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זו ועדה מתמדת.

אלי אפללו: אברהם מיכאלי:     	היושב-ראש אמר קודם שהיתה ישיבה.

יריב לוין: אני אומר לכם את האמת.

יריב לוין: אני רציתי לקיים ישיבה כזאת במליאת הוועדה, היושב-ראש ביקש לכנס איזושהי ישיבה מקדימה אצלו.

יריב לוין: נעניתי כמובן לבקשה הזאת.

יריב לוין: בעקבותיה נטל על עצמו המנכ"ל לבצע מספר שינויים ושיפורים בטווח המיידי.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני מקווה שאת חלקם תראו ממש בימים הקרובים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אנחנו כמובן נאפשר לו למצות את העניין הזה.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	הסכומים שאני מבקש לאשר הם: לשנת 2011 – 546 מיליוני שקלים, בתוספת 81.5 מיליון שקלים של תקציב מוזיאון הכנסת, דיברנו על כך קודם, ולשנת 2012 אני מבקש לאשר 544 מיליוני שקלים, בתוספת שני מיליון שקלים אחזקה שוטפת של מוזיאון הכנסת.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: שלמה מולה:     	אני רוצה לשאול אותך, אדוני החשב.

יריב לוין: בסעיף 46 בטבלה – העסקת סטודנטים – יש 26 סטודנטים.

יריב לוין: כמה שידוע לי, אתם ביטלתם את ההתנדבות של הסטודנטים שהיו מגיעים בכל מיני פרויקטים למיניהם.

יריב לוין: אני רוצה לדעת האם אתם ביטלתם את הפרויקטים – נניח היו סטודנטים שמגיעים במחויבות אישית או משהו כזה והיו מתלמדים – אני אשמח לדעת מה ההסבר לגבי 26 הסטודנטים האלה, את מי הם משרתים, איפה הם משרתים, מה הם עושים, למה העלות שלהם יותר מחצי מיליון שקלים.

יריב לוין: כמה זה עולה לנו?

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	הסטודנטים שאנחנו מעסיקים אלה סטודנטים שבאים לעבודה זמנית, הם מועסקים במשרה של 120 שעות בחודש והם באים לעבודה שלא צריכים אותה לפרקי זמן ארוכים – או לעבודה עונתית או לתגבורים מסוימים.

יריב לוין: כך למשל, עכשיו ביקשו למרכז המבקרים – בגלל עליית הלחץ ביקשו כשישה סטודנטים שישמשו כמדריכים במרכז המבקרים, לדברים כאלה.

יריב לוין: הסכום הזה של 120 שעות עבודה עודכן רק לאחרונה – מ-96 שעות הגדילו את זה ל-120 שעות למשרה, וזה בשכר מלא.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	פה אנחנו כפופים לחקיקה ממשלתית.

יריב לוין: שלמה מולה:     	האם הם עובדים במשרה מלאה?

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	לא, הם סטודנטים, הם לא יכולים לעבוד במשרה מלאה.

יריב לוין: משרה מלאה זה בדרך כלל 180 שעות.

יריב לוין: הם רשאים לעבוד 120 שעות.

יריב לוין: שלמה מולה:     	באיזה תנאים הם עובדים?

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	התנאים שלהם הם לפי שעה ויש שכר סטודנטים שאני לא זוכר אותו.

יריב לוין: בחוק הוגדר מהו שכר סטודנטים.

יריב לוין: נדב כספי:     	32 שקלים לשעה.

יריב לוין: אלי אפללו:     	יפה מאוד.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	חבר הכנסת אפללו, רצית להעלות את עניין הדוברים, זה הזמן.

יריב לוין: שלמה מולה:     	לא סיימתי לשאול.

יריב לוין: לגבי המרכבה, אולי אפשר לקבל קצת פירוט.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	המנכ"ל פירט את זה קודם.

יריב לוין: היום הכנסת עובדת על תוכנה שנקראת "בוחן" שמנהלת את המערכת הפיננסית של הכנסת, ועוד תוכנה לוגיסטית, שהן שתי תוכנות מאוד-מאוד מיושנות שמרבית משרדי הממשלה עבדו על זה עד עכשיו.

יריב לוין: התוכנות האלה יורדות מהפרק, מפסיקים לתמוך בהן בשנה הבאה.

יריב לוין: יחד עם זאת, הקימה הממשלה תוכנת מרכבה שעובדת על תוכנת ERP, והיא תוכנה שכל משרדי הממשלה נכנסים אליה לאט-לאט, ואמורים להיכנס עד שנה הבאה.

יריב לוין: התוכנה הזאת אמורה לנהל את המערכת הפיננסית בשיטה חשבונאית מקובלת של שיטת החשבונאות המצטברת, כמו שנהוג במגזר הפרטי, עם הפקת דוחות.

יריב לוין: מן הסתם, בשנה הבאה – אחרי שנעלה על התוכנה הזאת – נציג בפניכם גם דוחות בפועל של הכנסת, כמו שחברה אמיתית מציגה בפני הדירקטוריון שלה, ותוכנה שתנהל את כל המערכת הלוגיסטית שלנו, שזה בעיקר הנושא של המחסנים.

יריב לוין: התוכנה הזאת תעלה לנו כשני מיליון ו-400 אלף שקלים.

יריב לוין: בנוסף לזה, היום אגף משאבי אנוש שלנו עובד בעבודה שאפשר להגדיר אותה כעבודה ידנית, עובדים על אקסל ועל וורד ועל כל מיני דברים שהם טלאי על טלאי על טלאי בניהול משאבי האנוש שלנו.

יריב לוין: אנחנו מתכוונים לרכוש עבורם תוכנת משאבי אנוש, שהם יוכלו לנהל את כל משאבי האנוש של הכנסת – אותם 1,000 איש שעובדים פה, כולל חברי הכנסת – בצורה מושכלת, לזה אנחנו מתקצבים כמיליון שקלים.

יריב לוין: אלי אפללו:     	אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעלות את הנושא לדיון.

יריב לוין: אני רק שמעתי שהצעת להשאיר את זה.

יריב לוין: לא כל כך הבנתי מה היתה הכוונה.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	תראו מה השאלה.

יריב לוין: יאמר לי החשב כמה משרות יש לנו היום של דוברים ומה העלות.

יריב לוין: חשב הכנסת חיים אבידור:     	תשע משרות, עלות מיליון ו-700 אלף שקלים פלוס כחצי מיליון שקלים אחזקת רכב ורכבים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	בערך 2.2 מיליון שקלים עלות על תשע משרות של עובדים כאלה.

יריב לוין: אמר לי המנכ"ל שהוא יוכל להציג בפנינו ניתוח קצר של מה בדיוק הגדרת התפקיד ואיך בדיוק הדברים האלה נעשים, כאשר שוב, הנושא הזה כמובן יש לו נגיעה תקציבית כי זה מתוקצב כאן במסגרת הזאת, ואני יכול לומר – כפי ששמענו קודם גם מחברת הכנסת שמטוב – ישנם חילוקי דעות בין כאלה שחושבים שזה נכון ולא נכון, בין כאלה שחושבים שצריך להרחיב את זה או לצמצם.

יריב לוין: אברהם מיכאלי:     	מותר שיהיו חילוקי דעות, מותר גם לחשוב שיש חברים חדשים שיהיו יושבי-ראש בהמשך.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	בוודאי.

יריב לוין: ולכן, מכיוון שהנושא הזה הוא נושא חדש שמנוסה זה מספר חודשים – בחלק מהמקומות בהצלחה יותר גדולה, בחלק מהמקומות פחות – אני חשבתי שזה נכון שאנחנו נבדוק אותו לגופו.

אלי אפללו: אני רק רוצה לשאול – אפשר להפריד את זה.

יריב לוין: כן, אפשר להפריד אבל אני רוצה שיהיה ברור דבר אחד, וזה אני אציע, רבותי, כאן לפרוטוקול, אולי במתווה שאתה מציע ואולי זה באמת יאפשר לנו לקיים את הדיון בצורה יותר מעמיקה.

יריב לוין: אני מציע שאישור התקציב ייעשה בכפוף לכך שהוועדה מחליטה שאין אישור להאריך את ההתקשרות עם מי מהדוברים מעבר לחוזה אתם טרם שאנחנו נדון בעניין הזה ונבחן אותו.

יריב לוין: אלי אפללו:     	אני מציע, אדוני.

יריב לוין: אני חושב שצריך להפריד את הנושא של התקציב, לא להתנות תנאים כי זה מכשול בפני עיוור לדעתי.

יריב לוין: אני חושב שצריך לאשר את התקציב, ועל נושא הדוברים שאנחנו מדברים עליהם נעשה דיון ונפריד את זה.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אני מבין, אבל אומר לך ממה אני חושש, חבר הכנסת אפללו.

יריב לוין: אני חושש שאנחנו נועמד בפני עובדה מוגמרת - -   אלי אפללו:     	לא.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	- - שבה הוארכו התקשרויות עם הדוברים באופן כזה שכפי שהוסבר לנו רק קודם בפתח הישיבה, אנחנו כבולים לחוזים ולכן לא נוכל לעשות שום דבר.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	זה לא מוארך, אלה חוזים שנחתמו לפני חודשיים.

יריב לוין: אנחנו מדברים על חודשיים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	והחוזים האלה, מה אומרים ביחס להעסקתם?

יריב לוין: שהם בתקופת ניסיון?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	תקופת ניסיון ראשונה של שנה, אחר כך של שנתיים – כמו כל החוזים.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	במהלך תקופת הניסיון של השנה, מה תנאיהם?

יריב לוין: מה תנאי הפסקת עבודתם?

דן לנדאו: רק אם הם עשו דברים בניגוד - - -  היו"ר יריב לוין:     	אני שואל, אני לא יודע מה כתבתם.

דן לנדאו: אם אנחנו נימצא במצב של הפסקת עבודה חד-צדדית על-ידי הכנסת, זה מצב באמת תקדימי בגוף ציבורי.

יריב לוין: לא שאלתי אם זה מצב תקדימי.

יריב לוין: שאלתי מה אומרים החוזים ביחס - -

דן לנדאו: מה התרופות של העובד שפוטר.

דן לנדאו: היו"ר יריב לוין:     	- - לתקופת הניסיון, מה קבוע שם.

דן לנדאו: אני לא מחפש את תרופות העובד ואני לא מחפש לפטר אף אחד, שלא תהיינה אי-הבנות.

דן לנדאו: אני רק מחפש לדעת שהדיון יהיה דיון אמיתי ולא דיון עקר אחרי שהתקציב אושר, חוזים נחתמים ומוארכים ואנחנו פה מקיימים דיון שאין לו תכלית.

דן לנדאו: שלמה מולה:     	דן, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

דן לנדאו: עזוב כרגע את הוויכוחים בין היושב-ראש ליושב-ראש השני לבין חבר הכנסת גפני, זה לא מעניין כרגע.

דן לנדאו: אם אנחנו באים ואומרים, אנחנו רוצים לדעת את האפקטיביות שלהם, בואו תשאירו את שאלת הדוברים בצד, נאשר את התקציב – בשאלת הדוברות נקיים על זה דיון, תביאו את הנושא אחרי שהתקיים עליו דיון, זאת אומרת את הסעיף הספציפי הזה לא נאשר כרגע.

אברהם מיכאלי: אין סעיף ספציפי.

אברהם מיכאלי: שלמה מולה:     	למה?

אברהם מיכאלי: אלי אפללו:     	כי זה תקציב כולל.

אברהם מיכאלי: שלמה מולה:     	כל סעיף, גם 42 משרות, כמה זה עולה לך.

אברהם מיכאלי: הוא שאל שאלה ונאמר לך שזה מיליון שקלים.

אברהם מיכאלי: בואו נאשר את התקציב פחות מיליון שקלים.

אברהם מיכאלי: אני מוכן.

אברהם מיכאלי: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שצריך לתחום את מיצוי הדיון אולי בפרק זמן של שבוע-שבועיים, זאת אומרת לקיים עליו דיון, בסוף יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

אברהם מיכאלי: מה הבעיה עם זה?

אברהם מיכאלי: אלי אפללו:     	אני רוצה פה לחלוק על חברי הטוב כי אנשים כבר עובדים.

אברהם מיכאלי: אז מה, להוריד את התקציב?

אברהם מיכאלי: אני לא מבין.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי:     	לא.

אברהם מיכאלי: זה אי-אפשר בכל מקרה.

אברהם מיכאלי: קריאות:     	- - -  אלי אפללו:     אתה מפסיק את אלה שחתמו איתם חוזה.

אברהם מיכאלי: הם עובדים כבר עם חוזים.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	רבותי, אני שאלתי שאלה שלא קיבלתי עליה תשובה.

אברהם מיכאלי: חבר הכנסת אפללו, אין ויכוח, אנחנו לא מפסיקים ושלא תהיינה אי-הבנות, אנחנו גם לא מציעים כרגע לפטר אף אחד ואנחנו לא קובעים שום קביעה לכאן או לכאן בעניין הזה, אבל אנחנו רוצים להשאיר בידינו את האפשרות להתערב בנושא הזה – בין בדרך של הפחתה ובין בדרך של הגדלה.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי:     	הפחתה אין לך בעיה.

אברהם מיכאלי: הבעיה היא של הוספה.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	בדרך של הוספה יותר קל כי יש לך רזרבות, אתה יכול להוסיף.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי:     	איזו בעיה יש לך בהפחתה?

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	בהפחתה יכולה להיות לך בעיה אם אתה קשור בחוזים שמישהו יאריך אותם.

אברהם מיכאלי: אברהם מיכאלי:     	אי-אפשר.

אברהם מיכאלי: זה כבר קשור עכשיו.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	לא.

אברהם מיכאלי: ולכן אני שואל.

אברהם מיכאלי: על מנת שנדע מה טווח הזמן שעומד לרשותנו ואיפה אנחנו עומדים בעניין הזה, אני שואל מבחינת החוזים מה תוכנם.

אברהם מיכאלי: אדוני המנכ"ל, החוזים האלה חתומים לכמה זמן?

אברהם מיכאלי: אלי אפללו:     	הוא אמר, לשנה – אבל רק אם יש סיבה טובה, חלילה, לפטר מישהו.

אברהם מיכאלי: זה כבר נכלל בתקציב של שנה שעברה, כולל שנה הבאה.

אברהם מיכאלי: אלי אפללו:     	אני רוצה להמשיך את השאלה שלי.

אברהם מיכאלי: אני אומר שאם עובד, מסיבה כזאת או אחרת, לא ראוי לעבוד אחרי שנה, אנחנו על אלה נוכל לדון כי אם כבר נחתם חוזה - - -  היו"ר יריב לוין:     	אין ויכוח, חבר הכנסת אפללו, אני לא מתווכח.

אברהם מיכאלי: השאלה אם זה אכן המצב שאנחנו שנתיים לא יכולים לבצע שום שינוי.

אברהם מיכאלי: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	לא.

אברהם מיכאלי: עד סוף 2011.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	זאת שערורייה אם זה המצב.

אברהם מיכאלי: אלה החוזים שנחתמים עם כל העובדים הזמניים?

אברהם מיכאלי: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	הם לא עובדים זמניים.

אברהם מיכאלי: אלה החוזים שנחתמים עם עובד כשהוא מגיע לכנסת.

אברהם מיכאלי: בהתחלה הוא בתקופת ניסיון.

אברהם מיכאלי: תקופת הניסיון מוגדרת היטב בתקשי"ר.

אברהם מיכאלי: היו"ר יריב לוין:     	כמה היא תקופת הניסיון?

אברהם מיכאלי: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	תקופת הניסיון היא שנתיים.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: מה קורה במהלך תקופת הניסיון?

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	במהלך תקופת הניסיון, אם חלילה העובד לא - - -  היו"ר יריב לוין:     	לא.

יריב לוין: אם המערכת מחליטה שהיא עושה רה-ארגון ומוותרת על המשרה, מה קורה במהלך תקופת הניסיון?

יריב לוין: אני שואל שאלות ברורות, לא מסובכות.

יריב לוין: מנכ"ל הכנסת דן לנדאו:     	אני לא יודע להשיב על השאלה הזו, מה הדין מבחינת החוזה כאשר המערכת אומרת – סליחה, טעינו, חוזרים בנו, מה המחויבויות כלפי העובד, האם זו מחויבות ביצועית בלבד.

אלי אפללו: אני רוצה להציע הצעה.

אלי אפללו: אנחנו נאשר את התקציב ונקבע שהמנכ"ל יבוא אלינו עם תשובות יותר נכונות.

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: אלי אפללו:     	ואם יש מקום לחזור ולא לקבל אותן – כפי שהוא אמר, הוא לא יודע לענות – יכול להיות שאתה צודק, אדוני יושב-ראש הוועדה, מכובדי.

יריב לוין: בוא נשאיר את זה, אני חושב שזה לא ראוי.

יריב לוין: היו"ר יריב לוין:     	אני מציע שאנחנו נלך במתווה שהציע חבר הכנסת אפללו, באופן הבא.

יריב לוין: אנחנו נאשר את התקציב, כפוף לכך שבתוך שבוע אנחנו נקבל סקירה ברורה משפטית מסודרת של כל ההסדרה החוזית שישנה עם הדוברים, החלטה שלא יתבצע שום שינוי בהסדרה הזאת עד שנקבל את העניין הזה ונדון בו לגופו של עניין.

יריב לוין: אני רוצה רק לומר שמעבר לחילוקי הדעות שישנם בחלק מהנושאים ומעבר, לטעמי, להתנהלות לא לגמרי ראויה שהיתה בהקשר לישיבה הזאת, צריך גם לומר לזכות המערכת, ובראש ובראשונה לזכות המנכ"ל ולזכות החשב, ולהודות להם גם על העבודה השוטפת הטובה, גם על העבודה שנעשתה בהכנת התקציב הזה שהושקעה בו באמת מחשבה רבה, ואני רוצה גם להודות לכם.

יריב לוין: נדמה לי שהיתה פה השתתפות אמיתית בישיבה ארוכה, לגופו של עניין, ובאמת תודה.

יריב לוין: אני מציע לעבור להצבעה אלא אם ישנן הערות נוספות.

דן לנדאו: אנחנו מסוגלים להציג כמובן כבר עכשיו, כמו שאתם רואים על המסך.

אלי אפללו: יש מליאה כבר.

יריב לוין: תשאירו לנו את זה בכתב, אלא אם אתה מציע שלא נצביע עכשיו על התקציב.

אלי אפללו: לא, לא.

קריאות: לא, לא.

יריב לוין: אני שואל, אין בעיה.

יריב לוין: אם זה המצב, אנחנו נבקש לקבל את זה בכתב, לרבות ההיבטים שדיברתי עליהם, ואני עובר להצבעה.

יריב לוין: מי בעד אישור התקציב?

יריב לוין: הצבעה     בעד – 7 נגד – אין נמנעים – אין הצעת תקציב הכנסת לשנים 2011 ו-2012 נתקבלה.

יריב לוין: 7 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יריב לוין: אושר.

יריב לוין: תודה רבה, הישיבה נעולה.