ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 364, 2010-11-29 15:00

חנא סוייד: צהרים טובים.

חנא סוייד: אני חבר הכנסת חנא סוייד ואנהל את הדיון הזה.

חנא סוייד: נושא הדיון הוא בקשה לדיון מהיר שהגיש חבר הכנסת דב חנין בנושא מצוקת הדייגים נוכח הצטמצמות הדגה בים התיכון.

חנא סוייד: לבקשת מנהלת הוועדה, באדיבותה, אני פותח ואומר שהוועדה מתנצלת על כך שלמרות שהבקשה הועברה ב-1 בנובמבר הדיון מתקיים רק היום.

חנא סוייד: על-פי התקנון הוא היה אמור להתקיים קודם, אבל הגיע הזמן והיום אכן נדון בנושא.

חנא סוייד: אני מברך כמובן את כל המשתתפים.

חנא סוייד: הנושא אכן מעניין וחשוב.

חנא סוייד: מדובר על דיג ועל דייגים, על סיפורי דייגים ועל ספינות דיג.

חנא סוייד: הרבה נוסטלגיה, הרבה סיפורים יש סביב העניין הזה.

חנא סוייד: יש בעיה בדיג בים התיכון שעליה ביקש חבר הכנסת חנין לדון כאן, אבל לאחרונה פורסם שיש בעיות בדיג גם בכנרת ומן הסתם אני מניח שמי שמתעניין בתחום הזה שמע עליהן.

חנא סוייד: היום נקיים על כך דיון.

חנא סוייד: אמרתי שזה נושא מעניין מאוד.

חנא סוייד: בנוסף לנוסטלגיה יש לו גם היבטים כלכליים בוודאי והשפעה על הדייגים ועל נושאים סביבתיים, ואני מניח שחבר הכנסת חנין ירחיב את הדיבור על כך.

חנא סוייד: אבקש קודם כול מחבר הכנסת חנין להציג את העניין ואחר-כך נשמע את המוזמנים.

חנא סוייד: מי שרוצה לדבר מתבקש להירשם.

חנא סוייד: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מודה על קיום הדיון הזה, אמנם קצת באיחור, אבל אני מקווה שאולי התוצאות המעשיות שלו יוכלו לכפר על הדחייה המסוימת שהיתה לנו בקיום הדיון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, נקודת המוצא שלי היא תמונה מדאיגה מאוד.

דב חנין: אתה דיברת, ובצדק, על הנוסטלגיה.

דב חנין: זה לא רק נוסטלגיה אלא דייגים ודיג הם דבר מרכזי מאוד בתרבות של כולנו.

דב חנין: אנחנו לומדים על זה, אנחנו מתחנכים על זה.

דב חנין: יש אנשים, אדוני היושב-ראש, שגם חיים מזה וצריכים להתפרנס ובסוף היום להביא לילדים שלהם ולמשפחה שלהם פרנסה.

דב חנין: תמונת הדיג בישראל מדאיגה.

דב חנין: אני מתמקד, אדוני היושב-ראש, ברשותך, בנושא הדיג בים התיכון.

דב חנין: נושא הכנרת חשוב מאוד ומשמעותי אבל אולי כדאי לקיים עליו דיון מיוחד.

דב חנין: בים התיכון יש מגמה בולטת מאוד של הצטמצמות כמות הדגים.

דב חנין: נתונים שמצאתי של המכון לחקר ימים ואגמים מראים שבמהלך שלושים השנים האחרונות כמות הדגים בים פחתה בכ-50% ונותרו בעיקר דגים קטנים וכמובן סרטנים.

דב חנין: דגים כמו לוקוס ובקלה מספרם הצטמצם במחצית, דגים שניצודים בשכבה העליונה של המים, כמו טונה, סרדינים, דגי חרב ושולה הידלדלו ב-30%-40%.

דב חנין: זה אומר שבעצם כדי להגיע לאותה כמות של דיג הדייג צריך להשקיע פי שתיים או אפילו פי שלוש זמן ומאמץ, כדי להגיע לאותן תוצאות שיכול היה להגיע אליהן בעבר.

דב חנין: אני שומע מן המומחים בתחום הזה שבשכבה העליונה של הים, השכבה העליונה של הדגים נפגעה בצורה קשה מאוד.

דב חנין: לתופעה הזאת יש סיבות מורכבות מאוד, שבחלקן חורגות מתחום הדיג.

דב חנין: אחת הסיבות היא התחממות הים שקשורה לשינויים אקלימיים גלובליים.

דב חנין: זה תופעה שקיימת אצלנו וקיימת גם במקומות אחרים.

דב חנין: אומרים לי שהטמפרטורה הממוצעת של הים בחופי תל-אביב עלתה השנה ב-2.5 מעלות בממוצע.

דב חנין: למתרחצים כמובן הרבה יותר נוח אבל לדגים כנראה פחות נוח.

דב חנין: פרט לכך יש תופעה בעייתית נוספת, נדידה של מינים מים סוף, שאף היא משנה מאוד את פני הים.

דב חנין: ידועה לציבור התופעה של עליית היקף המדוזות שנתפסת בעיקר כדבר מטריד ומפריע למתרחצים אבל יש לה כמובן גם משמעות על משק הדגים בים כי המדוזות הללו ניזונות מאותם חומרי תזונה שיכולים לשמש גם את הדגים ובסופו של דבר את הדייגים.

דב חנין: שתי התופעות שהתייחסתי אליהן הן כמובן רחבות מאוד וכלליות ולא מדינת ישראל יכולה לטפל בהן ולתת להן תשובה.

דב חנין: אנחנו לא יכולים לתת בעצמנו תשובה לשאלת התחממות הים וגם לא לשאלת נדידת המינים מים סוף.

דב חנין: אבל המציאות הזאת מחייבת אותנו להיערכות שונה ואחרת והתייחסות הפוכה בכיוונה לנושא הדייגים והצורך לשמור על ענף הדיג הימי בישראל.

דב חנין: אני אומר את הדברים כי דיג בים חשוב ומשמעותי, קודם כול כמובן לאנשים שמתפרנסים ממנו, אבל יש לו כמובן רבדים נוספים תרבותיים וחברתיים.

דב חנין: גם הציבור הישראלי צריך ורוצה ליהנות מדגי ים שיש להם את היתרונות שלהם, ועם כל הקושי שקיים בשל הידלדלות סוגים מסוימים של דגים עדיין יש דגים אחרים.

דב חנין: אנחנו צריכים לאפשר לדגים האחרים להגיע וגם למישהו להתפרנס מן הדיג הזה.

דב חנין: לְמה אני מכוון?

דב חנין: כאשר הדייג צריך לעבוד הרבה יותר קשה כדי להגיע לאותה כמות של דגים, אנחנו צריכים לייצר מנגנונים שיאפשרו לדייג להתפרנס בכבוד מן העבודה הקשה שלו.

דב חנין: זה אומר, למשל, לצמצם את מנגנוני התיווך ולאפשר לדייגים למכור דגים באופן ישיר ואז את אותה כמות של דגים שהם מצליחים לדוג, במקום שיכניסו אותם למערכת של מתווכים ותיווכים וסיטונאים וקמעונאים וחנויות וכדומה, אם היינו מצליחים לייצר מנגנון ישיר מהדייג לצרכן הרי הרווח המסוים יכול היה להישאר בידי הדייגים ולאפשר להם באמת להתפרנס מהדיג שלהם.

דב חנין: הדברים הללו התחדדו לי מאוד בעקבות סיור שהשתתפתי בו בנמל יפו, שם פגשתי גם בכמה מנציגי הדייגים שהעלו בפניי יוזמה להקים שוק דייגים בנמל יפו.

דב חנין: אין לנו הרבה מאוד דייגי ים בישראל.

דב חנין: יש קבוצה ביפו, יש קבוצה בג'סר א-זרקא, יש קבוצה בעכו, אולי כמה בחיפה.

זיינב סעדו: גם בפרדיס.

דב חנין: קבוצה לא גדולה של אנשים שאנחנו רוצים לאפשר להם להמשיך להתפרנס מן הים.

דב חנין: כדי שהם יתפרנסו מן הים הם צריכים איכשהו להרוויח מן העבודה שלהם ולעשות אותה בצורה כזאת שתותאם לנתונים הקשים של הירידה בכמות הדגים שקיימת בחופים שלנו.

דב חנין: אני אומר את הדברים בזהירות, אבל התרשמתי מתוך המחקר הקטן שערכתי – ונמצאים אתנו כאן נציגי משרד החקלאות, אשמח לשמוע את תגובתכם, ואם אני טועה במשהו אנא תתקנו אותי – שנושא הדיג הימי לא נמצא בראש סדר העדיפויות של משרד החקלאות.

דב חנין: גם כשמסתכלים במשרד החקלאות על דיג, ישנה הסתכלות יותר על הדיג התעשייתי, הדיג של ברכות הדגים וכדומה.

דב חנין: אני לא בא לפגוע באף אחד, אין לי שום דבר נגד גידול דגים בברכות דגים.

דב חנין: אני רק אומר שאנחנו נמצאים ממש בשעת חירום.

דב חנין: אם לא נעשה היום מעשה מאוד-מאוד דרמטי ונחרץ כדי להגן על הדייגים, אנחנו בעצם מחסלים את היכולת של האנשים האלה להתפרנס, וזה אומר שהם לא יעבדו בדיג והילדים שלהם לא ימשיכו לעבוד בדיג, ואנה אנו באים מבחינת ענף הדיג, שהוא באמת ענף משפחתי, ענף של מפרנסים קטנים.

דב חנין: המהלך הזה, לעודד את הדייגים, למשל במנגנון של שוק דייגים, מחייב התייחסות בין-מערכתית של כל הגורמים המעורבים.

דב חנין: זה מחייב התייחסות קודם כול של משרד החקלאות שצריך להיות הגורם המוביל, זה מחייב התגייסות גם של משרדים נוספים – משרד הבריאות, הרשויות המקומיות.

דב חנין: יש לנו צורך לייצר כאן איזה שילוב אינטרסים בין כל הגורמים כדי לקדם את המהלכים באופן מעשי.

דב חנין: אני רוצה לסכם ולומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נמצאים היום במתכונת של דיון מהיר.

דב חנין: הפעם הדיון הוא מהיר לא רק מכיוון שביקשנו שיהיה מהיר, אלא מכיוון שיש כאן בעיה שאם לא תטופל במהירות יש סכנה שבשנים הקרובות נגיע למצב אחר לגמרי ולא יהיה דייגים שיישבו מסביב לשולחן וייצגו את האינטרס של הדיג ואת הצורך בפיתוח התחום הזה, אלא אולי יהיו גורמים אחרים, גורמים כלכליים אחרים שייכנסו לתחום הזה, אבל לא אותם דייגים שאנו רוצים לעודד אותם.

דב חנין: תודה רבה.

חנא סוייד: תודה רבה.

חנא סוייד: אני מבקש לצטט מכתבה שמתארת את המצוקה בענף הדיג.

חנא סוייד: כתוב כאן ששלל של רשת ממוצעת בישראל עומד על כ-200 קילוגרם דגים לעומת 1,200 קילוגרם דגים שניתן לדוג מול חופי אנטליה שבטורקיה.

חנא סוייד: ההבדלים ממש עצומים.

חנא סוייד: אמנם מדובר בשני אזורים שונים, אבל בסופו של דבר זה אותו ים.

חנא סוייד: אני מסכים כמובן לגישה הכללית שהציג חבר הכנסת חנין, שמדובר כאן בתופעה בהיבט המקרו – שינויים אקלימיים שקורים בקנה מידה רחב מאוד שאין אפשרות כמובן לשלוט בהם או לשנות אותם.

חנא סוייד: יחד עם זה, אני מציין את החשיבות של צעדים שמשרד החקלאות וכל הגופים הרלוונטיים האחרים צריכים לנקוט בהם על מנת להמתיק את הגלולה, על מנת לתת מענה ולאפשר לדייגים להמשיך לעסוק בתעסוקה הזאת ולאפשר להם לחיות בכבוד.

חנא סוייד: באותה כתבה שקראתי ממנה כרגע, שפורסמה ב-YNET, כתוב גם שהצעד שמשרד החקלאות נקט בו הוא צמצום ניכר בהיקף הדיג בחופי הים התיכון.

חנא סוייד: זה מזכיר גם את הצעד שננקט בכנרת, שגם סביבו יש הרבה דיון וויכוח מדעי וכלכלי.

חנא סוייד: אשמח אחר-כך לשמוע התייחסויות גם לגבי העניין הזה.

חנא סוייד: אפתח כעת את הדיון.

חנא סוייד: יש כאן נציגי דייגים שיכולים לתאר את ההתנסות, את ההיבטים השונים, את היקף הבעיה כפי שהם מרגישים אותה.

חנא סוייד: נשמע אותם ואחר-כך ניתן לאנשי המקצוע להתייחס לדברים, בבקשה.

זיינב סעדו: אני חבר בוועד הדייגים ביפו.

זיינב סעדו: כבר למעלה מ-7 דורות בני משפחתי עוסקים בדיג בנמל יפו.

זיינב סעדו: היה פעם טוב בנמל יפו, הדיג היה טוב מאוד ומשרד החקלאות היה טוב, לפני שנים.

זיינב סעדו: בשנים האחרונות משרד החקלאות בכלל-בכלל לא מתייחס לדייגים, בשום אופן לא.

זיינב סעדו: הוא לא מתייחס אליהם בשום דבר.

זיינב סעדו: הוא מתייחס לברֵכות, מתייחס למגדלי דגים, מתייחס לכל מיני דברים, אבל מזניח את הדייגים.

זיינב סעדו: נפגשנו כמה פעמים עם אנשי משרד החקלאות.

זיינב סעדו: ביקשנו שתצא הוראה להשבית את הספינות הגדולות במשך חודשיים, כפי שנהוג לעשות בכל העולם.

זיינב סעדו: אפילו מצרים שהיא מדינה ענייה מאוד משביתה את כל הסירות למשך חודשיים ומונעת מכולם לדוג.

זיינב סעדו: בחודשיים הללו מתרבים הדגים, מטילים ביצים, ואחרי החודשיים הללו אפשר לעבוד.

זיינב סעדו: אם כך ננהג יהיו לנו הרבה יותר דגים.

זיינב סעדו: את כל זה ביקשנו ממשרד החקלאות, אך את משרד החקלאות הדייגים לא מעניינים בכלל, לא רק בנמל יפו אלא בכל הארץ.

חנא סוייד: הדבר הזה נעשה אי-פעם בישראל?

חנא סוייד: אתה מנסה להסביר שמשרד החקלאות בעבר התעניין ועכשיו לא מתעניין.

חנא סוייד: אילו דברים מחסיר עכשיו משרד החקלאות?

חנא סוייד: אולי תציג פעולות ספציפיות כך שנוכל לשמוע התייחסות לזה.

חנא סוייד: השבתת דיג לחודשיים, בעבר זה נעשה ועכשיו לא נעשה?

זיינב סעדו: נכון.

זיינב סעדו: ניסו את זה פעם, לפני כמה שנים, השביתו במשך חודשיים את כל הספינות.

זיינב סעדו: אחרי חודשיים ראינו הבדל אדיר בכמות הדגים, ראינו דגים שלא היינו רגילים לראות.

זיינב סעדו: היו כמויות גדולות של דגים וכל הדייגים שמחו, כל הדייגים עבדו, האנשים נהנו, לא היו צריכים לבקש הלוואות וללכת לביטוח הלאומי ולבקש כסף, כל האנשים נהנו מן הדיג.

זיינב סעדו: עשו את זה פעם אחת, אך לא חידשו את זה בתואנה שאין תקציב, שאין כל מיני דברים.

זיינב סעדו: אינני יודע, למשרד החקלאות יש כל מיני סיבות.

זיינב סעדו: אם היו ממשיכים בכך הרי הדיג בישראל היה נהדר.

חנא סוייד: אין תקציב לְמה?

זיינב סעדו: להשבית את הספינות הללו.

חיים אנג'וני: בעבר ניתן פיצוי.

חיים אנג'וני: היתה השבתה במשך חודשיים והדייגים פוצו.

חנא סוייד: אני רוצה לחדד את התמונה כדי שנקבל התייחסות ברורה.

זיינב סעדו: כאשר היתה השבתה במשך חודשיים הרגשנו טוב מאוד.

זיינב סעדו: לא היה צריך להביא דגים ממצרים ומסין ומכל מיני מדינות.

זיינב סעדו: כעת עברו לייבוא של דגים.

זיינב סעדו: במקום שיהיו לנו הדגים שלנו בארץ, במקום שדייגים יוכלו להתפרנס מדיג במדינה עכשיו הרבה דגים מיובאים מחוץ-לארץ והמצב של הדייגים מידרדר יותר ויותר מיום ליום.

זיינב סעדו: אנחנו מבקשים מכם, מכולם, ממי שיכול לעזור לנו לנסות להשבית את סירות הדיג למשך תקופה מסוימת כדי שהדגה תתחדש.

זיינב סעדו: בטבריה ביקשו להשבית את סירות הדיג למשך שנתיים.

זיינב סעדו: אנחנו לא רוצים שנתיים.

זיינב סעדו: שיעמידו את הסירות למשך חודשיים לפחות כדי שהדגה תתחדש, כדי שלא נצטרך להיות עבריינים, כדי שלא נצטרך לחפש כל מיני דברים אחרים.

זיינב סעדו: זאת העבודה היחידה שלנו.

זיינב סעדו: אנחנו כדייגים לא רגילים לעבוד בדבר אחר ואנחנו לא יכולים לעבוד בדבר אחר.

זיינב סעדו: במשך דורות רבים חיינו מזה, לא מהיום ולא מאתמול, ואנחנו מבקשים מכם להתערב בדבר הזה.

זיינב סעדו: זה מה שאנחנו צריכים.

זיינב סעדו: תודה לכם.

חנא סוייד: תודה רבה.

חנא סוייד: אדוני דייג?

אורי שרון: אני נציג דייגי יפו ביחד עם מר זיינב סעדו.

אורי שרון: בחרתי לרשום את הדברים כדי שאוכל להתמקד.

אורי שרון: בסך הכול זה הרבה מעבר לְמה שהתחילו להציג כאן.

אורי שרון: אקרא את הדברים, ברשותכם.

אורי שרון: דברים לוועדת הכלכלה של הכנסת.

אורי שרון: תודה ליוזמת ההתכנסות.

אורי שרון: אנחנו דייגים בפועל ונציגי דייגים.

אורי שרון: מר סעדו בא ממשפחת דייגים ששורשיה אולי מימי קדם, הוא בעצמו לא יודע בדיוק.

אורי שרון: אביו ובנו דייגים פעילים.

אורי שרון: אני – אורח.

אורי שרון: הגעתי לים בנערותי, הצצתי ונפגעתי – הים ריתק ושבה אותי.

אורי שרון: הקורה אותנו בדיג, לצערי, הוא בבואה של הקורה בכלל.

אורי שרון: בשביל להחזיר עטרה אנחנו חייבים לשנות את החובש אותה.

אורי שרון: אני רואה את זה כדבר רציני מאוד.

אורי שרון: האם יכולה לצאת מכאן החלטה כיעד לאומי שהאיכר חוזר לחרוש את אדמתו והדייג לדוג דגים?

אורי שרון: סליחה שאני נשמע כל-כך דרמטי, אבל אני רואה את הדברים כך.

אורי שרון: אני לא צריך להזכיר לכם שום דבר, כי על זה כולנו מחנכים את הילדים.

אורי שרון: כדי להקצין קצת את הדברים שאמר מר סעדו, בזמנו הקימו את "המשביר" – כדי שהדייג לא יחדל חס וחלילה לדוג דגים הביאו לו רשתות, כדי שהאיכר לא יחדל לחרוש את אדמתו הביאו לו זרעים.

אורי שרון: זה תחילתה של דרך, החזון וההתגשמות שלו.

חנא סוייד: על השולחן הזה בדרך כלל הדיונים הם על ריבית ועל פריים ועל סלולר.

חנא סוייד: פעם אחת צריך גם משהו לרוח, לנשמה.

אורי שרון: הדייג שעד לתחילת שנות השבעים הלך גאה על המזח – והוא הלך שם גאה – יחד עם החקלאות בכלל היווה חלק מהגשמת החזון: מתפרנס מן הים בכבוד, מגובה ונתמך על-ידי אגף הדיג במשרד החקלאות.

אורי שרון: כל-כך מגובה ונתמך שתתארו לכם, בימים עברו היה פייפר באוויר שהיה מאתר להקות דגים, שלא לדבר על יתר הדברים.

אורי שרון: ההדגש הוא על כך שכולם היו ממוקדים.

אורי שרון: אך עם החורבן האידיאולוגי לאורך ארבעים השנים האחרונות – ואפשר מבחינה אידיאולוגית להתייחס גם למשהו אחר – באיזה מקום המפנה הגדול החל כאשר הקיבוצים עזבו את הדיג, לקראת אמצע שנות השישים.

אורי שרון: אני היום בדילמה של הישרדות, כלומר דיג החופים שבו עסקתי ועסקו בו אחרים כמותי עד לפני עשרים שנים בעצם הפסקנו להתפרנס ממנו, בשל סיבות שתיכף נגיע אליהן, וזה לא בפורום של הוועדה.

אורי שרון: אינשאללה אם יהיה המשך אז ידונו בעניין הזה ויהיו לזה גם תוצאות.

אורי שרון: אנחנו בדילמה כיצד להישאר דייגים.

אורי שרון: עברנו לדיג מסחרי יותר, בספינות מכמורת.

אורי שרון: ספינת מכמורת היא ספינה שגוררת אחריה רשת ובכל 3-4 שעות מרימה אותה.

אורי שרון: אך אשר קרה אותנו לפני 20-25 שנים קורה אותנו היום גם בדיג מכמורת.

אורי שרון: הדיג הלך ונכחד.

אורי שרון: הדייג היום – וקשה לי לומר את הדברים הללו, כי בסך הכול אנחנו גרמנו לכך, בשל ההתייחסות לענף – נהפך למעשה לנתמך סעד כשהדיג משמש אותו להשלמת הכנסה.

אורי שרון: אני בכוונה מקצין את הדברים, אבל אני לא מגזים.

אורי שרון: אגף הדיג נהפך בעל כורחו, בשל היעדר תקציבים ובגלל שגיונות העבר, שלא כאן ניכנס אליהם, מתומך לרודף ומציק, וזה לא עניין אישי כאן.

אורי שרון: בנו של מר סעדו, לדוגמה, לא יכול לצאת לים כי אין לו רישיון מסודר.

אורי שרון: כלומר, שושלת של דייגים שמר סעדו בעצמו לא יודע להגדיר את אורכה, אולי היא באמת מימי קדם, בגלל מעשה שהוא כאילו חיובי, כי רוצים לקבוע שלא כל אחד יוכל לדוג דגים, את מי עצרו?

אורי שרון: את בנו של זה.

אורי שרון: כאשר ניכנס לעומק העניין הזה יוסבר.

אורי שרון: כאן אני מגיע לנקודה כאובה מאוד שרק מסבירה עד כמה העניין שאנו דנים בו, בהיבט חיובי מאוד של נוסטלגיה, בעצם הרבה יותר כבד-משקל והרבה יותר דרסטי מאשר אנו מתארים לעצמנו.

אורי שרון: רוצה לומר, שאם באמת ההחלטה כאן תהיה להיכנס לנושא הזה, צריך לעשות כאן מהפיכה.

אורי שרון: בקיץ האחרון בהיותנו באספנה – אספנה זה תהליך של חידוש ספינה, תהליך שהספינות הגדולות עוברות מידי שנה כאשר מעלים את הספינה לטיפולים למשך חודש עד חודשיים – בתום יום עבודה ירדתי עם רובה ופנס והודעתי לשותפי לעבודה שאני הולך להביא לו דגים לאירוע שיש לו למחרת.

אורי שרון: לאחר שעה חזרתי ללא דג, ולשאלתו הסברתי: וויליאם, הייתי בבית של הדגים, בסלעי השובר.

אורי שרון: לא רק שאין דגים, גם צמחייה אין – הכול מת, מלבד מספר אַרָסִים, "אורחים" מים סוף ש"השתקעו" כאן.

אורי שרון: אגע בקצרה במעבר הדגים מים סוף.

אורי שרון: היום אנחנו מתפרנסים מן "האורחים" מים סוף.

אורי שרון: מצד אחד, יש תופעה של כניסת מדוזות, אבל מצד שני, למקום שהפכנו אותו לשכזה נכנסים מידי פעם דגים.

אורי שרון: לדוגמה, ב-3-4 השנים האחרונות נכנס דג הברבון שהדיג המסחרי שלו, כלומר דיג מכמורת, מהווה היום 40%-50% מפרנסתנו, דג ש"הציץ ונפגע", מבחינה חיובית, כלומר הוא המשיך והתרבה כאן והיום עליו פרנסתנו.

אורי שרון: כלומר, יש גם היבט חיובי לכניסה של דגים מים סוף.

אורי שרון: כדי לתאר לכם את זה בצורה אחרת, בעצם רוב הדגים שאנחנו מביאים היום הם "אורחים" מים סוף, לאורך כל 20-30 השנים האחרונות.

אורי שרון: יותר מזה, מה שאני מסביר מצמרר אותי לגמרי – הרסנו באופן טוטלי את הענף, כלומר הדגים המקומיים כבר בכלל לא נראים.

אורי שרון: מלבד אַרָסִים שנדבקים לסלע עם הארת הפנס, המסביב – ממש מפחיד.

אורי שרון: אווירה של מוות נישאת בים.

אורי שרון: למחרת, חברי ש"מוציא" צוללנים לאתרי צלילה בעומקים של 25-30 מטרים סיפר לי אותו סיפור.

אורי שרון: זה מזכיר קצת את מילות השיר של אריק איינשטיין: "המוות פה מוֹלֵך".

אורי שרון: לפני כ-15 שנים או יותר נתבקשנו על-ידי אגף הדיג לדוג במרחק כ-40 מייל מן החוף באזור של שפיכת פסולת פחם מתחנת הכוח חדרה.

אורי שרון: אני מתייחס לכך שהדבר אולי גדול מאתנו.

אורי שרון: הבאנו משם כרישונים לדגימת זיהום.

אורי שרון: עומק של 40 מייל זה 40 פאדום, זה משהו כמו 750 מטר עומק מים.

אורי שרון: אני לא יודע את תוצאות הבדיקה.

אורי שרון: מה שכן, נראה שלאורך השנים כתוצאה משפיכת פסולת קרוב יותר לחוף יש הצטברות של זיהום שמהווה כנראה את אחת הסיבות העיקריות למות הים.

אורי שרון: באשר לזיהום הים, אני רוצה להזכיר לכם שהעמים השוכנים לאורך כל חופי הים התיכון מחויבים בעניין השופכין לאמנת ברצלונה.

אורי שרון: זאת רק הערה.

אורי שרון: גם ממנה עשינו תרגיל התחמקות קטן.

אורי שרון: במדינות הלוונט – מצרים, קפריסין, טורקיה – יש עצירת דיג למספר חודשים, בעיקר של הספינות הגדולות.

אורי שרון: במדינות אחרות, כמו ספרד, הדיג מותר 3 מייל מן החוף.

אורי שרון: במקומות אחרים סוגרים שטחים לסירוגין, סוגרים שטח ופותחים שטח כדי להבטיח את התחדשות הדגה.

אורי שרון: לעמים החיים גם מן הים יש מערכת חוקים ואכיפה קפדניים כדי לשמר את הדיג ולאפשר המשכיות.

אורי שרון: לא צריך להמציא שום דבר.

אורי שרון: אצלנו יש איש יקר, הממונה על התחום הימי באגף הדיג, מר אורן סונין  – ושוב, דעו לכם, כל העניין הזה לא אישי – ויש לו תוכניות מגירה.

אורי שרון: צריך להחליט לעשות, לפחות להתחיל במשהו.

אורי שרון: נכבדים, אישוש הדיג ושיקומו הוא אתגר כבד ביותר שהשלכותיו יהיו סוחפות.

אורי שרון: הצלחתו מותנית בהפיכתו ליעד לאומי.

אורי שרון: אם יורשה לי, אחר-כך אתייחס לדברים של כבוד היושב-ראש ושל חבר הכנסת דב חנין, לנושאים ספציפיים.

אורי שרון: תודה רבה.

חנא סוייד: תודה.

חנא סוייד: אני מבין שיחידת מדידת העומק נקראת פאדום.

זיינב סעדו: פאדום זה 1.80 מטר ומשהו.

זיינב סעדו: זה יחידת מדידה אנגלית.

חנא סוייד: אני מבקש עכשיו לשמוע את ההתייחסות של אגף הדיג במשרד החקלאות.

חנא סוייד: מר אנג'וני, אולי תתייחס, ברשותך, לעניין הפיצוי.

חנא סוייד: ככל שאני מבין, בצמוד לתוכנית להפסקת הדיג בכנרת יש תוכנית של פיצוי לדייגים.

חנא סוייד: הרי אי אפשר למנוע מדייגים את התעסוקה שלהם מבלי לפצות אותם.

חנא סוייד: האם במקביל לצעדים שננקטו בים התיכון יש גם צעדים מקבילים להשבתת הדיג ולפיצוי הדייגים?

חנא סוייד: תתייחס למכלול העניין.

חיים אנג'וני: אתייחס למכלול העניין ואגע גם בנקודה הזאת.

דב חנין: כמה דייגי ים יש לנו היום בארץ?

חיים אנג'וני: אם נשים את הכנרת בצד לצורך הדיון הזה, אנחנו מנפיקים כ-430 רישיונות דיג בשנה לסירות דיג, ל-25-26 מכמורתנים פעילים – הקבוצה שמייצגים כאן מר זיינב סעדו ומר אורי שרון – שזה ספינות גדולות שגוררות רשתות שעליהן יש צוות של 3-4 אנשים, וכ-10-15 ספינות הקפה, שהן ספינות ביניים שעובדות על הדגים של המים העליונים, והשאר, כ-350-400 חסקות של אנשים שעובדים בקרבת החוף.

חיים אנג'וני: אבל יש ציבור לא קטן של דייגים חובבנים שעוסקים או בדיג חכות או בצלילה.

חיים אנג'וני: בסך הכול אגף הדיג מנפיק בכל שנה 6,000 רישיונות דיג.

דב חנין: גם דיג כזה מצריך רישיון?

חיים אנג'וני: הוא מורשה.

דב חנין: כלומר, היום אסור לאדם לעמוד עם חכה מול הים ולדוג?

חיים אנג'וני: למעט חכה מן החוף שלא דורשת רישיון.

חיים אנג'וני: שאר העיסוקים, אם דיג בצלילה, אם דיג ברשת בתוך סירה מחייבים רישיון.

חנא סוייד: זה נכון גם לכנרת?

חיים אנג'וני: זה נכון גם לכנרת עד לנקודת ההשבתה שבה אנחנו רוצים לאסור את הדיג בכל הצורות.

חיים אנג'וני: בשנים האחרונות משרד החקלאות רואה חשיבות גדולה מאוד לנושא הדיג בגלל מה שנאמר בתיאור המצוין של חבר הכנסת חנין שלמד את הנושא לעומק.

חיים אנג'וני: המצב קשה, ומשרד החקלאות העלה את הנושא הזה על סדר יומו וגם הקצה תקציבים מרובים למדי לעניין, כולל, אינני יודע אם אתם יודעים, אנחנו תומכים בציוד של הדייגים.

חיים אנג'וני: למשל, קיבלנו החלטה לתמוך ב-50% מענק על מנועים ידידותיים לסביבה והדייגים מחליפים את המנועים.

חיים אנג'וני: מנוע כזה יכול לעלות 150,000 שקל ואנחנו תומכים בסכום של 70-100 אלף שקל עבור מנוע כזה.

חיים אנג'וני: בשנתיים האחרונות השקענו לא מעט כסף בתחומים הללו.

חיים אנג'וני: משרד החקלאות רואה בענף הדיג ענף חשוב.

חיים אנג'וני: הדייגים לא הזכירו את זה אז אני אומר, הדייגים, כל 430 הסירות של הים התיכון, מוציאים מן הים היקף הכנסות של כ-100 מיליון שקל בשנה בממוצע.

חיים אנג'וני: יש להם כמובן הוצאות.

חיים אנג'וני: אם מחלקים את זה לכלל הדייגים יוצא, למעט ספינות המכמורת שאיכשהו מתפרנסות, השאר בקושי מתקיימות.

חיים אנג'וני: המצב בהחלט קשה ואני מסכים לכל מה שנאמר כאן שמחייב התייחסות שונה וכיווני דרך חדשים.

חיים אנג'וני: באשר להשבתה, ידוע בעולם שההשבתה עוזרת להתאוששות הדגה.

חנא סוייד: לפני כן, ברשותך, לפי הנתונים הסטטיסטיים והמעקב שלכם, האם ידוע לכם שיש ירידה בתפוקה?

חנא סוייד: הערכת את ההכנסות ב-100 מיליון שקל.

חנא סוייד: האם יש לך נתונים לגבי משקל הדגה?

חיים אנג'וני: יש לנו נתונים על-פי מודלים ידועים בעולם.

חיים אנג'וני: בשנים מסוימות אנחנו אוספים את הנתונים טוב יותר או טוב פחות, אבל הקו ברור מאוד.

חיים אנג'וני: ב-3 השנים האחרונות בעיקר הכנסנו עובד חדש לנושא הזה, דוקטורנט שעורך השוואה בין המצב לפני 20 שנים למצב היום.

חיים אנג'וני: המגמה היא ירידה, למעט בענף המכמורת שאותו מייצגים כאן מר אורי שרון ומר זיינב סעדו.

חיים אנג'וני: הם נמצאים פחות או יותר באותו היקף שלל, אבל, כפי שציין חבר הכנסת חנין, משקיעים יותר יחידות מאמץ כדי לתפוס את אותו שלל.

חיים אנג'וני: כלומר, המשאב קטן.

חיים אנג'וני: הם משקיעים יותר מאמץ כי המשאב לא קיים.

חיים אנג'וני: יש מודלים שמראים בדיוק: כאשר משקיעים יותר יחידות מאמץ לאותה יחידת שלל סימן שהמשאב נמצא בסכנת הכחדה.

חיים אנג'וני: אנחנו מסתכלים על העבודה האחרונה שפורסמה לפני 3 חודשים של ארגון הדיג של מדינות הים התיכון, לפיה 80% מן הדגים בים התיכון נמצאים בלחץ-יתר, נמצאים בסכנה בגלל כל התופעות שצוינו כאן: דיג-יתר, התחממות הים התיכון, זיהום הים.

חיים אנג'וני: כל התופעות הללו אכן קיימות.

חיים אנג'וני: גם מדינות הים התיכון וגם ארגון ה-OECD שהצטרפנו אליו, ואתם בוודאי מכירים את הנושא לפני ומלפנים, יש לו פרק שלם על נושא הדיג והוא מציג המלצות ברורות מאוד.

חיים אנג'וני: אני תקווה שמדינת ישראל תדע לאמץ את ההמלצות של ה-OECD שאנחנו מדברים עליהן כבר זמן רב, אבל ברגע שזה בא עם רוח גבית של ה-OECD יש סיכוי טוב יותר שזה יתממש.

דב חנין: מה נקבע בהמלצות?

חיים אנג'וני: ההמלצות קובעות שחייבים לצמצם את מאמץ הדיג על-פי יכולת הים.

חיים אנג'וני: ברור לגמרי, כפי שתיאר מר אורי שרון בצורה יפה מאוד, שהים של לפני שלושים שנה הוא לא אותו ים של 2010.

חיים אנג'וני: זה ים עני יותר שיש בו פחות דגים, ולכן צריך להתאים את מאמץ הדיג ליכולת ההתאוששות של הים.

חיים אנג'וני: במקביל צריך לנקוט בפעולות נוספות כדי לעזור לים להתאושש.

חיים אנג'וני: יש שורה של דברים שאנו מתכוונים לעשות בשנתיים-שלוש הקרובות.

חיים אנג'וני: יש לנו תוכנית עם משנה סדורה, על מנת להביא להתאוששות הדגה וכן לצמצום מושכל של מאמץ הדיג.

חיים אנג'וני: את זה אפשר להשיג הן על-ידי השבתה חלקית, כפי שנאמר כאן, בעיקר בעונות הרבייה – כאשר הדגים עוסקים ברבייה לא להפריע להם ולתת להם להתרבות, ורק אחרי כן לחזור לדוג.

חיים אנג'וני: זה עניין של חודשיים-שלושה בשנה.

חיים אנג'וני: אפשרויות נוספות, שאף הן הוזכרו כאן, הן סגירת שטחים.

חיים אנג'וני: זה נקרא Marine protected area.

חיים אנג'וני: סוגרים שטח מסוים על-פי תקנה, נותנים לו להתאושש, בודקים מה קורה שם ואחרי כן פותחים אותו לדיג וסוגרים שטח אחר.

חנא סוייד: היכן אנחנו ביישום?

חנא סוייד: הרי מדובר כאן בשני צעדים שהם good practice, צעדים ידועים שמיושמים במקומות אחרים, ואחד מהם אפילו פשוט ומחייב השבתה לחודשיים.

חנא סוייד: מה מונע את יישום הדברים הללו?

חיים אנג'וני: אנחנו מקווים להתחיל ביישום מחדש של השבתת הדיג לחודשיים בשנה כבר בשנת 2011.

חיים אנג'וני: זה תלוי כמובן במסגרות של תקציב.

חיים אנג'וני: כפי שנאמר, אי אפשר להשבית בלי לפצות את הדייגים.

חנא סוייד: אני מבין שזה כפוף לתוכנית פיצוי.

חיים אנג'וני: אכן כן.

חיים אנג'וני: לפני כשנתיים עשינו סבב דיונים רציני מאוד ביחד עם הדייגים כדי למצוא איזו נוסחה משותפת, על דעת כל הדייגים, איך לעשות את ההשבתה.

חיים אנג'וני: לא הצלחנו להגיע לנוסחה כי העסק התפזר וכל אחד מן הדייגים משך לכיוון שלו ולא הגענו להבנות.

חיים אנג'וני: אבל ב-2011 המצוקה כל-כך גדולה שאני מאמין שגם הדייגים וגם אנחנו נגיע להבנות איך לבצע את ההשבתה.

חנא סוייד: ו-Marine protected area?

חיים אנג'וני: זה כבר תהליך שמלווה בסקרים.

חיים אנג'וני: משרד האוצר הקציב לטובת סקרים בים התיכון מיליון שקלים בכל שנה, החל משנת 2011.

חיים אנג'וני: משרד החקלאות יערוך סקרים בעקבות הקצאת הכספים של משרד האוצר על מנת ללמוד טוב יותר.

חנא סוייד: זה אולי בהשפעת ה-OECD.

חיים אנג'וני: ייתכן.

חיים אנג'וני: השפעה ברוכה.

חיים אנג'וני: נושאים נוספים שעומדים אצלנו לבחינה, אנחנו יודעים למשל שדג הלוקוס, דג הדקר, הולך ונעלם מן הנוף שלנו.

חיים אנג'וני: היום בטכנולוגיות של החקלאות הימית יש כבר תחילה של ייצור דגיגים כאלה.

חיים אנג'וני: יש לנו כוונה בפרויקט בשיתוף בין-לאומי עם מדינות הים התיכון האחרות, פרויקט שאולי גם יקרב את הלבבות באזור, לעשות אכלוס, לקחת דגיגים מהמכונים שיודעים לייצר אותם ולשים אותם בים על מנת להעשיר את הדגה.

חיים אנג'וני: מודלים כאלה עבדו יפה מאוד ביפן ובארצות-הברית, אמנם עם דגים שונים, אבל יש עדויות שזה עובד.

חיים אנג'וני: אנחנו מתכוונים בהחלט לבצע את זה.

חנא סוייד: באיזה טווח זמן?

חיים אנג'וני: הדגיגים הללו מיוצרים עדיין בכמויות קטנות מאוד כי הטכנולוגיה עדיין לא פתורה.

חיים אנג'וני: זה לא דבר שעומד בשער.

מוטי נחום: בשנה שעברה התחלנו בתוכנית מחקר שעוסקת בייצור הדגיגים הללו, בהשקעה של כמעט 3 מיליון שקלים.

מוטי נחום: התוצאות של תוכנית המחקר אמורות לאפשר את ייצור הדגיגים הללו, ובין היתר לצורך יישום בים.

חנא סוייד: אתה יכול להתייחס לרעיונות שהעלה חבר הכנסת חנין באשר להנגשת הציבור לדייגים, כלומר פתיחת שוק דייגים?

חנא סוייד: בשורה התחתונה, מבחינה כלכלית זה יכול לחסוך.

דב חנין: זה הצעד המיידי.

חנא סוייד: ובנוסף לכך יש לו כמובן גם ערך תיירותי.

חיים אנג'וני: יעידו כאן הדייגים שנלחמנו כתף אל כתף להשאיר את נמל יפו.

חיים אנג'וני: היו רעיונות אחרים של המינהל ושל כל מיני גורמים נדל"ניסטים להפוך את יפו לנמל נדל"ניסטי תיירותי ולבטל את הדיג בנמל.

חיים אנג'וני: לאחר מאבק משותף, בעיקר של הדייגים וגם של עוד חברים טובים אחרים הצלחנו להשאיר את הנמל, ויותר מכך, היום הוא נראה נמל לתפארת.

חיים אנג'וני: מה שחסר באמת הוא שוק דייגים.

חיים אנג'וני: נתמוך במה שניתן על מנת לפתוח שוק דייגים כזה.

חיים אנג'וני: יש היום מנהל נמל מצוין ביפו שקורא את הדייגים נכון ופועל לטובתם.

חיים אנג'וני: גם עליו הנושא הזה מקובל.

דב חנין: היכן החסמים?

דב חנין: אם אתם תומכים, ומנהל נמל יפו תומך, והדייגים רוצים, היכן החסמים?

חיים אנג'וני: לדעתי אין חסמים בירוקרטיים.

חיים אנג'וני: בתב"ע שנרשמה על הנמל דאגנו, ביחד עם מינהל התכנון, שיוקצה שם שטח לשוק דייגים.

דב חנין: אם אין חסמים, אדוני יכול לומר לנו, לפי הערכתו, מתי הפרויקט הזה יוכל לצאת לדרך?

חנא סוייד: מי יקים אותו?

חנא סוייד: מי היזם?

חנא סוייד: מי יבנה?

חיים אנג'וני: מי שיוזם ומבצע את הפעולות בתוך  נמל יפו הוא הבעלים של הנמל, קרי: עיריית תל-אביב-יפו.

חיים אנג'וני: אני אבוא בדברים עם מנהל הנמל ונראה איך אפשר להתחיל לגלגל את הפרויקט הזה, כי אני יודע שהוא תומך בכך.

חיים אנג'וני: היכן זה נמצא מבחינת תקציבים או סדרי עדיפויות?

חיים אנג'וני: נביא לו את סיכום הדיון של הוועדה.

חיים אנג'וני: חבל שהוא לא הוזמן לכאן, הוא היה יכול לתרום לדיון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עוד שתי שאלות, ברשותך.

דב חנין: אדוני התייחס למצב הים התיכון בכללותו ולתוכניות שלכם להביא אולי בשנה הבאה כבר למהלך של הפחתה, או הסדרה של תקופות הדיג.

דב חנין: השאלה שלי, עד כמה קיים בנושא הזה שיתוף פעולה בין-לאומי עם מדינות אחרות שכנות לנו?

דב חנין: בים התיכון אני יודע שיש גם דיג תעשייתי של ספינות שהן פשוט מעבורות דיג.

חיים אנג'וני: מפעלים לדיג.

דב חנין: מפעל כזה לדיג שפעיל בים יכול לשבש את כל התוכניות.

דב חנין: כלומר, הדייגים הישראלים יישבו בבית ומפעל הדיג יעגון מול חופי ישראל ויפעל.

חיים אנג'וני: שאלה מצוינת.

חיים אנג'וני: אנחנו אכן שואלים: בסדר, אנחנו נבצע את כל הפעולות הנדרשות, מדינת ישראל תשקיע משאבים לטובת העניין הזה והשכנים שלנו מצפון ומדרום ייהנו מן הפירות.

חיים אנג'וני: היינו שותפים בוועידת דיג של מדינות הים התיכון ושם העלינו את הנושא הזה.

חיים אנג'וני: הסורים באותה ישיבה הסכימו לשבת ביחד אתי באותו פורום, דבר לא רגיל.

חיים אנג'וני: יש כוונה של אותו גוף ים-תיכוני לסנכרן את הפעילות, שמתישהו גם הפלסטינים וגם הלבנונים והסורים ינקטו את אותה מדיניות מחייבת.

חיים אנג'וני: ב-2012 תצא דירקטיבה של האיחוד האירופי שתחייב את מדינות האיחוד, אבל תהיה כהמלצה גם למדינות האחרות.

חיים אנג'וני: אנחנו מקווים שיהיה שיתוף פעולה.

חיים אנג'וני: אנחנו לא משלים את עצמנו שהפלסטינים שהיום רעבים ללחם יתחילו מייד ליישם את אותן מגבלות.

חיים אנג'וני: אבל להרחיב את השאלה שלך, פקודת הדיג מכסה את גבול המים הריבוניים ולספינות אחרות אסור להיכנס אל תחום המים הריבוניים ללא רישיון דיג מטעם מדינת ישראל, ואנחנו לא מנפיקים רישיונות דיג למדינות אחרות.

חיים אנג'וני: כדי למנוע את התופעה שאדוני הציג, המלצנו למשרד החוץ ולמשרד המשפטים שמדינת ישראל תכריז על הרחבה של "המים הכלכליים", כלומר תוספת של 12 מייל למים הסמוכים, זה Economic zone, ואז ספינות שהיום כן יכולות להיכנס בסמוך למים הטריטוריאליים שלנו לא יוכלו להיכנס כי הן יצטרכו לפעול על-פי פקודת המים.

חיים אנג'וני: התהליך הזה תקוע בתוך הממשלה ואולי בעזרת הוועדה ניתן יהיה להניע אותו.

חנא סוייד: עניין הדיג מתיישב עם חיפושי הגז והנפט?

דב חנין: דגים אוהבים גז?

דב חנין: ...

חיים אנג'וני: זה לא הולך טוב.

חיים אנג'וני: כאשר בונים קו גז זה מפריע לדייגים.

חנא סוייד: אני מודה לך מאוד.

חנא סוייד: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של המשרד להגנת הסביבה, ובמיוחד בעניין הקשר בין הזיהום שמושלך לים ובין הימצאות והתרבות הדגה, ואולי האיכות שלה ואולי עוד דברים כהנה וכהנה.

רונן אלקלעי: קודם כול, אני משתתף במצוקה של הדייגים.

רונן אלקלעי: אני פוגש הרבה מאוד דייגים ושומע מכולם את הדיווח הקודר מאוד על מצב הדיג בים.

רונן אלקלעי: זה אולי לא מנחם אף אחד, אבל אני פוגש גם אנשים בכנסים בין-לאומיים ושומע את הדברים האלה גם מהשכנים התוניסאים שלנו ומן השכנים המרוקאים שלנו.

רונן אלקלעי: עם הלבנונים והסורים אני כמובן מדבר פחות, אבל תמונת המצב הזאת משקפת את תמונת המצב בים התיכון בכללותו ולא רק בחופי ישראל.

רונן אלקלעי: הסיבות לכך רבות ומגוונות.

רונן אלקלעי: לא אכנס לכל הסיבות.

רונן אלקלעי: יסכימו איתי הדייגים, יש כאן סיבה ומסובב.

רונן אלקלעי: הדיג גורם להתמעטות של דגים, אין מה לעשות.

רונן אלקלעי: לצערנו קצב התרבות הדגים לא מצליח להדביק את קצב הדיג.

רונן אלקלעי: חלק מהסיבות הן הקידמה שאנו חיים בה.

רונן אלקלעי: היום דייג מכמורתן יוצא עם מכשיר אקו-סאונדר משוכלל מאוד ועם מכשיר ג'י-פי-אס ועם רשתות הרבה יותר מתקדמות מאשר היו פעם, עם מנועים חזקים יותר מאשר היו פעם, כך שההשוואה לשנות השבעים קצת לא הוגנת, בעיקר מצידם של הדגים.

רונן אלקלעי: אני לא קם נגד הדייגים.

רונן אלקלעי: זכותם להתפרנס בכבוד מן המקצוע שהם אמונים עליו.

רונן אלקלעי: אני סבור שצריך בהחלט לתמוך בדייגים על-ידי השבתה תקופתית של הדיג.

רונן אלקלעי: אני לא משוכנע שחודשיים זה מספיק.

רונן אלקלעי: אני נפגש הרבה מאוד עם אנשי המכון לחקר ימים ואגמים ושומע מהם שחודשיים זה תקופה אולי לא מספיק ארוכה, אבל זה לא המקצוע שלי ולכן אשאיר את זה לעמיתיי ממשרד החקלאות ולעמיתיי הדייגים.

חנא סוייד: אני חייב להפריע לך לרגע.

חנא סוייד: אתה מצביע על תופעה הפוכה בדיוק ממה שקורה.

חנא סוייד: בעצם כמות הדגים קטֵנה.

חנא סוייד: אתה אומר שבשל התרבות האוכלוסייה גדל היקף הדיג, אבל לא דגים יותר.

חנא סוייד: בסופו של דבר השלל נמצא בירידה.

חנא סוייד: אז על איזו תופעה אתה מדבר?

רונן אלקלעי: ככל שדגים יותר יש פחות דגים בים.

חנא סוייד: אני מסכים אתך שככל שדגים יותר יש פחות דגה, אבל הם לא דגים יותר.

חנא סוייד: השלל פחוּת.

רונן אלקלעי: השלל הולך וקטן מפני שהדגים לא מספיקים להתרבות.

חנא סוייד: זה דבר אחר.

חנא סוייד: אלה שני דברים נפרדים שלא קשורים זה בזה.

רונן אלקלעי: הם קשורים בהחלט.

רונן אלקלעי: אם יפסיקו לדוג יהיו יותר דגים בים.

חנא סוייד: כל אדם באמונתו יחיה.

חנא סוייד: לצורך העניין, מה ההשפעה?

רונן אלקלעי: עלה כאן נושא זיהום הים.

רונן אלקלעי: אני חייב לציין שכבר 8 שנים ברציפות אנחנו מנטרים את זיהום הים.

רונן אלקלעי: אנחנו מנטרים עוד הרבה לפני כן, אבל במשך 8 שנים ברציפות אנחנו מנטרים את מצב בריאותו של הים.

רונן אלקלעי: החדרת המזהמים לים הולכת וקטנה.

לאה ורון: אולי תוכל להסביר לנו מה המשמעות של ניטור הים.

רונן אלקלעי: פעמיים בשנה, בסתיו ובאביב, המכון לחקר ימים ואגמים שעושה עבורנו את עבודה משיט ספינת מחקר לים שלוקחת דגימות הן מגוף המים והן מן הקרקעית.

רונן אלקלעי: מדווחים לנו על ירידה משמעותית בכמות המזהמים בים.

רונן אלקלעי: זה פורסם במאזן מזהמים לים התיכון של 2000-2004 ובקרוב אמור להתפרסם מאזן מזהמים של 2004-2008, בכל 4 שנים מפרסמים מאזן כזה.

רונן אלקלעי: אבל אנחנו לא רגועים.

חנא סוייד: מן הבחינה הזאת, אתה לא חושד שירידת כמות המזהמים היא הסיבה להקטנת הדגה.

רונן אלקלעי: הלוואי והייתי יכול להגיד דבר כזה ואז היינו חוזרים לזהם את הים והדגים היו מתרבים.

חנא סוייד: הקונספציה היא שהיקף הזיהום בים דווקא עולה.

רונן אלקלעי: זאת קונספציה שגויה.

רונן אלקלעי: זאת הדעה הרווחת בציבור אבל חבר הכנסת חנין מכיר טוב מאוד את המנגנון של מתן היתרים להזרמה לים, כולל המנגנון של עיצומים כספיים.

רונן אלקלעי: המנגנון למתן היתרים להזרמה לים עוזר מאוד לצמצם את מספר המזרימים של מזהמים לים.

דב חנין: אנחנו רק ממתינים בקוצר-רוח שיִגבו אגרות על כל זיהום כזה.

רונן אלקלעי: בקרוב מאוד ייגבו אגרות כאלה.

רונן אלקלעי: אני לא יכול להגיד שאנחנו יכולים לנוח על זרי הדפנה כרגע, אבל בהחלט המגמה של זיהום הים הולכת ופוחתת.

רונן אלקלעי: בבדיקות שעושים בביו-מסה, כלומר לוקחים דגים מן הים, מנתחים אותם ובודקים את כמות המזהמים בדג, המצב בסדר גמור.

רונן אלקלעי: כך שאנו לא יכולים לתלות את התמעטות הדגים בזיהום הים.

חנא סוייד: האם נוכל לשמוע את התייחסות נציגת משרד האוצר?

דב חנין: את יכולה להגיד בקצרה שאתם תתמכו בכל תוכנית לעידוד הדייגים.

דב חנין: זה מה שהוועדה מעוניינת לשמוע.

חנא סוייד: נדרשים כאן מעט מיליוני שקלים.

דניאלה גרא: ברגע שיציגו לנו תוכנית נשקול מה לעשות.

דניאלה גרא: לא הוצגה לנו שום תוכנית ואנחנו לא מכירים את הנושא.

דניאלה גרא: נלמד אותו, אין בעיה.

דניאלה גרא: משרד החקלאות יפנה אלינו ונראה מה לעשות.

מוטי נחום: אני מבקש להוסיף בהמשך לדבריה של גברת דניאלה גרא, בינתיים עוד לא היתה בקשה שלא נענינו לה בחיוב על-ידי משרד האוצר.

דב חנין: אז אנא, תבקשו.

חנא סוייד: הנה, בגלל זה מקיימים דיונים בכנסת.

מוטי נחום: אבל כדי לבקש אנחנו צריכים לאסוף את המידע.

מוטי נחום: לצורך כך קיבלנו כבר ממשרד האוצר מיליון שקלים לשנים 2011 ו-2012 כדי לאסוף את הידע, מתוך מגמה להכין תוכנית.

דב חנין: יש מסביב לשולחן הזה לא מעט ידע אצל הדייגים.

דב חנין: אני לא בטוח שתצטרכו להוציא הרבה כסף בכדי לאסוף מהם את הידע.

דב חנין: נדמה לי שהם מוכנים לתת אותו בחינם.

חיים אנג'וני: כל המהלכים שהצגנו ייעשו בשיתוף הדייגים.

חנא סוייד: אני חייב להגיד לכם מה המתווה שלנו.

חנא סוייד: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בשעה 4 כי המליאה מתחילה ולא נוכל להמשיך את הישיבה.

חנא סוייד: אם מישהו מרגיש שהוא חייב להגיד דבר מה, אאפשר לו.

זיינב סעדו: אני מבקש ממשרד החקלאות שנותן רישיונות בלי סוף, שיעצור את מתן הרישיונות כי הם מפריעים מאוד בדיג.

יוסי יעיש: אני מזכיר ארגון מגדלי הדגים, דגי הברֵכות.

יוסי יעיש: אני רוצה לתקן כאן איזו טעות רווחת, שכביכול יש כאן איזו תחרות בין דגי הברֵכות לדיג הימי.

יוסי יעיש: צריך לזכור שבמדינת ישראל אוכלים 70,000 טון דגים, מתוכם כ-45,000-50,000 טון מיובאים.

חנא סוייד: אתה רוצה להגיד שיש מקום לכולם.

יוסי יעיש: ראשית, יש מקום לכולם.

יוסי יעיש: פרט לכך, דגי הברֵכות הם 19,000 טון מתוך 23,000 טון ואילו הדיג הימי מועט מאוד.

יוסי יעיש: לכן מבחינתנו ככל שיאכלו יותר דגים ישראלים כך ייטב לכולם.

יוסי יעיש: אין ויכוח בינינו.

יוסי יעיש: אנחנו באותה סירה, תרתי משמע.

חנא סוייד: תודה.

חנא סוייד: אני מודה לך על ההבהרה.

חנא סוייד: אני מבקש לסכם את הדיון.

חנא סוייד: ועדת הכלכלה קוראת למשרד החקלאות ופיתוח הכפר לבחון דרכים לסייע לדייגים בחופי הים התיכון בעקבות שלל הדגים שפחת, בין היתר באמצעות:       	1) הכנת תוכנית מקיפה בשיתוף ראשי העיריות והרשויות המקומיות להקמת שווקים לדייגים שיאפשרו מכירה ישירה מהדייג לצרכן ובכך לצמצם את גופי התיווך ולהעלות את ההכנסה הישירה לדייג.

חנא סוייד: 2) לאמץ את המלצות ה-OECD כפי שנמסרו לוועדה, לפיהן יש להתאים את מאמץ הדיג לפי יכולת הים.

חנא סוייד: 3) לגבש תוכנית כוללת לתמיכה בדייגי הים התיכון ולהביאה בפני ועדת הכלכלה.

חנא סוייד: 4) הוועדה רשמה בפניה את הודעת נציג משרד החקלאות ופיתוח הכפר כי בשנת 2011 יחל בביצוע השבתת דיג בים התיכון לצורך שמירה על כמות הדגה.

דב חנין: השבתה לתקופות מסוימות.

חנא סוייד: כמובן, בהתאם לידע המקצועי והניסיון המקצועי.

חנא סוייד: 5) הוועדה תובעת ממשרד החקלאות ופיתוח הכפר וממשרד האוצר להבטיח תמיכה לדייגים פעילים אשר עלולים להיפגע מן התוכנית.