ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 520, 2010-11-15 11:30

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום המשך הדיון בהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א-2010, פרק י"ג (עידוד השקעות הון), סעיפים 55 עד 58 להצעה.

משה גפני: אני מצטער על שאנחנו נמצאים במדינה בעייתית.

משה גפני: אתמול ביקשתי מאנשי רשות המסים שיאמרו לנו מי אלה שני המפעלים לפי המסלול האסטרטגי.

משה גפני: כשאני שאלתי אתכם, ידעתי מי אלה שני המפעלים אבל אתם סירבתם להשיב ואמרתם שזה מידע חסוי.

משה גפני: ביקשתי מכם שתאמרו בכל זאת מכיוון שאם לא תאמרו, זה יהיה היום בעיתונים ואכן זה היום בעיתונים אבל לוועדה לא אמרתם שאלה "טבע" ו"ישקר", ואני מצטער שזה המצב.

משה גפני: אנחנו בוועדת הכספים כשאנחנו צריכים לאשר את החוקים, אנחנו יודעים את הפרטים שהם חשובים כשלעצמם, אנחנו צריכים לדעת את זה מהעיתונים.

משה גפני: אבל כנראה שזה המצב.

יהודה נסרדישי: באיזה עיתון?

משה גפני: אני לא יודע.

מירי רגב: זה היה אתמול ברדיו.

משה גפני: אני מצטער שזאת תמונת המצב.

יהודה נסרדישי: יכול להיות שבעלי החברות חשפו את עצמם.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: אני אומר שזה דבר שהוא משונה, הוא יוצר בעיה, אבל בסדר.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, תקים ועדת משנה למודיעין בוועדת הכספים.

משה גפני: אני מבקש את היועצת המשפטית להתחיל להקריא.

אמנון כהן: רגע אדוני.

אמנון כהן: בתום החלק הראשון של הדיון אתמול, ביקשנו מהאוצר ומרשות המסים להתייחס להצעות שלנו, לשלוש נקודות.

אמנון כהן: רצינו לשמוע את התשובות שלהם קודם.

משה גפני: כן.

משה גפני: יש לכם תשובה?

יהודה נסרדישי: לא. אין לנו תשובות.

משה גפני: אין להם תשובות.

משה גפני: אין להם עדיין תשובות.

יהודה נסרדישי: רשמנו אותן.

חיים אורון: לאלה שלא היו אתמול, מה היו השאלות?

אמנון כהן: אמרנו שלדיון הבא יביאו תשובות.

משה גפני: אולי נעשה סדר לאלה שלא היו אתמול.

משה גפני: למעשה הולכים על מסלול חדש של עידוד השקעות הון שבעצם יהיו כאלה שלא יהיו במסלול ההטבות.

משה גפני: מי שלא יהיה במסלול ההטבות אלה הם שכורים במחצבות בארץ דוגמת כי"ל, שאת החציבה הם עושים ממחצבים שנמצאים כאן בארץ ושאי אפשר להעביר אותם למקום אחר בעולם, ואני ביקשתי לחדד את העניין הזה בין החציבה עצמה, כאשר מוציאים את מה שנמצא כאן, לבין עיבוד הייצור הזה.

משה גפני: את העיבוד אפשר לעשות במקום אחר בעולם.

שלי יחימוביץ': יש אפשרות לעשות הפרדה כזאת?

משה גפני: כן.

משה גפני: ודאי.

משה גפני: יש את מה שכורים ויש את מה שמעבדים.

משה גפני: אגב, זה כתוב בחוק.

משה גפני: לפי דעתי זה לא מחודד מספיק, אבל זה כתוב בחוק.

מירי רגב: אבל גם זה לא ברור כי מה ההבדל בין כרייה לבין פעילות תעשייתית.

משה גפני: העיקרון הוא פשוט.

משה גפני: מה שאמר מנכ"ל משרד האוצר ומה שאמרו אנשי משרד האוצר ורשות המסים, העיקרון שמנחה אותם בחוק הזה הוא לעודד את אלה שיעשו את הפעילות שלהם בארץ ולא יעבירו אותה למקומות אחרים בעולם.

שלי יחימוביץ': אפשר לקחת את המחצבים ולהעביר אותם לחוץ לארץ?

אמנון כהן: את זה דווקא יחריגו.

אמנון כהן: את מה שאי אפשר להעביר, יחריגו.

משה גפני: את המחצבים אי אפשר לקחת.

משה גפני: את הפעילות בהם, את העיבוד שלהם, את הייצור שלהם, אפשר לעשות בחוץ לארץ.

משה גפני: זה ברור לגמרי וזה גם נעשה במפעלים נוספים של כימיקלים לישראל.

משה גפני: זה החלק האחד.

משה גפני: החלק השני הוא החברות הממשלתיות שהן בבעלות של המדינה, של הממשלה, וגם הן, על פי ההצעה, מוחרגות מהחוק וזה כולל את רפא"ל, את התעשייה האווירית, וכאן אמרנו שאנחנו רוצים לעשות בזה שינוי.

משה גפני: אני מדבר על המפעלים שנמצאים בבעלות מלאה של הממשלה.

משה גפני: בהצעת החוק נאמר שאלה שנמצאים בבעלות חלקית, החלק שהוא לא בבעלות הממשלה יזכה לאותן הטבות.

משה גפני: אותו הדבר גם לגבי הנפט ואותו הדבר גם לגבי הגז, כי אלה מחצבים שנמצאים כאן בארץ ואי אפשר להעביר אותם למקומות אחרים.

אמנון כהן: ביקשנו שהמפעלים שיהיו בפריפריה, מי שיקים מפעל בפריפריה, יזכה לשמונה אחוזים ומי שהוא במרכז הארץ, יזכה ל-12 אחוזים.

אמנון כהן: אני חושב שדיברנו על כך שהאחוז הזה לא מספיק על מנת שבעל המפעל יקבל החלטה ורצינו להגדיל את הפער הזה בין שמונה ל-12 אחוזים כך שיהיה לו כדאי להגיע לשני אחוזים בפריפריה.

אמנון כהן: רצינו להגדיל את הפער לשני אחוזים.

יהודה נסרדישי: יושב ראש הוועדה לא רצה אחוזים אלא ביקש שנדבר אתו במספרים.

אמנון כהן: נכון, במספרים.

אמנון כהן: אם כן, להגדיל את הפער על מנת שלא יברחו המפעלים מהפריפריה.

אמנון כהן: היכן ששמונה אחוזים, נוריד לשני אחוזים.

אמנון כהן: ביקשנו שתבואו עם תשובה.

אמנון כהן: אני אומר שאם אין לכם תשובה, אני מבקש להגיש הסתייגות.

משה גפני: אל תגיש הסתייגות.

משה גפני: מחכים לתשובה.

משה גפני: יכול להיות שהממשלה תאשר את זה.

אמנון כהן: בסדר.

משה גפני: אם הם לא יסכימו, תגיש הסתייגות.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: הנושא השני עליו דיברנו אתמול היה שמי שזוכה להטבות, אלה מפעלים שיכולים לייצא לפחות 25 אחוזים יצוא.

אמנון כהן: גם כאן אמרנו שזה יפגע במפעלים הקטנים ואנחנו מבקשים להקטין את אחוז היצוא ואולי אפילו באופן מדורג, כך שבשנה ראשונה יהיה איקס אחוזים ולאט לאט זה יגדל ויצמח, אבל לא מיד כאשר הוא לא יכול לייצא 25 אחוזים, לא יזכה בהטבה כלשהי.

אמנון כהן: הורדת האחוזים האלה באה כדי  לעודד את המפעלים בפריפריה.

אמנון כהן: הנושא הנוסף – אמנם חזי ענה לי אבל רציתי את זה כתוב – הוא לגבי המפעלים שזכו למענקים ולא עמדו ביעדים, האם הם החזירו את הכסף לקופת המדינה.

אמנון כהן: אתמול אמרת שתביא איזשהו נייר ואני רוצה לראות את הנייר עם נתונים של לפחות חמש שנים אחורנית, כמה כסף ואיך נעשית כל הפרוצדורה הזאת.

אמנון כהן: עדיין לא קיבלתי נייר כזה.

חזי צייג: אם אתה רוצה את זה בנייר, אני אתן לך את זה בנייר.

חזי צייג: אין בעיה.

חזי צייג: תקבל את זה היום.

משה גפני: הוועדה תקבל.

משה גפני: להעביר למנהל הוועדה שימסור לכל החברים.

אמנון כהן: אם תעשה את זה עשרים שנים אחורנית, אנחנו נשמח, אבל אנחנו ביקשנו חמש שנים אחורנית.

חזי צייג: אין בעיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: היועצת המשפטית, תקריאי.

שגית אפיק: אנחנו בעמוד 122, בסימן ב1.

סימן ב1: 51טז.

סימן ב1: הטבות במס     על אף האמור בסעיף 126(א) לפקודה, - זה הסעיף שקובע את שיעורי מס החברות שחלים היום - חברה מועדפת זכאית כי לגבי הכנסתה המועדפת יוטל מס חברות בשיעורים כמפורט להלן:     	(1)	נמצא המפעל המועדף באזור פיתוח א' – 8 אחוזים.

סימן ב1: (2)	נמצא המפעל המועדף באזור שאינו אזור פיתוח א' – 12 אחוזים.

מירי רגב: אני מתנגדת לזה.

שגית אפיק: צריך לקרוא את הסעיף הזה ביחד עם הסעיף של הוראת השעה שנמצא בעמוד 128, סעיף 56.

שגית אפיק: סעיף 56 הוא הוראת שעה לגבי שיעורי מס החברות שיחולו בשנים 2011 ו-2012.

שגית אפיק: 56.

שגית אפיק: חוק עידוד השקעות הון – הוראת שעה     בשנות המס 2011 ו-2012, לגבי הכנסה מועדפת שהופקה ממפעל מועדף בידי חברה מועדפת יקראו את סעיף 51טז לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחו בסעיף 55(32) לחוק זה, כך:     "51טז.

שגית אפיק: הטבות במס     על אף האמור בסעיף 126(א) לפקודה, חברה מועדפת זכאית כי לגבי הכנסתה המועדפת יוטל מס חברות בשיעורים כמפורט להלן:     	(א)	נמצא המפעל המועדף באזור פיתוח א' – 10 אחוזים.

שגית אפיק: זה לעומת 8 אחוזים שיחולו מ-2013 ואילך.

שגית אפיק: (ב)	נמצא המפעל המועדף באזור שאינו אזור פיתוח א' – 15 אחוזים".

שגית אפיק: זה במקום 12 אחוזים שיחולו מ-2013 ואילך לפי ההצעה.

שגית אפיק: הסעיף הזה קובע הוראת שעה ביחס לשיעורי מס החברות שיחולו בשנים 2011 ו-2012.

משה גפני: מי מסביר את זה?

ערן פולק: השיעורים שמופיעים גם במצב הקבע, זאת אומרת, בסעיף 51טז, התיקון שלו, של 8 ו-12 אחוזים והשיעורים שמופיעים בהוראת השעה לשנתיים הקרובות, 11 ו-12, הם שיעורים שנובעים מהרציונל שהוצג בדיון הקודם על ידי מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: היו חברים שלא היו אתמול.

משה גפני: שמעתי שמירי רגב אמרה שהיא מתנגדת, אבל עוד לא שמעתי על מה אבל היא מתנגדת.

מירי רגב: אני מתנגדת.

מירי רגב: אני רוצה להתייחס.

משה גפני: אני אאפשר לך.

ערן פולק: מה שהצגנו אתמול זה את אחד השינויים המרכזיים בחוק הקיים.

ערן פולק: לפי החוק הקיים יש סדרה שלמה של מסלולי הטבות מורכבים ומגונים שבשורה התחתונה מייצרים הטבות מאוד ריכוזיות גם ברמה הגיאוגרפית וגם ברמה המפעלית בנושא המס.

ערן פולק: מה שאנחנו מציעים בחוק החדש זה לפשט מאוד מאוד את התהליך הזה, לקבוע שתי מדרגות מס ותו לא, כאשר האחת היא במה שמוגדר אזור פיתוח א' על פי חוק עידוד השקעות הון, שזה בעיקר פריפריה, והמדרגה השנייה היא המדרגה של יתר הארץ או לצורך הדיון -  המרכז.

ערן פולק: השיעורים שמופיעים כאן הם שיעורים שנובעים מהצורך לאזן את סך הטבות המס שניתנות היום שהן בסדר גודל של כשישה מיליארד שקלים, קצת פחות משישה מיליארד שקלים בשנה, אל מול השינויים האלה.

ערן פולק: מאחר שבשנתיים הראשונות יש תהליך שבו חברות חדשות נכנסות להטבות ולעומת זאת חברות שנמצאות היום בתקופת הטבות של החוק הישן, כמובן שלא מפסיקים להן הטבה באמצע, ההטבה נפסקת רק כאשר תקופת ההטבות מסתיימת.

משה גפני: מתי היא תיפסק?

ערן פולק: כל מפעל לפי מסלול ההטבות שהוא נמצא בו.

ערן פולק: לכן נוצר פער תקציבי בשנתיים האלה.

משה גפני: אתה יכול לומר מתי זה יסתיים לגבי כימיקלים לישראל?

ערן פולק: אני לא מכיר את הפרטים.

משה גפני: יש מישהו שמכיר?

חיים אורון: יש להם כמה תוכניות.

חיים אורון: האחרונה היא חמש שנים והראשונה היא שלוש שנים.

משה גפני: אבל שמישהו יגיד.

מיכל הנר דויטש: הם צריכים להגיד.

מיכל הנר דויטש: אנחנו לא יכולים לספר עליהם.

משה גפני: שוב אני אקרא מחר בעיתון?

שלי יחימוביץ': למה אנחנו צריכים לנהל דיון נפרד על כימיקלים לישראל?

משה גפני: לא, זאת דוגמה.

משה גפני: אני ממש לא דן עליהם.

משה גפני: אני יכול לדון על רפא"ל ואני יכול לדון על מפעל אחר.

חיים אורון: כל מפעל כזה, יש לו תוכניות הרחבה כל הזמן והן מתחדשות כל הזמן.

יהודה נסרדישי: אדוני היושב ראש, אי אפשר לומר את זה כי אני לא יודע, אבל היו שנים שהיו במסלול מענקים ולא במסלול הטבות מס.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני חונכתי על כך שמנהל רשות המסים יודע הכל אבל מתברר שיש דברים שהוא לא יודע.

יהודה נסרדישי: התיק שלהם לא מוחזק אצלי אישית.

משה גפני: ערן, למה בהוראת השעה  אתם הולכים על 10 ו-15 אחוזים?

ערן פולק: אני אסביר.

ערן פולק: בנקודת המוצא אנחנו מפעילים בעצם מסלול הטבות חדש, מה שמאפשר למפעלים וחברות שהיום לא מקבלים הטבות מס -  כי לצורך העניין הם קיבלו, הם לא במסלולי מענקים – לקבל הטבת מס מהשנה הראשונה, בעוד שמפעלים שהם כן מקבלים היום הטבות מס, ממשיכים לקבל את אותן הטבות עד שמסתיימת להם תקופת ההטבות הספציפית שלהם.

ערן פולק: לכן במהלך השנתיים האלה נוצר פער הכנסות או עודף של הטבות מס ואנחנו צריכים לעדן אותו קצת עם קצב הכנסת החברות החדשות.

ערן פולק: מה שאנחנו עושים בעצם זה מורידים בהדרגה בשנתיים האלה את הטבת המס לחברות החדשות.

ערן פולק: זאת אומרת, מכניסים אותן באופן מדורג החל משנת 2013.

משה גפני: כמה מקבלים היום הטבות מס?

ערן פולק: הטבות המס היום, כמו שהצגנו אתמול, הן משתנות.

ערן פולק: בשנים הראשונות, אחרי ביצוע ההשקעה, הן פטור מוחלט וזה משתנה לפי שיעורי הבעלות ולפי המסלול, ואחר כך הטבת מס, הנחה ממס הכנסה או ממס חברות.

ערן פולק: זה משתנה לפי כל מסלול וכל מפעל לפי הבחירה שלו.

משה גפני: למה אתה מרע אתם בהוראת השעה?

ערן פולק: אני לא מרע.

משה גפני: כן, אתה כן מרע.

ערן פולק: לא, ההפך.

ערן פולק: אני לא מרע עם מפעלים קיימים.

ערן פולק: מי שנמצא היום בתוך הטבה, ההטבה שלו חלה עד שהוא מסיים אותה.

ערן פולק: מי שנכנס, נכנס יותר לאט.

עמיר פרץ: אם אדוני היושב ראש יבקש שנבין, מה בעצם המדיניות שעומדת מאחורי זה?

עמיר פרץ: כסף?

עמיר פרץ: האם היעד הוא תקציבי או היעד הוא עידוד השקעות בפריפריה או במקומות אחרים?

עמיר פרץ: הייתי רוצה שמישהו יציג בפנינו את הליך הירידה בהשקעות וביצירת מקומות עבודה החל מביטול אותו מענק ובתהליך שהולך ומכורסם מעת לעת בכל מה שקשור לפריפריה.

עמיר פרץ: אם היעד הוא רק גבייה, יש לי כמה הצעות, אבל אם היעד הוא גם יצירת מקומות תעסוקה, היינו רוצים שיציגו לנו.

שלי יחימוביץ': עמיר מבקש שהאוצר ישכח את האידיאולוגיה שלו.

משה גפני: גבירותיי ורבותיי, אמרתי בשבוע שעבר ואני חוזר על זה גם עכשיו שאני אאפשר להם להציג את עיקרי הדברים ואני אאפשר התייחסות כללית, אבל אמרתי בשבוע שעבר שאנחנו קיבלנו חוק הסדרים שמכונה חוק המדיניות – אבל סיכמנו אתמול שמכאן ואילך קוראים לו חוק ההסדרים – קיבלנו את החוק הכי גדול שהיה אי פעם בזמן כל כך קצר.

משה גפני: אמרתי שאנחנו, חברי ועדת הכספים, מגויסים לעניין הזה מיום ראשון – מאתמול – עד יום חמישי בעזרת השם בעוד שלושה שבועות.

חיים אורון: זה החוק ששר האוצר כינה אותו שינוי היסטורי?

משה גפני: אני לא זוכר.

שלי יחימוביץ': יש כל כך הרבה שינויים היסטוריים.

משה גפני: אני לא זוכר.

משה גפני: על כל פנים, אני לא אמרתי שאנחנו מאשרים אותו ולא אמרתי שאנחנו משנים אותו.

משה גפני: לא אמרתי שום דבר.

משה גפני: אמרתי שנקיים עליו דיון מעמיק ויסודי בלי ברברת, אבל דיונים לגופו של עניין.

משה גפני: אם נצטרך לפצל, אמרתי שאני אעשה זאת בהסכמה עם האוצר.

משה גפני: אם לא תהיה הסכמה עם האוצר, אני אריב אתו, אבל החוק הזה שמכונה חוק ההסדרים יידון בוועדה באופן מסודר.

משה גפני: אני מצטער, לחברי ועדת הכספים יש לא רק זכויות אלא גם חובות וצריך להיות בדיונים האלה.

מירי רגב: איזה זכויות יש לנו?

מירי רגב: רק למתי מעט יש זכויות כאן וכדאי שנדבר על מי מקבל את הזכויות כאן.

שלי יחימוביץ': ספר לי על הזכויות.

מירי רגב: אולי פעם אחת נראה מי מקבל את הזכויות כאן.

מירי רגב: את זה אני מוכנה לפתוח עכשיו.

מירי רגב: נעשה רשימה מי חברי ועדת הכספים, מי מקבל את הזכויות ועל מה הוא מקבל את הזכויות.

מירי רגב: כמה כסף אתה מחלק ולאיזו קופה.

מירי רגב: על איזה זכויות אנחנו מדברים כאן?

מירי רגב: זכויות?

מירי רגב: יש לנו כאן רק חובות ולא זכויות.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, התכוונת שיבואו לדיונים לשמוע את הסקירה מההתחלה.

מירי רגב: בוא נדבר על החוק עצמו.

מירי רגב: בוא נדבר עכשיו על מהות החוק.

מירי רגב: אנחנו כבר בעמוד 122 ואני לא מבינה למה יש חוק חדש ובמה הוא משרת את הפריפריה.

משה גפני: את מוותרת על זכות הדיבור שלך?

מירי רגב: לא.

משה גפני: אני אתן לכם דוגמה של זכות.

אוריאל לין: חבר ועדת הכספים יכול לבקש דיון חוזר.

שלי יחימוביץ': הזכות היא לשרת את הציבור.

משה גפני: למשל לבטל את המע"מ על פירות וירקות ולקטוף אחרי כן דיבידנדים בין חברי מרכז הליכוד.

מירי רגב: זה התפקיד שלנו.

משה גפני: אבל חבר ועדת הפנים לא יכול לעשות את זה.

משה גפני: חבר ועדת החוץ והביטחון לא יכול לעשות את זה.

מירי רגב: אני היחידה שהייתי מוכנה להיות מודחת מוועדת הכספים בשונה מכל אלה שיושבים כאן.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: זה שאת בחורה אמיצה, אמרנו.

מירי רגב: לכן זכיתי בדיבידנד, כי הלכתי עם זה עד הסוף.

מירי רגב: לא רק דיבורים אלא גם מעשים.

מירי רגב: גם על המים.

מירי רגב: אם מדברים, אז בוא נדבר.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, אני מאוד מבקש ממך את הזעם שלך להוציא על ראשי המפלגה שלך.

מירי רגב: אני עושה את זה.

משה גפני: לא עלי.

משה גפני: ראשי המפלגה שלך הביאו את החוקים האלה.

משה גפני: את חוק עידוד השקעות הון הביאו ראשי המפלגה שלך, ואגב, יש בזה הרבה דברים חיובייםף.

יעקב אדרי: אז מה?

יעקב אדרי: היא נלחמת בזה.

משה גפני: אין בעיה, אבל למה היא צועקת עלי?

יעקב אדרי: לא צועקים עליך.

מירי רגב: אתה שם אותי עם הגב אל הקיר.

משה גפני: סיימנו את החלק הזה.

חיים אורון: יושב ראש הכנסת הודיע לי עכשיו שאותות הצטיינות במדינה מחלקים ביום העצמאות ובכנסת ב-ט"ו בשבט.

חיים אורון: תאסוף מהר כי יש כאן כמה שצריכים לקבל אותות הצטיינות.

משה גפני: ערן, אני מבקש, אם אתה יכול או מישהו אחר, אבל אני חושב שזה אתה, בשניים-שלושה משפטים לומר לחברי הוועדה שלא היו כאן אתמול מה המדיניות בעקבותיה הממשלה הביאה את חוק עידוד השקעות הון, שזה יוביל גם לשני חוקים נוספים שהם תעשיות עתירות ידע ומחקר ופיתוח.

משה גפני: אני מבקש שתאמר בקצרה מה המדיניות בעקבותיה הבאתם את החוק הזה.

משה גפני: יש חברי ועדה ששמעו אתכם אתמול באריכות.

משה גפני: אני למשל הייתי צריך להיות לדבר מפלגתי מאוד ברור אצלנו, אבל לא הייתי כי אני נבחרתי לכנסת ונבחרתי לוועדת הכספים, אז אני עכשיו לא עושה דברים אחרים.

זבולון אורלב: לא רק אתה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אמרתי רק עלי, אבל אמרתי על כל החברים האחרים ועוד באים אלי בטענות.

משה גפני: את החוק הביאו ראשי הליכוד, את הדיון קיימנו כאן אתמול באריכות ואני מואשם.

אמנון כהן: קיבלנו סקירה מקיפה על ידי מנכ"ל משרד האוצר.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אני גם מחלק כסף, דרך אגב.

מירי רגב: אני לא מקבלת.

משה גפני: יגיע היום שאני גם אגיד מה את מקבלת.

ערן פולק: במסגרת התוכנית הכלכלית לתקציב 2011 ו-2012 יש שלושה פרקים שמתייחסים לחיזוק יתרונות יחסיים וזה עידוד והצמיחה של כל מה שקשור לנושא הידע.

ערן פולק: רכיב אחד הוא רכיב שעוסק בהשכלה הגבוהה, תוכנית שש-שנתית להשכלה הגבוהה.

משה גפני: על מה אתה מדבר עכשיו?

ערן פולק: אמרת לי להציג את שלושת הפרקים ואני מציג אותם.

ערן פולק: רכיב שני נוגע לכל מה שקשור לתעשיות עתירות הידע או היי-טק בחלק המצומצם שלו, שיש לו שני רכיבים בחלק הזה כאשר האחד קשור להטבות מס שיידונו כאן בהמשך השבוע והשני קשור לשינויים בחוק המו"פ, חוק המחקר והפיתוח.

ערן פולק: שניהם מתוך מטרה לעודד ולתמרץ את החלק הזה בסקטור העסקי וזה מתחבר לעוד רכיבים שהם לא בחקיקה.

ערן פולק: הרכיב השלישי הוא רכיב שקשור לעבודה של ועדה בראשות מנכ"ל משרד האוצר חיים שני ומנכ"ל משרד התעשייה שרון קדמי, שעבדה החל מינואר 2010 ובחנה את החוק לעידוד השקעות הון.

ערן פולק: מה שראינו בחוק עידוד השקעות הון, היו אלה מספר עיוותים שחלו בו במשך השנים או שהיו בו, חלקם מעצם חקיקתו ואחרים שנוספו במשך השנים, בשלושה רבדים.

ערן פולק: רובד אחד הוא הרובד של המטרות.

ערן פולק: מטרות החוק מכילות היום במצב הקיים רכיבים שלדעתנו לא קשורים ולא מאפיינים את האתגרים בפניהם עומדת התעשייה הישראלית.

ערן פולק: יש למשל מטרה במטרות החוק היום שמדברת על שיפור מאזן התשלומים.

ערן פולק: אנחנו חושבים שהיום זאת לא מטרה בפני עצמה.

ערן פולק: מה שכן מהווה מטרה בפני עצמה, ואנחנו מציעים להגדיר אותה כאחת המטרות העיקריות, זה כל נושא כושר התחרות או התחרות מול התעשיות הגלובליות או התחרות מול העולם העסקי מחוץ לישראל.

ערן פולק: שני הרכיבים האחרים הם שני מסלולי הטבות שניתנות היום בחוק -  מסלול המענקים ומסלול הטבות המס.

ערן פולק: במסלול המענקים, הרעיון הוא לאפשר, בניגוד למצב הקיים היום, לייצר מסלולים ומענקים לכל מה שקשור לחדשנות, לחדשנות טכנולוגית, לחדשנות של הון אנושי, לחדשנות של הכשרה של כל מיני תהליכים, מה שהיום לא מתאפשר לפי החוק.

ערן פולק: השינוי המשמעותי הנוסף הוא אותו מסלול שבניגוד למצב הקיים בו מפעל שמקבל מענק לפי מסלול מענקים לא יכול לקבל הטבות מס.

ערן פולק: זאת אומרת, הוא מקבל הטבות מס מצומצמות יותר שנגזרות ממסלול המענקים אבל הוא לא יכול לגשת למסלול הטבות המס ולכן זה בעצם חוסם בפניו את המסלול הזה ואנחנו מציעים לבטל את האיסור הזה ולהכניס אותו כך שמפעל רק באזור פיתוח א' – זאת אומרת, רק בפריפריה – יוכל גם ליהנות ממענקים ומענקים במסלולים חדשניים, כמו שאמרתי קודם, וגם מהטבות המס.

עמיר פרץ: מענקים במסגרת מרכז ההשקעות.

ערן פולק: נכון.

ערן פולק: המסלול השלישי הוא מסלול הטבות המס שבו כמו שאמרתי קודם אנחנו מציעים לבטל את כל סוגי המסלולים הקיימים היום ולייצר שני שיעורי מס פשוטים.

משה גפני: המסלולים הקיימים הם המסלול הירוק, אירלנד, אסטרטגי.

ערן פולק: מסלול ירוק, אירלנד, אסטרטגי, כל מיני מסלולי משנה בהתאם לאחוזי בעלות זרה ודברים כאלה.

ערן פולק: אנחנו מציעים לבטל את כל המערכת הזאת ולקבוע שני שיעורי מס, האחד בפריפריה והשני במרכז, כפי שתואר לפני כמה דקות, מתוך מטרה לפשט מאוד את התהליכים בכל מה שקשור למרכז.

ערן פולק: אני אומר שוב מה שאמרנו גם אתמול, שמס החברות לאוכלוסייה הזאת במרכז לא יורד במהלך הזה אלא ההפך, הוא עולה במקצת לפי הסימולציות והנתונים שיש לנו.

ערן פולק: מס החברות בפריפריה לאוכלוסייה הזאת יורד בהרבה לפי הסימולציות והנתונים שיש לנו.

עמיר פרץ: מה שקיים היום.

ערן פולק: מה שקיים היום.

ערן פולק: בכך בעצם נייצר מהלך שגם במענקים וגם בהטבות המס יוצרים מצב שהוא הרבה יותר טוב בכל מה שקשור לפריפריה.

עמיר פרץ: היום קיימת ההגדרה של אזור פיתוח ב'?

ערן פולק: כן.

עמיר פרץ: זאת אומרת, אתה מבטל אזור פיתוח ב'?

ערן פולק: היום אזור פיתוח ב' רלוונטי לנושא של מענקים.

ערן פולק: את ההגדרה הזאת אנחנו מבטלים.

ערן פולק: מענקים יינתנו רק באזור פיתוח א' מתוך רצון לכוון את הטבת המענקים אך ורק לפריפריה.

משה גפני: והטבות המס?

ערן פולק: לגבי הטבות המס, אמרנו שתי מדרגות.

ערן פולק: במרכז 12 אחוזים.

ערן פולק: במהלך הזה אנחנו מציעים לבטל הטבות מס.

עמיר פרץ: אתה אומר מענקים לאזור פיתוח ב' אבל אותו מענק בקריטריונים יכול לקבל גם מפעל במרכז הארץ.

משה גפני: אין הבדל.

ערן פולק: רק בפריפריה.

מירי רגב: זה לחזק את המרכז.

עמיר פרץ: זאת הבעיה של הוועדה.

משה גפני: נכון.

עמיר פרץ: אתה אומר ש-ב' ממשיך לקבל מענק.

ערן פולק: אמרתי לא.

ערן פולק: אמרתי שמענקים הם רק בפריפריה.

ערן פולק: מענקים רק באזור פיתוח א'.

מירי רגב: אבל הטבות מס גם וגם.

משה גפני: כן.

משה גפני: הטבות מס, כמו מרכז הארץ.

משה גפני: 12 אחוזים.

עמיר פרץ: קריית מלאכי היא בדיוק כמו תל אביב.

עמיר פרץ: נקודה.

עמיר פרץ: כנ"ל אור עקיבא.

ערן פולק: קריית מלאכי היא אזור פיתוח א'.

רונית תירוש: איפה הוראת השעה?

משה גפני: הוראת השעה היא בסעיף 56.

משה גפני: אזור פיתוח ב', דינו כמו מרכז הארץ לגבי המענקים.

עמיר פרץ: אבל תוך כדי כך הוא זרק הערה שקריית מלאכי היא אזור פיתוח א'.

עמיר פרץ: אז חידדתי את ההערה.

עמיר פרץ: יש כמה אזורי תעשייה שמוקמים היום סמוך לאזורי פיתוח ואז מגדירים אותם.

עמיר פרץ: בואו לא נטעה.

משה גפני: אנחנו לא סיימנו את הדיון לגבי המפה.

משה גפני: הרי המפה נגזרת ממה שכתוב בצו.

יעקב אדרי: שלא תתקבל החלטה עד שנראה את המפה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: המפה נגזרת מהצו.

חיים אורון: המפה תהיה שעתיים לפני שיבוא המשיח.

שלי יחימוביץ': באמת מזמן לא ראינו מפה.

משה גפני: המפה נגזרת מהצו.

משה גפני: הצו מדבר על אשכולות 1 עד 3.

רונית תירוש: אריאל במפה?

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: מה שמוגדר כאזור פיתוח א'.

משה גפני: נכון?

ערן פולק: ההגדרה הזאת היא חוק  אחר, אבל המפה היא מאוד דומה.

משה גפני: אבל זה הצו לעידוד השקעות הון.

חיים אורון: יש מפה לחוק הזה?

שגית אפיק: לא. יש צו.

חיים אורון: אנחנו הרי שינינו את המפות.

חיים אורון: יש עכשיו מפה לחוק הזה?

ערן פולק: יש חוק אזורי עדיפות לאומית, וזה חוק אחר.

ערן פולק: כאן צו אזורי פיתוח, זה הצו לפי חוק עידוד השקעות הון.

משה גפני: יש צו שאנחנו אישרנו אותו, אמנם באיחור.

משה גפני: הצו הזה הוא צו לעידוד השקעות הון, קביעת התחומים של אזורי פיתוח.

משה גפני: אנחנו קבענו שתחומי אזור פיתוח א' יהיו כמפורט להלן:     "תחומי רשויות מקומיות במחוזות ירושלים, הדרום, הצפון ובנפת חיפה שמתקיימים בהם שני אלה:     (א)	רמה חברתית כלכלית נמוכה לפי אשכול 1 עד 3.     (ב)	שיעור אבטלה שנתי ממוצע של 10 אחוזים ומעלה.

משה גפני: תנאי זה לא יחול על רשות מקומית שהיא מועצה אזורית, העיר ירושלים, לגבי מפעלים עתירי טכנולוגיה, אזורי תעשייה מרחביים וכולי".

משה גפני: המפה של אזורי העדיפות בעידוד השקעות הון, וזה החוק עליו אנחנו מדברים, נגזרת מהקריטריונים שקבענו.

שגית אפיק: הצו פג בדצמבר.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הצו הזה מסתיים.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו נאשר את החוק ולא יהיה צו חדש.

משה גפני: זאת אומרת, בעצם הכל יהיה פתוח.

משה גפני: מכיוון שלא יהיה צו, לא יהיו אזורי עדיפות.

משה גפני: אני הולך לבקש מהממשלה – במקרה הזה ממשרד האוצר – שיחד עם אישור החוק, לפני שנצביע עליו, אני רוצה מפה.

עמיר פרץ: אני מברך על כך שכאן סוגיות הליבה נדונות בזמן.

משה גפני: הבעיה היא שאני לא למדתי ליבה והם כל הזמן מבלבלים אותי.

משה גפני: תהיו ערוכים לעניין הזה - לא אמרתי לכם את זה אתמול כי התכוונתי לומר את זה היום בסוף הדיון, אבל מזל שיש כאן חברים מאוד מוכשרים – אני אבקש לקבל לפני ההצבעה את הצו הזה עם המפה הנלווית לו.

רונית תירוש: את זה כבר ביקשה פניה קירשנבאום.

רונית תירוש: למה דנים בזה כאילו זה משהו חדש?

יעקב אדרי: תביאו את זה רבע שעה לפני ההצבעה.

משה גפני: אולי לא הבנתם אותי.

משה גפני: לא, לא הבנתם.

משה גפני: אני מתכוון שאת הצו הזה להכניס בחוק.

משה גפני: למה לא?

משה גפני: למה אנחנו צריכים כל פעם לחכות לצו הזה וכאן מתעכבים חודשיים וכאן שר האוצר מתווכח עם שר התעשייה ושר התעשייה מתווכח עם ראש הממשלה ועם שר הביטחון?

משה גפני: למה אתם לא יכולים להכניס את זה כך שיהיה דבר ברור ואנשים ידעו?

משה גפני: אנחנו מדברים על צו עידוד השקעות הון.

משה גפני: זה הצו.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו הולכים לתת הטבות למפעלים בירוחם.

משה גפני: למה הוא לא יכול להיות בטוח שמחר, בגלל איזה פוליטיקה, לא מוציאים אותו מהמפה?

יעקב אדרי: ויש הרבה  פוליטיקה.

משה גפני: יש הרבה פוליטיקה.

חיים אורון: כי אם רהט תיפול מאשכול 9 לאשכול 2, לכן המפה על פי המודל הזה היא מפה גמישה.

חיים אורון: המפה אומרת שקבעו קריטריונים ואתה רוצה את הקריטריונים האלה נכון ל-2010 לראות איך הם נראים במפה.

חיים אורון: אם תכניס את זה לחוק, נעלת את זה.

משה גפני: לא. אנחנו גם נאפשר גמישות.

משה גפני: הרי אם זה בחוק, יהיה ניתן לעשות שינוי באישור ועדת הכספים, אבל למה אנחנו צריכים לחכות לצו הזה?

משה גפני: למה בעלי המפעלים לא צריכים להיות בטוחים שהתוכנית הכלכלית שאתם עושים בעידוד השקעות הון היא אכן ברת קיימא ולא נתונה לגחמות?

משה גפני: מה נעשה אם הממשלה תיפול ותהיה ממשלה חדשה שיהיו לה סדרי עדיפויות אחרים?

מירי רגב: זה לא יקרה.

מירי רגב: אנחנו לא ניפול.

מירי רגב: הממשלה לא תיפול.

משה גפני: הממשלה הזאת שמביאה את החוק הזה?

חיים אורון: אתה לא מבין שדבר ששוכב על הרצפה לא יכול ליפול?

רונית תירוש: שאלתי לגבי הוראת השעה.

רונית תירוש: אני מבינה ששיניתם את האחוזים ועכשיו האחוזים הם יותר גבוהים, ב-2011 וב-2012?

ערן פולק: הם פחות נמוכים.

ערן פולק: לא יותר גבוהים.

משה גפני: אתם העליתם את האחוזים.

משה גפני: למי?

משה גפני: לחדשים.

ערן פולק: לא העלינו.

ערן פולק: הורדנו בפחות.

רונית תירוש: לחדשים העליתם.

רונית תירוש: למי שכבר נמצא במסלול, לא תפגעו בו והוא נוהג כפי שהיה.

רונית תירוש: איפה זה כתוב כאן?

רונית תירוש: איפה כתוב שזה לחדשים?

שגית אפיק: בתחילה.

שגית אפיק: בהוראות התחילה, סעיף 57 בעמוד 128, יש התייחסות לתקופת צינון יחס לחברות קיימות.

שגית אפיק: אנחנו נגיע לזה ונדבר על כך.

משה גפני: ראש עיריית באר-שבע, רוביק דנילוביץ, אני מקדם אותך בברכה.

רוביק דנילוביץ: אני רוצה להודות לך אדוני היושב ראש על ההזדמנות ולחברי הכנסת.

רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של חוק עידוד השקעות הון, הוא מאוד מאוד מורכב, הוא מאוד מאוד רחב, הוא לא דן בסוגיה אחת ואני מציע להתייחס אליו מאוד מאוד ברצינות.

רוביק דנילוביץ: אני חושב שיש בו הרבה מאוד אלמנטים חשובים.

רוביק דנילוביץ: יש כמה דברים שהם מאוד מאוד חשובים.

רוביק דנילוביץ: אני חושב שצריך להכניס כמה תיקונים ומיד אני אמנה אותם, אבל לפני כן אני רוצה להביע תודה והערכה גם לנציגים של האוצר ושל משרד התעשייה שיושבים אתנו, ראשי הרשויות בנגב, ואני מקווה שגם ראשי הרשויות בגליל יצטרפו כי החוק הזה בסופו של דבר יהיו לו השלכות מאוד מאוד מרחיקות לכת לגבי התעסוקה בפריפריה.

רוביק דנילוביץ: אני חושב שיש משב רוח חיובי ואני חושב שראוי וחשוב לומר את הדברים האלה.

רוביק דנילוביץ: הבעיה המרכזית בפריפריה, ואני אומר את זה כאדם צעיר, כראש עיר חדש, היא שהרבה מאוד אנשים צעירים, משכילים, מגיעים ללמוד בעיר באר שבע – אני מניח שזה קורה גם בגליל – וכשהם מסיימים את הלימודים ומקבלים את התואר שלהם, הם פשוט נוטשים.

רוביק דנילוביץ: הם בורחים ועוזבים.

רוביק דנילוביץ: הם עוזבים מסיבה אחת פשוטה: אין תעסוקה איכותית בפריפריה.

רוביק דנילוביץ: המפעלים והחברות לא מגיעים לפריפריה כי אין להם מספיק הטבות ותמריצים כאלה שיפתו אותם להגיע לפריפריה.

רוביק דנילוביץ: לכן זה מעגל קסמים, כאשר אנחנו אומרים כל הזמן להשאיר אוכלוסייה איכותית.

רוביק דנילוביץ: לבאר שבע מגיעים ללמוד שלושים אלף סטודנטים ומרביתם לא תושבי באר שבע, מרביתם גם לא תושבי הנגב.

רוביק דנילוביץ: מבחינתנו הם מהווים אתגר מאוד גדול להשאיר אותם, ולא מעטים מהם רוצים להישאר, אבל הדבר הראשון שהם אומרים הוא שהם רוצים תעסוקה איכותית.

רוביק דנילוביץ: לבאר שבע, ירוחם, ערד, דימונה, מצפה, אין את הכלים ואין את האפשרות להתמודד מול פתח תקווה, רעננה, ראשון לציון, תל אביב והרצליה.

רוביק דנילוביץ: לכן צריך ליצור  כאן הבקעה משמעותית ולייצר סדר עדיפות אמיתי.

רוביק דנילוביץ: כאן אני רוצה להצטרף לדברים שאמר קודם חבר הכנסת עמיר פרץ – אני חושב שהגיע הזמן גם בנושא של מפת העדיפויות להחליט מה הן העדיפויות האמיתיות של מדינת ישראל.

רוביק דנילוביץ: ברגע שכולם בעדיפות, אף אחד לא מקבל עדיפות.

רוביק דנילוביץ: אתם המחוקקים, קבלו את ההחלטות בנושא הזה.

רוביק דנילוביץ: ראינו את המפות האחרונות ולפיהן כולם מקבלים הכל.

רוביק דנילוביץ: כאשר כולם מקבלים הכל, הפריפריה נדפקת.

משה גפני: מה עמדתך לגבי החוק?

רוביק דנילוביץ: בקצרה אדוני היושב ראש, אני לא בא לכאן הרבה.

משה גפני: בסדר, אבל אנחנו עמוסים מאוד.

רוביק דנילוביץ: אני אעשה זאת ממש בקצרה.

רוביק דנילוביץ: אגב, הנושא של ההיי-טק, יש לנו כ-5,000 סטודנטיות וסטודנטים שמסיימים בכל שנה את לימודי מקצועית ההנדסה השונים.

רוביק דנילוביץ: בתחום ההיי-טק יש בסך הכל חברות שמעסיקות עובדים, פחות מחצי אחוז ממה שקיים במדינת ישראל.

רוביק דנילוביץ: זה אחוז קטן מאוד והוא לא משמעותי.

רוביק דנילוביץ: הוא מראה באמת את הפערים העצומים.

רוביק דנילוביץ: החוק הזה נותן עדיפות בעיקר למפעלים שמייצאים.

רוביק דנילוביץ: מפעלים שמייצאים, ברובם, חוץ מהחרגה שתכף גם נדבר עליה, נמצאים במרכז הארץ.

רוביק דנילוביץ: לכן אין כאן בשורה למפעלים בפריפריה.

רוביק דנילוביץ: את הפריפריה צריך למדוד על פי אמות מידה שונות לחלוטין.

רוביק דנילוביץ: אנחנו צריכים לייצר כלים ופרמטרים אחרים לחלוטין.

רוביק דנילוביץ: אני רוצה למנות שלוש נקודות ובכך אני אסיים.

רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של ההפרש במס החברות, 12 אחוזים מול 8 אחוזים, אין בו בשורה.

רוביק דנילוביץ: אין בו בשורה כי הסיכון להקים היום מפעל בפריפריה, הוא סיכון כל כך גדול.

רוביק דנילוביץ: מה אלה ה-12 אחוזים מול 8 אחוזים?

רוביק דנילוביץ: זה מחברות שכבר מרוויחות כסף.

יהודה נסרדישי: זה פער של חמישים אחוזים.

רוביק דנילוביץ: אדוני היושב ראש, ההפרש הזה הוא הפרש זניח ואין בו בשורה.

רוביק דנילוביץ: הוא לא יוצר כל הבקעה.

רוביק דנילוביץ: אם אנחנו רוצים לעשות שינוי, צריך להיות פער הרבה יותר גדול.

רוביק דנילוביץ: דבר שני.

רוביק דנילוביץ: אמרתי שבסך הכל החוק הוא חוק חשוב.

רוביק דנילוביץ: סוף כל סוף יש את ההזדמנות לכך שהמפעלים והחברות ייהנו משני מסלולים, וזה דבר שהוא חשוב.

רוביק דנילוביץ: לא הייתי שופך את התינוק עם המים.

רוביק דנילוביץ: לכן המסלול של המענקים שיש בו סל של הטבות ותמריצים לחברות ולמפעלים, מענקים כאלה שבסופו של דבר מקטינים את הסיכון להקמת מפעלים חדשים בפריפריה.

רוביק דנילוביץ: הנושא הזה של מענקים הוא מאוד מאוד חשוב והוא חלק מהסל.

רוביק דנילוביץ: המערכת הפיננסית והשיווקית, המרחק, ההובלה של הדברים, אלה דברים קריטיים ואם הדברים האלה לא ייכנסו לתוך חבילה אחת, לא עשינו שום דבר.

חיים אורון: 400 מיליון שקלים מענקים לכל הארץ, זה כלום.

חיים אורון: רק פריפריה בכל הארץ, כי כולם עכשיו, שהיו במסלול הטבות מס, יבואו למענקים.

חיים אורון: יהיה שם תור פי עשר יותר ארוך מאשר היה קודם לכן.

רוביק דנילוביץ: אבל כאן צריך לייצר סדרי עדיפויות ולהחליט מי רשאי ומי זכאי לקבל את המענקים האלה.

רוביק דנילוביץ: לכן אנחנו כאן, כדי לומר את הדברים.

רוביק דנילוביץ: הדבר הנוסף הוא הרחבת תחומי המענקים ולא רק לחברות נאנו-טכנולוגיה וביו-טכנולוגיה אלא לחברות היי-טק ולחברות קלינטק.

רוביק דנילוביץ: חייבים להרחיב את זה מכיוון שאנחנו צריכים  בפריפריה תעסוקה מאוד מגוונת.

רוביק דנילוביץ: הדבר האחרון הוא עידוד תעסוקה.

רוביק דנילוביץ: סל של הטבות, סבסוד הכשרה של עובדים  - זה נעשה בעבר וזה הוכיח את עצמו עם העלייה הגדולה בראשית שנות ה-90 כאשר בצורה מדורגת למשך שלוש שנים, שישים אחוזים, ארבעים אחוזים ועשרים אחוזים כדי לתת אפשרות לאותם בוגרי המוסדות האקדמיים להשתלב בתעשייה, להשתלב במפעלים, ולדעתנו אם יהיה סל כזה שמורכב גם מהטבות מס, גם ממענקים וגם מסבסוד עובדים, זאת תהיה בשורה.

רוביק דנילוביץ: עוד שני משפטים בנושא כי"ל ומאוד חשוב לי לומר את הדברים האלה.

רוביק דנילוביץ: אני מסתכל בצער, ואנחנו כאן חברים של הרבה מאוד מחברי הכנסת אבל ראינו בדפי התקשורת, בעיקר בעיתונות הכתובה, כאילו אנחנו, ראשי הרשויות בנגב, נלחמים את מלחמתה של משפחה כזו או אחרת.

רוביק דנילוביץ: זה לא ראוי, זה לא נכון.

רוביק דנילוביץ: אנחנו כאן כדי לייצג את התושבים שלנו.

רוביק דנילוביץ: רק כדי לסבר את האוזן, כי"ל היא המעסיק הגדול ביותר של התעשייה בנגב וזאת עובדה.

רוביק דנילוביץ: פעם זאת הייתה משפחת אייזנברג והיום זאת משפחת עופר, מחר אני מניח שזאת יכולה להיות משפחה אחרת.

רוביק דנילוביץ: אותנו הן פחות מעניינות.

רוביק דנילוביץ: מעניינים אותי העובדים שנמצאים כאן.

רוביק דנילוביץ: אני פונה דווקא אל חברי הכנסת החברתיים שנמצאים כאן.

רוביק דנילוביץ: אחת הבשורות הגדולות בנגב ובפריפריה היא שסוף סוף יש לנו מפעלים שמשלמים שכר שהוא שכר גבוה יותר מהשכר הממוצע במשק.

רוביק דנילוביץ: אין לנו הרבה כאלה.

רוביק דנילוביץ: אחד הדברים שבגללם אנחנו נמצאים בפריפריה באשכולות נמוכים, חמש ומטה, היא בגלל שהשכר הוא שכר מינימום ומוקדי התעסוקה הם מוקדי תעסוקה בהתאם.

רוביק דנילוביץ: יש כאן חברה שמעסיקה 5,000 עובדים בצורה ישירה והשכר שמשלמים הוא שכר גבוה.

רוביק דנילוביץ: זה משליך על דימונה, על ערד, על ירוחם וגם על באר שבע כי אותם עובדים הם אלה שמניעים את גלגלי הכלכלה.

רוביק דנילוביץ: הם צרכני תרבות, אופנה, הסעדה ועוד הרבה מאוד דברים חשובים.

רוביק דנילוביץ: אני לא מכיר דבר כזה שמורידים לחברה מאות מיליוני שקלים והעובדים לא ייפגעו.

רוביק דנילוביץ: הלוואי.

רוביק דנילוביץ: אם יש נוסחה כזאת, אין שום בעיה.

רוביק דנילוביץ: אנחנו לא רוצים שהעובדים ייפגעו.

רוביק דנילוביץ: אם העובדים ייפגעו, הרשויות שלנו ייפגעו.

רוביק דנילוביץ: אנחנו הצענו דבר פשוט.

רוביק דנילוביץ: אותי פחות מעניינת משפחה כזאת או אחרת.

רוביק דנילוביץ: אנחנו באנו לאוצר ואמרנו שבמקום להוריד את ההטבה הזאת בסך של כמה מאות מיליוני שקלים, בואו לאותה חברה, תתנו את המענק או את ההטבה הזאת ותחייבו אותה לייצר עוד מאות מקומות עבודה כך שיהיו עוד מהנדסים, עוד הנדסאים, ועוד כאלה שאנחנו לא רוצים שיברחו לנו מחר.

רוביק דנילוביץ: כל אלה שמסיימים לימודי תעשיית כימיה במוסדות האקדמיים, במקום שהם יברחו לנו לתל אביב, לראשון לציון, לפתח תקווה או להרצליה, שיישארו בנגב.

רוביק דנילוביץ: הם יקבלו שכר הולם וראוי, וכאן תהיה הבשורה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב ואחריה חבר הכנסת עמיר פרץ.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: קודם כל, אני חושבת שהחוק הזה, אני לא מבינה למה צריך לעשות תיקון לחוק אלא אם כן אנחנו רוצים להחליש את הפריפריה.

מירי רגב: ברגע שהמבחן החוק מדבר עליו, 25 אחוזי יצוא, אין מפעל כזה בירוחם.

ערן פולק: זה המצב הקיים.

זבולון אורלב: אבל אתה מציע לשנות.

מירי רגב: אתה מציע לשנות את זה.

מירי רגב: התפיסה היא תפיסה מעוותת שלא כוללת את כל התעשייה המקומית, לא כוללת את בתי המלאכה ולא כוללת את המבחן הכי גדול שיש אותו בחוק הנוכחי שזה כמה אתה משקיע בהעסקת עובדים נוספים.

מירי רגב: הדבר השני הוא כמה עובדים אתה מעסיק.

מירי רגב: זה המבחן שלך – כמה עובדים אתה מעסיק בנגב.

מירי רגב: אתה הרי לא בא היום ובונה מפעלים חדשים בנגב ואל תספרו סיפורים.

מירי רגב: אף אחד לא בא לבנות מפעלים בנגב.

מירי רגב: לכן מה שאנחנו צריכים להשאיר זה קודם כל את אלה שנמצאים בנגב ובהם אסור לפגוע.

מירי רגב: כאן אני מצטרפת במאה אחוזים למה שאמר ראש עיריית באר-שבע בנושא כי"ל.

מירי רגב: החברה מעסיקה 5,000 עובדים ועוד 25 אלף עובדים לא ישירים.

מירי רגב: היא משלמת מעל למשכורת מינימום, כולל עובדי קבלן.

מירי רגב: אני אומרת לך שאני מסתובבת בנגב, אני מסתובבת בתעשיות ואני רואה מה קורה שם.

מירי רגב: אני אומרת לך שאם היום יפוטרו 5,000 עובדים, אני לא יודעת מה יהיה מצבם של ראשי הערים שם ומי יצליח למצוא להם תעסוקה.

מירי רגב: אנחנו צריכים ראשית  למצוא פתרון לכך שלא יפטרו עובדים.

מירי רגב: שנית, לגבי התעשייה הקיימת, אנחנו נגבה אותה ולא נפגע בה, ושלישית, נביא מבחן של מי מעסיק יותר עובדים.

מירי רגב: הפער בין המרכז לפריפריה חייב להיות יותר גדול כי ברגע שהפער הוא כל כך מצומצם, בשביל ארבעה-חמישה אחוזים הם לא יבואו לנגב אלא הם יישארו במרכז.

משה גפני: את זה אמרנו אתמול והם צריכים לתת לנו תשובה.

מירי רגב: לכן אני חושבת שאנחנו נקים צוות מקצועי, אבל בנושא כי"ל חייבת להיות הידברות וצריך לפתור את הבעיה הזאת כי הוא המעסיק העיקרי של העובדים בנגב.

מירי רגב: בנושא החוק עצמו כולו,  זה נכון לדבר על מפה אבל ברגע שלא נדבר על עקרונות החוק, עקרונות החוק עדיין לא מסוכמים בינינו לבין האוצר.

מירי רגב: ישבתי עם האוצר, ישבתי עם ערן, דיברתי אתו ושמעתי את מה שהוא אומר.

מירי רגב: אנחנו לא מסכימים על העקרונות והעקרונות הם בעצם מי מעסיק יותר עובדים.

משה גפני: מי זה אנחנו?

מירי רגב: חלק מחברי הוועדה.

קריאה: החברתיים.

משה גפני: מי לא חברתי בוועדה הזאת?

מירי רגב: דיברנו על זה ביום שישי ואמרתי לך שיש לי פגישה עם האוצר כדי לראות מה הם אומרים.

משה גפני: נכון.

מירי רגב: כרגע, בינינו, ביני לפחות וחברי כנסת חברתיים אחרים, בין הוועדה לבין האוצר, אין הסכמה אלא יש פער מאוד גדול במספר בין הפריפריה למרכז, פער בכל סוגיית כי"ל ובעניין התפיסה המעוותת שהם הולכים רק על חלק מהתעשייה ולא על כל התעשייה בפריפריה.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני חושב שאנחנו נמצאים בלוח זמנים מאוד קצר.

עמיר פרץ: אם האוצר מחליט לפתוח את הדיון הזה באופן כל כך רחב, יכול להיות שזאת הזדמנות לבדוק מה היו הישגי האוצר לאורך השנים, האם מדינת ישראל הציבה יעדים שהיא קובעת לעצמה מדיניות ואני לא אומר את זה בציניות.

עמיר פרץ: אמרו כאן למשל משפט שהוא מאוד דרמטי.

עמיר פרץ: אמרו שגם יבדקו את מצבו של הישוב מעת לעת.

עמיר פרץ: אנחנו יודעים מה קרה בנושא החינוך.

יהודה נסרדישי: מישהו מאתנו אמר משפט כזה?

עמיר פרץ: כן.

מירי רגב: בקריטריונים של המפה.

עמיר פרץ: בקריטריונים אמרתם משפט כזה אבל אני מדבר עניינית לאומית.

עמיר פרץ: באשכולות החינוך אמרנו שאם יש ישוב שמצליח להשיג הישגים מאוד משמעותיים, הוא יכול ליפול מאותו אשכול.

עמיר פרץ: זאת אומרת, ראש עיר יכול להיות במוטיבציה שלילית לגבי כמו ההשקעה שהוא רוצה להשקיע במערכות מסוימות.

עמיר פרץ: תעסוקה מהווה את המנוע המרכזי לאפשרות של שינוי משמעותי בוודאי באזורי פריפריה.

עמיר פרץ: אין בכלל ספק בכך.

עמיר פרץ: במבחן התוצאה מספר העובדים שעובדים בשכר ממוצע נמוך בשנים האחרונות הולך וגדל.

עמיר פרץ: מספר המפעלים שהם מפעלים עתירי עבודה, בוודאי בסופו של דבר מוצאים את עצמם בצורה כזאת או אחרת מזדנבים  וגם לא תמיד.

עמיר פרץ: גם מפעלים עתירי עבודה היום לא כל כך ממהרים לבוא לפריפריה כי לא רואים בזה את הבשורה הגדולה.

עמיר פרץ: פעם היינו מנהלים מעקב האם כל מפעל שסיים את חמש שנות המענק שלו, בימים בהם המענק הגיע לשישים ושבעים אחוזים מההשקעה, האם הוא עזב אחרי חמש שנים.

עמיר פרץ: הייתה תופעה כזאת שהיה צריך לאזן אותה, אבל באיזון הזה אני חושב שהגעתם לרמה שכבר הכדאיות של מפעלים שיכולים באמת לתת תרומה אמיתית לחוסן הכלכלי של הפריפריה, בטלה בשישים.

משה גפני: עמיר, בקצרה.

עמיר פרץ: אני אשתדל.

עמיר פרץ: אתה יודע שאני בא במיוחד לנושא הזה.

משה גפני: אין לי טענה.

משה גפני: אני מזמין אותך להישאר עד סוף הדיון שיימשך עוד כמה ימים.

עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו דנים כאן במספר סוגיות.

עמיר פרץ: ראשית, סוגיית המסלול של סוגיית הטבות המס שהולכת והופכת לאחד המסלולים המרכזיים.

עמיר פרץ: זה דבר שכמעט מאותת לכל מעסיק שיש לו אלטרנטיבה אחרת שאין שום סיבה שבעולם לשקול לבוא לנגב ולגליל.

עמיר פרץ: אני חושב שהעניין הזה שמתחילים להבחין בין מה הטבות המס בצורה כזאת או אחרת – ואני שמח על הפתיחה של ראש עיריית באר שבע, ודאי הוא והחברים שנמצאים כאן אינם חשודים בקשר עם משפחה כזאת או אחרת.

עמיר פרץ: מי שרוצה לדון במשפחות העשירות בישראל, בוא נטפל בהם בצורה אחרת אבל לא דרך הורדת המוטיבציה להמשך ההשקעות, הפיתוח והקשר הבלתי רגיל שנוצר בין כל המפעלים של כי"ל לבין הנגב.

עמיר פרץ: אני מזכיר לך שהחברה הזאת התחילה כחברה ממשלתית.

עמיר פרץ: בין היתר התיאור של החברה הממשלתית הזאת היה זאת חברה שלא מצליחה להפיק את המקסימום ולכן חייבים להעביר אותה לידיים פרטיות, דבר שאני התנגדתי לו.

עמיר פרץ: אני חושב שבאותה תקופה היה ויכוח מאוד ערכי ועקרוני אבל עכשיו באים ואומרים שמכיוון שהחברה מצליחה להפיק באמת יצור מקסימלי והטבות מקסימליות, אנחנו יודעים שהשדרה הזאת של עובדי כי"ל בנגב היא שדרה מאוד מאוד משמעותית מכל הבחינות ומכל ההיבטים.

עמיר פרץ: לכן אני חושב שראוי שאנחנו נקבל קריטריונים חדשים.

עמיר פרץ: אם הקריטריונים שלכם הם רק לחפש מקורות נוספים כדי לייצר הכנסה נוספת לישראל, בסדר, אבל זאת שאלה אחת.

עמיר פרץ: אם בקריטריונים שלכם גלום איזשהו יעד בו אתם אומרים חיזוק הפריפריה, אני אומר לכם שחיזוק הפריפריה הוא לא דבר שממשלות ישראל צריכות להשתבח בו כי הכישלון הוא כישלון, אפשר לומר, קולוסאלי בכל היבט שהוא.

עמיר פרץ: מי שייצר משהו בפריפריה, אלה אנשים למרות הממשלה ולא בגלל הממשלה.

עמיר פרץ: לכן אדוני היושב ראש, אני חושב שהמסלולים האלה שמציעים לנו הם מסלולים שבלי שום קשר אליהם - אתה יכול להיות חבר כנסת חברתי, חבר כנסת כלכלי, תגדיר את עצמך איך שאתה רוצה, אפילו חבר כנסת מאמין - שמי שמאמין צריך לדחות את ההצעות האלה  על הסף ולקבל הצעות חדשות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ג'ומס.

חיים אורון: חוק עידוד השקעות הון, אם אני לא טועה, יש לו תיקון 60 ובמתכונת הקיימת  הוא בעייתי.

חיים אורון: השאלה אם מה שמופיע כאן הוא שינוי נכון או לא נכון.

חיים אורון: אני אומר שאני חושב שהוא שינוי בכיוון הנכון אבל הוא דורש תיקון.

חיים אורון: אני רוצה להתחיל דווקא במה שאמר ראש עיריית באר שבע.

חיים אורון: לפי מיטב ידיעתי, עמיר, ההטבות בחוק עידוד השקעות הון הקיים הן בסכום של שישה מיליארד שקלים.

חיים אורון: מסלול המענקים הוא 400 מיליון שקלים.

חיים אורון: יש כאן אי פרופורציה חד משמעית שהיא פוגעת במי שאני חושב שצריך היה לעודד אותו.

חיים אורון: אני יודע שהאוצר מתייחס לשישה מיליארד שקלים כלא תקציבי אלא רק הטבת מס.

חיים אורון: ה-400 מיליון שקלים, זה תקציבי.

חיים אורון: לכן, על כל שקל ב-400 רבים והשישה מיליארד מתחלקים.

חיים אורון: אני אומר כאן באחריות מלאה לרוביק שהשישה מיליארד האלה היום מתחלקים לא בסדר.

חיים אורון: אני אומר את זה בלי לנקוב בשמות, לא שמות משפחות ולא שמות בודדים.

חיים אורון: אני חושב שאני יודע על מה אני מדבר.

חיים אורון: אני לא רוצה לחלק לך שישה מיליארד שקלים ואני בטוח שאם תראה את המספרים, גם אתה לא תרצה לחלק אותם בצורה כזאת.

חיים אורון: השאר, בוא נראה ונתחיל עכשיו להיכנס לתוך הנתונים ונבדוק אותם.

חיים אורון: אני בכלל לא רוצה להפוך את זה לוויכוח עם גורם אחד או גורם שני.

חיים אורון: תזכרו, מדובר כאן בהעדפות.

חיים אורון: ניקח את המפעלים למקום אחר.

חיים אורון: מדובר כאן בהעדפת מס.

חיים אורון: זאת אומרת, מישהו שכבר כיסה את ההשקעה, כיסה את ההפחתה, מרוויח כסף והשאלה אם הוא ירוויח הרבה או קצת פחות, ובעיקר איך זה יתחלק עם האחרים.

חיים אורון: אני חושב שנוצר כאן עיוות בשנים האחרונות ואני מקווה שבשלב מסוים, בלי שמות, יבוא משהו לכאן ויאמר שזה מתחלק בצורה כזאת.

חיים אורון: אני חושב שאני קצת מכיר את העניין ואני לא רוצה לתמוך בזה כך באופן עיוור ולהמשיך ולגלות את עצמי בעוד שלוש שנים משתתף פעם אחת בדיון על ריכוזיות ופעם בדיון על פערים חברתיים כאשר סכומים של מאות מיליוני שקלים הולכים בדרך הטבת מס, אבל השכן שלו משלם את המס.

חיים אורון: מה זה נקרא הטבת מס?

חיים אורון: האחד משלם והשני לא משלם.

חיים אורון: אני חושב שמסלול הטבת מס הוא מסלול ולכן אני חושב שצריך להגדיל את הפער בין המרכז לבין הפריפריה, והפער של שמונה אחוזים ל-12 אחוזים – יהודה, נכון שזה חמישים אחוזים.

משה גפני: לא, חמישים אחוזים, זאת הייתה בדיחה.

משה גפני: זה לא חמישים אחוזים.

חיים אורון: זה חמישים אחוזים.

יהודה נסרדישי: זאת מתמטיקה.

יהודה נסרדישי: זאת לא בדיחה.

משה גפני: היה אתמול דיון על כמה אחוזים מדובר.

משה גפני: אני אמרתי להם שבגלל שלא למדתי ליבה, אני לא יודע כמה אחוזים אבל בטוח שהאדם צריך להביא מפעל לאזור פיתוח ולקבל שמונה אחוזים או להביא למרכז הארץ לקבל 12 אחוזים, הוא ילך למרכז הארץ.

משה גפני: מה זה משנה כמה אחוזים?

משה גפני: הפער בין שמונה ל12 הוא לא פער.

משה גפני: לכן הם צריכים להוריד את אחוזי המס.

חזי צייג: לא בזה מסתכם הפער.

משה גפני: לא משנה, אבל בזה אתם צריכים להוריד.

משה גפני: זאת הדרישה של כולם.

חזי צייג: עדיין יש לך סל של הטבות.

משה גפני: אני יודע.

חיים אורון: הנקודות  שאני רוצה להעלות אותן עכשיו היא ראשית, הפער בין המרכז לפריפריה, ושנית, העלאה משמעותית ואני יודע שזה כאילו לא כאן אבל זה כן כאן.

חיים אורון: אם בתקציב המדינה אנחנו נשים 800 מיליון שקלים בחוק עידוד השקעות הון ולא 400 מיליון שקלים, עכשיו זה ויכוח עם האוצר.

חיים אורון: מבחינתו של האוצר המסלול ההוני היה צריך להיגמר מזמן.

חיים אורון: אני אומר שיש כאן ויכוח מהותי.

חיים אורון: זה חלק מהוויכוח לגבי מי משקיע, האם רק מי שיש לו הון או אתה עוזר למי שמשקיע גם ברמה של סיכון בהון, בהשקעה הבסיסית.

חיים אורון: מי שיש לו הון וצריך רק את הטבות המס, בדרך כלל הוא הרבה  יותר חזק.

חיים אורון: אני מדבר על מפעלים בינוניים, אני מתכוון למפעלים של בי-טק שהם לא רק היי-טק וגם מפעלים של היי-טק, מפעלים של יזמים יותר קטנים שהעזרה ההונית מבחינתם היא מאוד מאוד משמעותית.

עמיר פרץ: איפה אתה מכניס את אינטל?

חיים אורון: רגע.

חיים אורון: תן לי לומר עוד דבר אחד שהוא מאוד חשוב לי.

חיים אורון: שנים אני נאבק על כך שיהיה מרכיב של עידוד לא להון אלא גם לעובדים.

חיים אורון: בעבר הוצעו כמה מנגנונים כמו למשל מי שנשאר לעבוד במפעלי ים המלח וחי בדימונה עשר שנים, יש לו הטבת מס שהטכניקה איך לבצע אותה, היא חלק מתוך הסל הזה.

חיים אורון: לא רק מי שהשקיע אלא אני גם רוצה שמהנדס יותר טוב שבא עם משפחתו וכולי יגור בפריפריה ויקבל הטבת מס.

חיים אורון: לא לכל הנגב, אני לא נכנס לוויכוח ה אם זה יחול  על כל הנגב.

חיים אורון: באותם מפעלים זה יהיה חלק מהסל.

חיים אורון: אז המשקיע ידע מה קורה כאשר הוא מעסיק את המהנדסים האלה.

יהודה נסרדישי: 700 מיליון שקלים, הטבות לישובים.

יהודה נסרדישי: שכחתם אותם?

חיים אורון: אני יודע מה זה הטבות מס לישובים.

חיים אורון: תאמין לי שאני יודע מה זה הטבות לישובים.

חיים אורון: אני רוצה להשקיע עכשיו בבאר שבע, אני מקבל מסלול מענקים, אני מקבל מסלול הטבת מס ואני מקבל מסלול -  אגב, מבחינתי בתוך הסל.

חיים אורון: אני לא אומר שתביא עוד כסף – באותו מפעל.

חיים אורון: לא מענקים לישוב, לא מענקים לבאר שבע, אלא לאנשים שהולכים לעבוד שם כך שאם הם יעבדו במשך עשר שנים – ואל תתפוס אותי עכשיו אם זה עשר שנים או שבע שנים או 12 שנים  כי על זה נתפשר – ועובדים באופן קבוע ועוברים לשם ביחד עם משפחתם, הם יקבלו הטבה נוספת.

חיים אורון: משהו כמו הלוואת מקום.

חיים אורון: המודל של הלוואת מקום.

חיים אורון: אם נכניס גם את האלמנט הזה, אני חושב שאולי גם נתמודד עם הבעיה שהיא המצוקה הכי גדולה -  יספרו לכם האנשים שחיים שם, ושאלת אותי לגבי אינטל  - כאשר כרגע כביש 6 סידר שמהנדס בכפר סבא יכול לעבוד באינטל והוא מגיע יותר מהר חזרה הביתה מאשר מי שגר בלהבים או ברהט ונוסע לאינטל.

חיים אורון: אז מה עשינו?

חיים אורון: אנחנו רוצים לשנות את המאזן מעבר לעניין של אינטל.

חיים אורון: אני מקבל חלק מהמגבלות שמונחות כאן על גודל וכולי, וזה מה שאתה שאלת אותי, כחלק מהקריטריונים.

עמיר פרץ: לגבי אינטל, גם כאשר זה חרג, בצדק כולנו אמרנו שהולכים לחריגה כי זאת ספינת דגל.

עמיר פרץ: כנ"ל ים המלח.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת אורלב.

משה גפני: אתה היית בישיבה אתמול.

זבולון אורלב: אני שמעתי את השיעור פעמיים ואם שמעתי את השיעור פעמיים, אני מבין יותר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: קודם כל, אני בהחלט מסכים כמי שראה את השקפים אתמול שיש צורך לשנות את החוק.

זבולון אורלב: החוק במתכונתו הנוכחית איננו מביא את התוצאות המקוות.

זבולון אורלב: עובדה.

זבולון אורלב: תראה את מצב התעסוקה בנגב.

זבולון אורלב: צריך לשנות את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני חושב שתפסת מרובה לא תפסת.

זבולון אורלב: יש כאן אי בהירות ביחס למטרות העיקריות.

זבולון אורלב: אי אפשר לבוא למסעדה, לשאול מה התפריט, אומרים לך שיש קבב, יש שישליק, יש כבש ואתה אומר שלא חשוב לך הסדר.

זבולון אורלב: אין דבר כזה.

זבולון אורלב: צריך לעשות סדר.

זבולון אורלב: מה המטרה העיקרית?

זבולון אורלב: אם המטרה העיקרית היא להגביר את התעסוקה, אז החוק צריך לכוון כדי שכל מפעל, לאו דווקא עם 25 אחוזי יצוא.

זבולון אורלב: אתם בעצמכם אומרים מצד אחד שמחקתם מן המטרות של החוק הקודם את עניין מאזן התשלומים.

זבולון אורלב: כלומר, היצוא במדינת ישראל היום הוא לא המטרה העיקרית הכי חשובה.

זבולון אורלב: אתם מחקתם ולא אני.

זבולון אורלב: מאידך גיסא אתה אומר שיש כרטיס כניסה של 25 אחוזים אבל 25 אחוזים לא יעודדו את הפריפריה.

זבולון אורלב: תחליטו, או זה או זה.

משה גפני: זבולון, אמרת את זה.

זבולון אורלב: אדוני היושב ראש, אנחנו מחויבים ללחוץ את האוצר כדי שהוא יחדד יותר את המטרות.

זבולון אורלב: לפי המטרות ניתן לכוון את החוק.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים, לפי הנתונים שנמסרו אתמול, שאם החוק הזה כמו שהוא ייכנס, יפחיתו מהמענקים או מההטבות של כי"ל סדר גודל של מאות מיליוני שקלים, כנראה בין 400 ל-500 מיליון שקלים כי אף אחד לא נקב כאן מספר מוסמך, אבל אני מעריך שזה סדר הגודל שיורד מהנגב.

זבולון אורלב: 400-500 מיליון שקלים יורדים מהנגב.

משה גפני: למה?

זבולון אורלב: כי כי"ל פועלת רק בנגב.

אופיר כהן: הם יושבים בתל אביב.

קריאה: בתל אביב יושבים עשרה עובדים.

זבולון אורלב: כי"ל פועלת בנגב.

זבולון אורלב: בתל אביב יש עשרה או עשרים עובדים.

מירי רגב: 5,000 עובדים בנגב.

זבולון אורלב: ברור לגמרי שהפעילות הגדולה המשמעותית היא בנגב.

זבולון אורלב: מי שחושב שאפשר להוריד סדר גודל של מאות מיליוני שקלים, אם נחליט לתמוך אנחנו צריכים לדעת שאנחנו עושים את זה בעיניים פקוחות.

זבולון אורלב: אי אפשר לומר שאנחנו מורידים מאות מיליוני שקלים והעובדים לא ייפגעו, שהתעשייה לא תיפגע, שרמת השכר לא תיפגע.

זבולון אורלב: אי אפשר לומר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: זה להחזיק את המקל משני הקצוות שלו.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שלדעתי הלחץ העיקרי הוא לחדד מאוד, לעשות סדר, מה המטרות העיקריות של החוק.

ארמונד לנקרי: יושב ראש ועד העובדים של מפעלי ים המלח.

ארמונד לנקרי: בהמשך לדבריהם של מירי רגב, של רוביק וזבולון אורלב.

ארמונד לנקרי: אני בא לכאן לייצג את העובדים ואני רוצה להעביר כאן את התחושה ואת חשש העובדים.

ארמונד לנקרי: כפי שציינו כאן, אני חושב שאנחנו עובדים במקום הכי נמוך ובמקום שהכי קשה לעבוד בו.

ארמונד לנקרי: כמו שציינו, אנחנו גם מרוויחים טוב.

ארמונד לנקרי: אין ספק שבסופו של דבר העובדים ייפגעו.

ארמונד לנקרי: ייקלטו פחות.

ארמונד לנקרי: אני יכול לתת לכם דוגמה.

ארמונד לנקרי: במשבר שהיה לפני שנה, הייתה העדפה להפסיק את העבודה באנגליה ובספרד לעומת ים המלח.

ארמונד לנקרי: האם לזה אנחנו חותרים?

ארמונד לנקרי: שאת כל העבודה יעבירו לחוץ לארץ?

משה גפני: אני לא מביע עמדה לגבי העניין.

משה גפני: אנחנו נראה בסוף בהצבעה.

משה גפני: אני רוצה שתהיה צמוד לעובדות כי הנושא של העובדים, לי על כל פנים, הוא מאוד מאוד חשוב בכל הדיונים כאן, ואני לא היחיד בוועדה.

משה גפני: הוועדה הזאת היא מאוד חברתית.

משה גפני: אני רוצה שתדע על מה אנחנו מדברים ומה מציעה הממשלה, דבר שבא לפתחנו.

משה גפני: הם אומרים שאת מפעלי ים המלח אי אפשר להעביר להונגריה.

משה גפני: הקדוש ברוך הוא שם את זה כאן ואת זה לא מעבירים לשום מקום אחר.

משה גפני: את מה שאפשר להעביר למקום אחר, על זה יחולו כל ההטבות וכל המענקים.

משה גפני: זאת אומרת, את העיבוד, את הייצור, את כל הדברים האחרים.

משה גפני: מה הרעיון שעומד מאחורי הממשלה שמביאה את ההצעה הזאת?

משה גפני: הרעיון אומר שאני צריך לעודד את המפעלים האלה שיכולים לרדת מהארץ.

משה גפני: היום הפיתוי הוא פיתוי גדול ואנחנו רוצים שהם יישארו כאן בארץ.

משה גפני: אני לא מדבר על הפרטים כי בפרטים נצטרך לעשות שינויים, אבל הם אומרים שהם מייצרים את ההבדל בין אלה שיכולים לרדת מהארץ לבין אלה שלא יכולים לרדת מהארץ.

משה גפני: זאת טענת האוצר שהם לא אמרו את זה אבל אני אומר לך מה שהם לוחשים.

משה גפני: הטענה שלהם היא שמפחיתים את הרווח של בעלי כי"ל וכי העובדים לא ייפגעו.

משה גפני: העובדים לא ייפגעו מכיוון שמפעלי הייצור והעיבוד ימשיכו לקבל את אותו הדבר.

ארמונד לנקרי: איך העובדים לא ייפגעו?

ארמונד לנקרי: ההשקעות ילכו למקום אחר.

רונית תירוש: המפעלים של כי"ל הם פילנתרופים.

משה גפני: אני היחיד כאן שיש לו אומץ לבוא ולדבר עם העובדים כמו בן אדם.

משה גפני: כל אחד עושה  כאן דברים פופוליסטיים.

זבולון אורלב: לא נכון.

זבולון אורלב: אני ממש מוחה נגד דבריך.

משה גפני: אני אומר לך את האמת.

משה גפני: רבותיי חברי הכנסת, נראה מה יהיה בסוף בהצבעה כשתבוא הקואליציה עם ראש הממשלה ושר האוצר, ששניהם אנשי ליכוד.

משה גפני: לא חשוב, נניח לעניין הזה ובואו נדבר על הדברים עצמם.

משה גפני: זאת טענת האוצר ועם זה אתה צריך להתמודד.

משה גפני: תאמין לי, הוועדה כולה כאן, כולה עם העובדים ושלא תהיה אי הבנה אפילו.

ארמונד לנקרי: אני מנסה להסביר שאת אותן השקעות שיכולים לעשות כאן בגלל המפעלים שיש לנו בחוץ לארץ, הם יכולים להעביר את ההשקעה לשם והמשמעות של הדבר  פיטורי עובדים.

משה גפני: הם לא יאבדו את המענקים.

גרינבאום: כבוד היושב ראש, אני חייב כאן להתפרץ.

משה גפני: לא, אתה לא יכול.

גרינבאום: רק להבהיר כי אתמול התייחסתי לזה.

משה גפני: עם כל הכבוד, מדבר יושב ראש ועד העובדים ואתה לא יכול להיכנס לדבריו.

משה גפני: אני מבקש שיושב ראש ועד העובדים ישלים את דבריו.

משה גפני: אני מבקש מכם, אתם אנשי האוצר, עם כל הכבוד, אל תעמידו אותי בחזית.

משה גפני: אני צריך להסביר אתכם?

משה גפני: אתם הרי פוגעים בנו כל הזמן.

משה גפני: תסבירו להם.

ארמונד לנקרי: את אותן השקעות שעכשיו יכולות להיות אצלנו בים המלח, אותן יכולים להשקיע במפעלים באנגליה ובספרד.

ארמונד לנקרי: חלק מהרווחיות הזאת, עובדי ים המלח נהנים מכוח הקנייה והפריפריה הולכת וגדלה.

ארמונד לנקרי: אנחנו נמצאים בעיצומו של משא ומתן על הסכם העבודה והנושא שעומד, כל סעיף שאנחנו דורשים לטובת ציבור העובדים, הנושא של החוק הזה.

ארמונד לנקרי: המשמעות של הדבר היא שיכול להיות שאנחנו לא נהנה מאותן תוספות שכר ולא נקלוט יותר עובדים.

ארמונד לנקרי: אני יכול לומר לך שרק בחצי השנה האחרונה, כתוצאה מההשקעות וההגדלה, קלטנו קרוב למאה עובדים נוספים ואי אפשר לזלזל בזה.

ארמונד לנקרי: כמובן שאם ההשקעות ינווטו למקומות אחרים או הרווחים יהיו פחותים, העובדים באופן אוטומטי ישלמו את המחיר ולא אף אחד אחר.

משה גפני: אגב, זבולון, לא היית צריך לקפוץ.

משה גפני: לא התכוונתי בפופוליסטי לשום דבר.

ארמונד לנקרי: אני בא לייצג את העובדים.

משה גפני: אני חוזר בי.

משה גפני: עולה בדעתי שמישהו כאן יעשה דבר פופוליסטי?

משה גפני: לא עולה בדעתי אפילו.

משה גפני: אני אמרתי שצריך לשים את הדברים על השולחן.

משה גפני: אני לא רוצה שהעובדים בסופו של דבר ייפגעו ופתאום יגיעו לכאן למכונת ההצבעה בעוד חודש בערך ואתה תראה איך מצביעים.

ארמונד לנקרי: אני מסביר שאני בסיטואציה עכשיו.

משה גפני: יפה.

משה גפני: לכן אני רוצה לחדד את הדיון הזה.

זבולון אורלב: לפני ההצבעה יש גם שכנוע.

זבולון אורלב: לא הכל זאת הצבעה אלא יש גם דיון.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: לכן אני עושה את זה.

שמעון סבן: אני יושב ראש מועצת העובדים של חברת רותם דשנים, חברת בת של כי"ל.

משה גפני: מה זה מועצת העובדים?

משה גפני: זה ועד העובדים.

שמעון סבן: ועד העובדים.

שמעון סבן: שאלה קטנה לאנשי האוצר שבאמת אני מכבד אותם.

שמעון סבן: אני לא יודע איך מורידים 400 מיליון שקלים ולא פוגעים בעובדים.

שמעון סבן: אני רוצה להבין רק דבר אחד.

שמעון סבן: האם זה כדי לקומם את אנשי הנגב?

שמעון סבן: אם אנשי האוצר יבואו ויאמרו שבעשרים השנים האחרונות – יושבים כאן ראשי ערים מהנגב  ואני לא חבר מרכז ליכוד.

משה גפני: אז תהיה.

שמעון סבן: לא. לשם מה?

שמעון סבן: לפעמים כדאי להיות גם באגודה או אצל גפני.

שמעון סבן: אני שומע שאומרים שמאיימים על שר האוצר, שראשי הוועדים מאיימים, אבל אני לא ראיתי אותו, לא דיברתי אתו, לא מכיר אותו.

שמעון סבן: אני לא יודע למה הדיבור הזה.

שמעון סבן: אני רוצה לדעת למה צריך להחריג.

שמעון סבן: אני יושב כאן מאתמול ולא שמעתי את פקידי האוצר אומרים למה צריך להחריג.

יהודה נסרדישי: מודלים כלכליים.

קריאה: רותם לא מופיעה.

שמעון סבן: רותם היא לא מחצבים?

יהודה נסרדישי: רותם לא מוחרגת.

קריאה: אבל זה כי"ל.

קריאה: זה משליך על כולם.

שמעון סבן: מפעלי הכרייה כן מוחרגים.

משה גפני: לא, לא מוחרג.

משה גפני: ערן, רותם מוחרגת?

שמעון סבן: מה זה פוספטים?

שמעון סבן: זה רותם.

משה גפני: רותם מוחרגת, כן או לא?

ערן פולק: אני לא יודע.

משה גפני: הרי זה פוספטים.

שמעון סבן: בוודאי שזה פוספטים.

שמעון סבן: רותם נגב, זה פוספטים.

ארמונד לנקרי: כולנו נמצאים תחת אותה קורת גג של כי"ל, גם רותם וגם ים המלח.

ארמונד לנקרי: יש לזה השלכות.

שמעון סבן: בוודאי שזאת כרייה.

שמעון סבן: מה זה פוספטים, זה לא כרייה?

שמעון סבן: הם אפילו לא יודעים.

שמעון סבן: הם לא יודעים איפה זה.

שמעון סבן: אני אומר לך שהם לא יודעים איפה זה.

משה גפני: רותם מוחרגת?

יהודה נסרדישי: אם זה כרייה, זה מוחרג.

יהודה נסרדישי: אם זה ייצור, זה לא מוחרג.

שמעון סבן: אם זאת כרייה, זה מוחרג.

יהודה נסרדישי: כן.

שמעון סבן: אז זה גם כרייה.

קריאה: בלי גם.

שמעון סבן: אני רוצה לדעת למה ההחרגה.

שמעון סבן: אני שומע כל הזמן על משפחת עופר.

שמעון סבן: מה זה משפחת עופר?

שמעון סבן: אנחנו מייצגים את משפחת עופר?

שמעון סבן: אנחנו רואים אותה?

שמעון סבן: אנחנו אלה שעשינו את המאבק כאן עם ראש הממשלה לשעבר יצחק רבין זיכרונו לברכה כדי לא להפריט את החברה הזאת.

שמעון סבן: בוועדת הכספים ישבנו ימים ולילות יחד עם חבר הכנסת עמיר פרץ, יחד עם בייגה שוחט ויחד עם כל החברים הנכבדים אבל בסוף מכרו את החברה לידיים פרטיות.

שמעון סבן: יכלו להשאיר את אותו אוצר בידי הממשלה, בידי המדינה.

שמעון סבן: היום צריך להחריג?

שמעון סבן: צריך לקומם?

שמעון סבן: שפקידי האוצר או מישהו מחברי הכנסת יבוא ויאמר לי או יסביר לאנשי הנגב האם יש חברה אחת בנגב שקלטה עובדים כמו שקלטה חברת כי"ל.

שמעון סבן: האם יש דבר כזה?

שמעון סבן: האם באמת החוק שאתם הולכים בו, ההחרגה הזאת שאתם רוצים לעשות באמת הולכת לתרום למקומות עבודה נוספים?

מירי רגב: זה צריך להיות המבחן הכי חשוב.

משה גפני: ממש לא.

מירי רגב: המבחן הוא כמה עובדים מועסקים במפעלים האלה.

ארמונד לנקרי: שמעון, תגיד שאנחנו מתמודדים עם זה עכשיו.

שמעון סבן: אם הקריטריונים של האוצר באים לגרוע מקומות עבודה, אתם מצליחים.

שמעון סבן: אם זה בא לגרוע מקומות עבודה, אנחנו אתכם אבל אם זה ליצור מקומות עבודה ולהמשיך בפיתוח שקיים בכי"ל – וזה פיתוח רציני עם מאות עובדים שנקלטים, זה משהו אחר.

שמעון סבן: בשנתיים האחרונות הקשות, אנחנו קלטנו בנגב מעל 500 עובדים.

שמעון סבן: מעל 500 עובדים נקלטו בכי"ל ואת זה אפשר לבדוק.

שמעון סבן: דבר נוסף ואחרון.

שמעון סבן: רבותיי, כימיקלים זה 6,000 עובדים בישיר ואלה 30 אלף עובדים באופן עקיף.

שמעון סבן: כפי שהזכיר כאן ראש העיר, בנוסף לעובדים יש את הנהנים האחרים כמו מופעי הבידור, נותני השירותים בשוק, הרכב וכל מה שאתם רוצים.

שמעון סבן: החיים בקהילה, כוח הקנייה שהוא הרבה יותר גדול, נתינה לבתי חולים, אבל אלה לא הדברים העיקריים.

שמעון סבן: הדברים העיקריים עבורי הם מקומות העבודה ופרנסה.

שמעון סבן: זה מה שהולך החוק שלכם לעשות?

שמעון סבן: האם הוא ייתן מקומות עבודה או לא.

שמעון סבן: תודה.

שמעון סבן: תודה רבה לך חבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דיברת יפה.

משה גפני: יאיר שמיר, יושב ראש מועצת המנהלים של התעשייה האווירית.

יאיר שמיר: בוקר טוב.

יאיר שמיר: נתבקשתי לבוא לכאן, ועשיתי זאת ברצון, כדי להציג את עמדת התעשייה האווירית.

יאיר שמיר: התעשייה האווירית היא חברה עם יותר משלושה מיליארד דולר מכירות.

יאיר שמיר: בשלוש-ארבע השנים האחרונות קלטנו 3,500 עובדים חדשים, מתוכם 2,500 צעירים.

שלי יחימוביץ': 3,500 עובדים?

יאיר שמיר: 3,500 עובדים חדשים, מתוכם 2,500 צעירים.

יאיר שמיר: אם אין אבטלה בהיי-טק, זאת התעשייה האווירית.

יאיר שמיר: תבדקי ותראי את זה.

יאיר שמיר: זה התאפשר מכיוון שלפני כארבע וחצי שנים עברנו לפסי רווחיות לאחר שעשינו כמה צעדים משמעותיים.

יאיר שמיר: מאז 2006 שילמנו עד היום למדינה 372 מיליון שקלים דיבידנד, כאשר מאז שהחברה הזאת קיימת, מ-1954, היא לא שילמה בחיים דיבידנד אבל כאמור בארבע השנים האחרונות שילמנו 372 מיליון שקלים דיבידנד.

קריאה: בגין ארבע שנים.

יאיר שמיר: פתאום עכשיו באים ושוללים את זכותנו לקבל את אותה הטבה שמקבלות חברות מתחרות לנו, גם במדינת ישראל, ורק בגלל שהבעלות הביא ממשלתית.

יאיר שמיר: מה המשמעות של הדבר?

יאיר שמיר: שאני לא אוכל לקלוט צעירים יותר?

יאיר שמיר: הם לא קולטים צעירים.

יאיר שמיר: הנקודה הכלכלית-חברתית פחות מעניינת אותם.

יאיר שמיר: להם אין מפעל ברמת הגולן, להם אין מפעל בבאר-שבע ולי יש.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם בבאר-שבע?

יאיר שמיר: היום יש לנו כ-900 עובדים בבאר-שבע.

יאיר שמיר: סך הכל החברה מונה 17 אלף עובדים ישירים.

יאיר שמיר: להערכתנו אנחנו מפרנסים 40 אלף בתי אב בישראל.

יאיר שמיר: לגרוע מאתנו, מהתחרותיות שלנו מול מתחרים גם בחוץ וגם כאן, נראה לי פשוט לא לעניין.

יאיר שמיר: אנחנו 82 אחוז יצוא, אנחנו מוכרים רק למערכת הביטחון 12 אחוזים והיתר בשוק המקומי.

יאיר שמיר: פגיעה כפי שמוצעת כאן, משמעותה בין 50 ל-60 מיליון שקלים בשנה ואין לה שום הצדקה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת רונית תירוש.

רונית תירוש: תודה אדוני היושב ראש.

רונית תירוש: אני רוצה להתייחס לנושא ברמת המקרו ולפנות לאוצר.

רונית תירוש: אולי נסרדישי ישב עוד שתי דקות כי אני אהיה קצרה וכדאי שתשמע אותי.

רונית תירוש: אני מדברת ברמה העקרונית של המדיניות.

רונית תירוש: בתוכנית הזאת יש שתי בעיות שאני מזהה.

רונית תירוש: האחת, ייאמר – אני אומרת בציניות – לזכותה של הממשלה שהיא עקבית מתוך הרצון לרדוף את מה שהיום כל כך פופולרי לרדוף, את הטייקונים, את המשפחות, את ההון.

רונית תירוש: היא פשוט לא רואה מה מסתתר מאחורי ומה קורה מאחורי.

רונית תירוש: אני לא חושבת שהטייקונים – במירכאות או לא במירכאות – הם פילנתרופים.

רונית תירוש: ככל שיפגעו בהם, זה ירד ויזלוג לעובדים.

רונית תירוש: אין אחד שייקח על עצמו את כל ההפסדים ויאמר שבעובדים הוא לא יפגע.

רונית תירוש: תוציא לכם את זה מהראש.

רונית תירוש: הרדיפה העיוורת הזאת אחרי בעלי ההון, בסופו של דבר היא פוגעת בעובד הכי פשוט, באחרון העובדים.

רונית תירוש: זאת בעיה אחת.

רונית תירוש: הבעיה השנייה.

רונית תירוש: יש איזה דיסוננס מובנה בין הרצון לעודד פריפריה לבין הרצון לעודד השקעות הון.

רונית תירוש: לכאורה אנחנו מדברים על מדיניות חברתית שבד בבד רוצה לעודד השקעות הון, אבל גם לעודד את הפריפריה.

רונית תירוש: מסתבר שזה לא הולך.

רונית תירוש: עכשיו בואו נשים את הדברים כהווייתם.

רונית תירוש: לצערי הרב יש מתאם מאוד גבוה בין הימצאות של אנשים עם השתלבות בלאו-טק כמו במידטק לבין היותם אנשי פריפריה.

רונית תירוש: לכן, ככל שאתם תחריגו את מה שבמקור אתם אמרתם, שכל נושא הרפורמה במגזר העסקי, אין שם החרגה אבל הנה אתם מחריגים, ואת מי אתם מחריגים?

רונית תירוש: את הלאו-טק ואת המידטק ואת החברות הממשלתיות.

רונית תירוש: לכן בסופו של דבר אתם פוגעים, אם תרצו או לא תרצו, בפריפריה.

רונית תירוש: לכן אני טוענת שיש כאן סתירה מובנית במדיניות שלכאורה מעודדת השקעות הון.

רונית תירוש: דיברת לא רק על נאנו-טכנולוגיה, לא רק על ביו-טכנולוגיה.

רונית תירוש: אין מה לעשות, זה מזוהה עם תל אביב.

רונית תירוש: לכן, ככל שאתם תחריגו ותסמנו אילו תעשיות אתם רוצים לעודד, אם תאמרו או לא תאמרו, בסופו של דבר אתם פוגעים בפריפריה במתאם שקיים שם ואני אומרת את זה לצערי, אבל בואו תכירו בזה ותחליטו, או שאתם הולכים לעודד השקעות הון היי-טק או שאתם פוגעים בפריפריה.

רונית תירוש: תכירו בעובדה הפשוטה הזאת.

רונית תירוש: ביום שתכירו, אולי תבואו עם תוכנית ראויה יותר ופחות פוגענית.

רונית תירוש: תודה שהייתי קצרה וממוקדת.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני משתדלת – ואני חושבת שגם מצליחה – לייצר מתאם מוחלט בין הדברים שאני אומרת בוועדה לבין ההצבעה שלי בסופו של יום.

שלי יחימוביץ': לכן אני אומרת מראש שאני תומכת בסעיף הזה בחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': הוא נראה לי בעיקרון נכון, נבון, מידתי, יש בו תיקונים ראויים לחוק הקיים.

שלי יחימוביץ': ההסתייגות שלי היא יותר במישור העקרוני והיא דומה להסתייגות של ג'ומס, לגבי ההפחתה ההולכת וגדלה במסלול מענקים וההיאחזות אך ורק במסלול של הטבות במס וזה נכון גם ליחידים וגם לחברות.

שלי יחימוביץ': ברגע שאנחנו עוברים למסלול הטבות במס, אנחנו מלכתחילה מצ'פרים את מי שיש לו.

שלי יחימוביץ': מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': אנחנו עוזבים לחלוטין את מסלול המענקים ובעצם אומרים שישחקו הנערים לפנינו, מי שירוויח, גם יקבל הטבה, וזה לא מקובל עלי.

שלי יחימוביץ': אידיאולוגית זה לא מקובל עלי.

שלי יחימוביץ': מכיוון שאנחנו דנים עכשיו במסלול הספציפי המיסויי, אנחנו נדבר על זה.

שלי יחימוביץ': קצת כואב לי כשאני רואה את העוצמות שמתרחשות כאן, גם בוועדה וגם מאחורי הקלעים סביב כימיקלים, ובוא נקרא לילד בשמו כי אני הבנתי שדיברו על זה גם אתמול ועל זה בעצם מדברים גם היום.

משה גפני: אתמול דיברנו יותר על סעיפי החוק.

שלי יחימוביץ': אני אשמח כשנגיע לסעיפי החוק, אבל אני מבינה שזה שוב הפך להיות דיון עקרוני.

שלי יחימוביץ': די מכאיב לי לחשוב באיזה קול ענות חלושה נגמר הסיפור של מכתשים אגן שגם דיבר על אלפיים משפחות וגם יכולנו לעשות מהומות הרבה יותר גדולות ויכולנו לעצור - אני מאמינה שיכולנו לעצור – בעד בעלי השליטה מכוונתם להעביר שבעים אחוזים שליטה לידי הסינים.

שלי יחימוביץ': נכון שזה נגמר בהסכמי פרישה טובים ומכובדים לעובדים הקיימים, אבל בזה פגענו בפרנסה לדור הבא במכתשים אגן, בהיעדר האיכפתיות שלנו ובהיעדר הנכונות של כל מי שקשור לעניין להיות קצת יותר נוקבים וקצת יותר לוחמניים בעניין של בעלי השליטה במכתשים, הגם שגם לאנשים האלה יש שמות.

שלי יחימוביץ': כאן אני רואה את כל האנרגיות פתאום מתנקזות.

שלי יחימוביץ': אני לא צריכה להיות אפולוגטית.

שלי יחימוביץ': אני תמיד בעד העובדים.

שלי יחימוביץ': נקודה.

שלי יחימוביץ': זאת השקפת העולם שלי, אני סוציאליסטית, אני בעד איגודי עובדים חזקים ובעד תנאים לעובדים.

שלי יחימוביץ': אני לא מרגישה צורך להסביר את השקפת עולמי כאן.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שלא מדובר על החרגת כי"ל אלא מדובר על החרגה שנהוגה בכל העולם המערבי, בכל מדינות ה-OECD, החרגה של חברות שניזונות ממשאבי הטבע של מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': זאת ההחרגה.

שלי יחימוביץ': ההחרגה הזאת היא מאוד מעודנת, גם לא אומרים לכם שנחריג הכל.

רונית תירוש: מה זאת החרגה מעודנת?

רונית תירוש: החרגה היא שחור או לבן.

רונית תירוש: מה זאת החרגה מעודנת?

חיים אורון: הבחנה בין כרייה ובין השאר, יכול להיות שבמפעל מסוים זאת הבחנה בין תשעים אחוזים לבין עשרה אחוזים.

משה גפני: אנחנו לא בדיון פילוסופי.

משה גפני: כל אחד הביע את עמדתו ואנחנו הבנו.

משה גפני: נגיע לסעיפים האלה שהם גם רלוונטיים לזה ונדבר עליהם.

שלי יחימוביץ': אם היו באים ואומרים שאנחנו מחריגים את כל המפעלים שקשורים בכי"ל, מהכרייה ועד העיבוד וכל השלבים, אותם אנחנו מחריגים, עונש לכי"ל  - הייתי אומרת שזה לא מידתי.

שלי יחימוביץ': אבל עושים לכם את ההבחנה המעודנת הזאת בין הכרייה לבין העיבוד כדי שחלילה העיבוד לא יעבור לחוץ לארץ.

קריאה: אבל העיבוד נעשה בחוץ לארץ.

מירי רגב: הוא צודק.

משה גפני: הוא לא יכול להיות צודק אם הוא מדבר בלי רשות.

שלי יחימוביץ': אומרים לכם שרק את הכרייה שאותה אי אפשר להעביר לחוץ לארץ.

שלי יחימוביץ': נקודה.

שלי יחימוביץ': מה לעשות?

שלי יחימוביץ': כי כימיקלים מרוויחה מאוצרות הטבע של המדינה, וטוב שכך, וטוב שהיא מייצרת מקומות עבודה, אבל יחסית למדינות אחרות בעולם, גם התמלוגים שכי"ל משלמת הם מגוחכים.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים עכשיו על תמלוגים אלא על מיסוי.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שמיסוי בסופו של יום, של 18 אחוזים מס חברות על חלק מהחברות של כי"ל, הוא כל כך מידתי והוא כל כך סביר.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא מדברים כאן על השמדת כל מטה הפרנסה של כל העובדים בכימיקלים ישראל.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על הכבדה מידתית וקטנה של נטל המס על החברה המאוד מאוד רווחית הזאת שעושה את הונה ממשאבי הטבע ששייכים לכל אזרחי מדינת ישראל, וכאן אנחנו צריכים להיות מדינה ככל המדינות ועם ככל העמים.

שלי יחימוביץ': לכן השינוי הזה הוא מידתי.

קריאה: אבל זה לא נכון.

שלי יחימוביץ': יש עוד דבר אחד שאני רוצה להתייחס אליו.

שלי יחימוביץ': אני כן רוצה להסתייג מהעניין של ההחרגה של החברות הממשלתיות.

שלי יחימוביץ': כאן אני לא מצליחה להבין מה העניין.

שלי יחימוביץ': הרי מה קורה עם החברות הממשלתיות?

שלי יחימוביץ': אנחנו מייבשים אותן ואנחנו מזחילים אותן.

ציון פיניאן: מדובר באחזקה של מאה אחוזים.

שלי יחימוביץ': כן.

חיים אורון: דוחפים אותו להביא שותף ב-10 אחוזים והוא יקבל את כל המס.

חיים אורון: מה תרוויח מזה?

משה גפני: אני חוזר על מה שאמרתי אתמול.

משה גפני: אנחנו מצביעים אלא אם כן אנחנו מחליטים לפצל חוק, אז אנחנו מצביעים.

משה גפני: במידה שלא, אנחנו מצביעים בסוף הדיונים על חוק המדיניות הכלכלית.

חיים אורון: ב-24 בדצמבר בלילה.

משה גפני: לא בלילה.

משה גפני: לגבי הפלאפלים דיברתי גם אתמול ואמרתי שאני נגד אכילת פלאפל בלילה ובעד לאכול פלאפל ביום.

חיים אורון: ב-23 לפנות לילה.

משה גפני: אנחנו נצביע, אלא אם כן נחליט לפצל.

שלי יחימוביץ': החברות הממשלתיות.

שלי יחימוביץ': כל פעם זה עולה כאן מחדש.

שלי יחימוביץ': מהתעשייה הצבאית באים אלינו כל פעם בתחנונים ובזחילה ואנחנו רואים מה עובר עליהם ואיך מזחילים אותם, איך לא נותנים להם אשראי לביצוע עסקאות שיכלו להזרים להם חמצן, איך פוגעים בהם ומייבשים אותם כדי להפריט אותם.

שלי יחימוביץ': אז מה אנחנו אומרים?

שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים שנחליש עוד את החברות הממשלתיות כדי שגם ניתן אינסנטיב להפרטה של החברות הממשלתיות?

שלי יחימוביץ': לכן אני חושבת שעל חברות ממשלתיות ההחרגה הזאת לא צריכה לחול, בוודאי לא על כל התעשיות הצבאיות, בטח לא על תע"ש.

שלי יחימוביץ': אנחנו מנסים כאן לעזור להם בשיניים ובציפורניים.

שלי יחימוביץ': אגב, אני לא בטוחה שמאה אחוזים זה נכון.

שלי יחימוביץ': הרי מה מדברים אתנו בתע"ש?

ציון פיניאן: מאה אחוזים.

שלי יחימוביץ': בתע"ש מדברים אתנו על הנפקה.

שלי יחימוביץ': הרי ברגע שהם ינפיקו, זהו, הם כבר מוחרגים.

שלי יחימוביץ': זה כבר הפיין-טיונינג ואני רוצה לדבר ברמה העקרונית.

שלי יחימוביץ': ברמה העקרונית אני מתנגדת להחרגה של החברות הממשלתיות.

שלי יחימוביץ': אין שום סיבה להחליש את החברות הממשלתיות לעומת החברות הפרטיות.

שלי יחימוביץ': אני לא מוצאת שום הגיון בזה.

שלי יחימוביץ': לגופם של הפרטים של השינוי הזה בחוק ההסדרים, אני כמובן אגיד את כל מה שיש לו לומר על כל סעיף בנפרד, אבל העמדה העקרונית שלי היא בעד החקיקה הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבנר בן-גרא, ראש מועצת מיתר.

משה גפני: אחרי כן אנחנו קוראים את סעיפי החוק.

חיים אורון: עד מתי אנחנו יושבים?

משה גפני: עד 3:00.

רונית תירוש: לא, יש ישיבת סיעה בשעה 2:00.

חיים אורון: ב-3:00 יש מליאה.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות?

חיים אורון: לפזר.

רונית תירוש: לסיים ב-1:15.

שלי יחימוביץ': טוב שיש סיעות שיש להן ישיבות סיעה.

אבנר בן גרא: תודה על רשות הדיבור.

אבנר בן גרא: הישוב מיתר הוא בנגב וחשוב לומר את זה לאנשי האוצר כי לא תמיד הם יודעים.

אבנר בן גרא: לגבי הסיפור הזה של כימיקלים, אני דווקא רוצה להתמקד בו מכיוון ששמעתי כאן שתי התייחסויות שהבהירו לי שלא יודעים בדיוק במה מדובר.

אבנר בן גרא: אחת ההתייחסויות הייתה לגבי מה זה רותם דשנים, ואגב, זאת חברה שכורה את הפוספטים, וההתייחסות השנייה הייתה שלמעשה ההחרגה של הכרייה היא לא החרגה של כל כי"ל.

רונית תירוש: מה היקף העובדים בכרייה?

אבנר בן גרא: להערכתי המספר הוא בסביבות עשרים אחוזים.

זבולון אורלב: אתמול ביקשנו מהאוצר שיאמר לנו מה ההבחנה בין כרייה לייצוא והוא לא ידע לומר לנו.

אבנר בן גרא: אני אנסה לתמצת את זה.

משה גפני: אתה לא יכול לנסות לדבר עם חברי הכנסת אלא אתה צריך לומר את עמדתך בשתי דקות.

אבנר בן גרא: בסדר.

אבנר בן גרא: הכרייה היא חומר הגלם לכל המוצרים האלה של חברות כי"ל וזה כמו להעלות את מחיר הקמח למאפיות כאשר בסופו של התהליך הלחם מתייקר.

אבנר בן גרא: מה שעושים כאן, פוגעים בכושר התחרות של כי"ל, פוגעים בהכנסות שלה ובעקיפין גם בהכנסות של המדינה וצריך לומר את הדברים האלה.

אבנר בן גרא: גם הכנסות המדינה נפגעות כיוון שהמדינה גם נהנית מההכנסות של כי"ל.

חיים אורון: חברים יקרים מהנגב, לא מדובר על ההוצאות, לא מדובר על הכנסות אלא מדובר על מס אחרי רווח.

משה גפני: תן לאוצר להשיב.

אבנר בן גרא: אנחנו ראשי הרשויות בנגב מתנגדים למס הזה.

אבנר בן גרא: שאלו איך העובדים נפגעים ואני אומר לך איך הם נפגעים.

אבנר בן גרא: אני מכיר את התהליך הזה של המפעלים האלה.

אבנר בן גרא: התחילו עם דור א', עם משכורת איקס, עברו לדור ב' עם משכורת איקס מינוס משהו, עברו לדור ג' עם משכורת איקס עם עוד מינוס, ומה שאמרנו על כוח הקנייה ועל כושר התחרות, הכל נפגע.

אבנר בן גרא: אנחנו בנגב  מתנגדים נחרצות ואמרנו את זה גם פעמים רבות.

אבנר בן גרא: אתם לא רוצים לעזור לנו שם בהשקעות ולא רוצים לעודד את התעשיות שקיימות, אבל לפחות אל תפריעו לנו.

עמיר פרץ: אם אתה אומר שהכרייה היא 10 אחוזים, אנחנו עוסקים בארבעים מיליון?

חיים אורון: אני לא אמרתי.

חיים אורון: אני לא יודע.

זבולון אורלב: אין תשובה מוסמכת.

עמיר פרץ: כל הדיון הוא על ארבעים מיליון?

חיים אורון: אני לא יודע.

עמיר פרץ: שמישהו ייתן תשובה.

עמיר פרץ: למה מטרידים את ספר החוקים בהחרגות?

משה גפני: ערן, תענה להם.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, משפט.

משה גפני: לא, הוא הולך להסביר.

עמיר פרץ: שיסביר גם לי.

עמיר פרץ: אם את מדברת על מחצבים ומשאבים לאומיים, גם השקעה במערכת חינוך היא השקעה מסובסדת מאוד על ידי המדינה והיא מייצרת מוחות שמשרתים את מפעלי ההיי-טק.

עמיר פרץ: בסופו של דבר את יכולה ללכת כל כך רחוק.

עמיר פרץ: אם את מדברת על נושא שכולל 400 מיליון שקלים, שאלה בפני עצמה, אבל בסוף יסתבר שמדברים בשוליים ומחר תהיה התמקחות בינם לבין מס הכנסה על מהי כרייה.

עמיר פרץ: תגידו לנו מה המספרים.

מירי רגב: למה אתם לא נותנים את רשות הדיבור לאשר גרינבאום לפני שהאוצר עונה?

ערן פולק: הוא דיבר אתמול.

משה גפני: עם כל הכבוד, הוא דיבר אתמול.

משה גפני: הוא דיבר באריכות.

משה גפני: ערן, בבקשה.

ערן פולק: אני חושב שמה שמתרחש כאן, להביא עובדים להגן על החברה הזאת, זה כמעט גובל בציניות.

ערן פולק: אנחנו מדברים על חברה שמעניקה שכר לבכירים שלה בעשרות מיליוני שקלים בשנה, אנחנו מדברים על חברה שמחלקת דיבידנדים במאות מיליוני דולרים בשנה.

רונית תירוש: מה זה קשור?

גרינבאום: 70 אחוזים הולכים לבעלי המניות.

משה גפני: נתתי לך אתמול לדבר.

משה גפני: אני רוצה לתת לך בהמשך אבל אם אתם מפריעים, אני לא אתן לכם לדבר.

רונית תירוש: זאת השמצה גסה ולא רלוונטית.

רונית תירוש: הנוסחאות הן לא לפי כמה מרוויח המנכ"ל.

שלי יחימוביץ': קיבלנו כרגע הודעת תמיכה.

שלי יחימוביץ': ערן פולק, אתם תומכים בהגבלת שכירים.

מירי רגב: בעלי השכר הגבוה ישלמו יותר מס.

מירי רגב: למה אתם, האוצר, מתנגדים לזה?

מירי רגב: לא 15 ולא פי 17.

מירי רגב: שיהיה מס על בעלי שכר גבוה.

מירי רגב: תריץ את החוק הזה.

רונית תירוש: נכון.

רונית תירוש: מה קשור?

משה גפני: אני רוצה להבין, חברת הכנסת רונית תירוש וחברת הכנסת מירי רגב, אתם רוצים לקבל פרטים או לא?

רונית תירוש: רלוונטיים בלבד.

רונית תירוש: גם ככה אני מבולבלת מהדיון.

רונית תירוש: רלוונטיים.

רונית תירוש: מה קשור עכשיו שכר המנכ"ל לנושא הזה?

רונית תירוש: הנושא הוא כרייה.

משה גפני: אני לא אאבד את הסבלנות בעזרת השם.

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: את רוצה לומר לו מה לומר?

רונית תירוש: לא. רגע, כן.

רונית תירוש: אני רוצה שיענה על הדברים הרלוונטיים.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לשמוע גם את הדברים הלא רלוונטיים.

משה גפני: ברגע שהוא אומר את הדברים הלא רלוונטיים, תחכי בחוץ.

משה גפני: עם כל הכבוד.

רונית תירוש: הבנתי.

משה גפני: ערן, בבקשה.

ערן פולק: זאת חברה שהדבר האחרון שאפשר להגיד על השפעת השינוי שאנחנו מציעים זה שהוא יפגע בעובדים.

ערן פולק: שעלו כאן קודם על מה מחריגים.

ערן פולק: מה שאנחנו מחריגים זה דבר מאוד מאוד פשוט ששייך לציבור מדינת ישראל שהוא ים המלח.

ערן פולק: אנחנו אומרים דבר מאוד פשוט והוא שההכנסה שלכם נוצרת מים המלח שהוא מחצב ציבורי ולכן יש לזה שתי משמעויות: האחת, אנחנו לא חושבים שצריך לקבל על זה הטבה נוספת חוץ מהשימוש במחצב, והשנייה, את המפעל אי אפשר להזיז.

ערן פולק: אגב, אנחנו לא היחידים בעולם שאומרים את זה אלא אומרות זאת מדינות רבות בנושא של מחצבים והן אומרות זאת הרבה יותר חזק מאתנו ומוסיפות שיעורי מס גבוהים בהרבה ממה שאנחנו גובים על מחצבים.

ערן פולק: אנחנו גם לא אומרים להוסיף מס בחוק הנוכחי.

ערן פולק: אנחנו לא אומרים להוסיף מס על מחצבים בחוק הנוכחי.

ערן פולק: אנחנו אומרים דבר אחד מאוד פשוט והוא שאת אותו מחצב שהוא הטבה שאתם כבר מקבלים ואתם לא יכולים להזיז, למרות שמייבשים אותו אבל אי אפשר להזיז את הים הזה ---

מירי רגב: מייבשים אותו, זה בגלל המוביל הארצי.

מירי רגב: לפחות תדייק.

מירי רגב: מייבשים אותו לא בגללם אלא בגלל המוביל הארצי.

קריאה: שלא עשו אותו.

מירי רגב: בגלל נושא המים.

מירי רגב: בואו נדייק בפרטים.

ערן פולק: על המשאב הזה ועל משאבים דומים במדינות אחרות בעולם גובים מסים הרבה יותר גבוהים ביחס למפעלים ותעשייה אחרת.

ערן פולק: כל מה שאנחנו אומרים זה שעל המשאב הזה לא תהיה העדפת מס נוספת.

ערן פולק: כלומר, לא תהיה הטבת מס.

ערן פולק: אנחנו לא מדברים על החרגה, לא על קנס, לא על שום דבר אלא אומרים שלא תהיה הטבת מס לאותו מחצב שמניב כל כך הרבה רווחים לחברה ספציפית אחת בנושא הזה ויש עוד חברות בהקשרים האלה.

ערן פולק: מעבר לזה – זה נאמר אתמול ואני יכול לחזור על זה, מה גם שזה הופיע בדוח הכספי – החברה הזאת משלמת היום שיעור מס ממוצע של כ-18 אחוזים.

ערן פולק: שיעור המס, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, במשק למס החברות, בתוך ארבע-חמש שנים, מגיע ל-18 אחוזים.

ערן פולק: החברה הזאת נמצאת היום במסלולי הטבות וההטבות האלה לא נגרעות מחר בבוקר אלא כאשר מסתיימת תקופת ההטבות.

ערן פולק: לכן בשורה התחתונה של הכסף, זה כנראה מה שמעניין את האנשים, החל מ-2016 היא בכלל לא נפגעת.

ערן פולק: הם היו יכולים לקבל הטבות נוספות, זה נכון.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

זבולון אורלב: היום עם ההטבות הם משלמים 18 אחוזים?

ערן פולק: זה מה שכתוב בדוח הכספי שלהם.

זבולון אורלב: אני שואל.

ערן פולק: זה מה שכתוב בדוח הכספי שלהם.

זבולון אורלב: אחרי כל ההטבות הם משלמים 18 אחוזים?

זבולון אורלב: כשייגמרו ההטבות, הם ימשיכו לקבל 18 אחוזים?

מירי רגב: לא. זאת אומרת שאם הם ישקיעו לטובת אשלג בספרד או באנגליה ויצמצמו את האשלג בארץ, זה בסדר.

ערן פולק: הדבר הנוסף שמופיע בדוח הכספי – וגם זה נאמר אתמול – שמול המכרות האחרים שיש להם בעולם, מפעלי ים המלח וים המלח הוא המקום הכי זול משמעותית שהם מייצרים בו.

שלי יחימוביץ': זה מעניין.

ערן פולק: לכן לדעתנו – לדעתי לצורך העניין - ההטבה הזאת היא בכלל לא פוגעת בכדאיות הכלכלית של ההפקה מים המלח.

ערן פולק: אני חושב שמי שמאיים בהסטה של הפקה למקומות אחרים, לדעתי לא באמת מתכוון לאיום הזה.

ערן פולק: אני אומר יותר מזה.

ערן פולק: לעמדתנו, על הנושא של הכרייה היום, על המחצב עצמו, בכלל לא ברור שיש להם זכאות להטבה.

ערן פולק: אנחנו מדברים על הבהרה של העניין הזה ואנחנו מדברים על החרגה, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, רק של מחיר הכרייה.

ערן פולק: כל מה שקשור לעיבוד, לאותם אלפי עובדים, עליהם אנחנו לא מדברים.

עמיר פרץ: מתוך ה-400 מיליון רווחים, כמה אתה מעריך זאת הכרייה?

עמיר פרץ: תגיד לנו כדי שנדע על מה מדובר.

ערן פולק: אני לא יודע להיכנס למספרים.

אבנר בן גרא: זה התהליך העיקרי.

אבנר בן גרא: המרוקאים לוקחים את הפוספט מהרצפה ואנחנו כורים אותו.

ערן פולק: מאיפה אתה לוקח את האשלג לעומת המרוקאים?

אבנר בן גרא: תבדוק גם את זה.

קריאה: למרוקאים אין אשלג.

ערן פולק: לעומת האנגלים, מאיפה לוקחים את האשלג?

ערן פולק: לכן, בשורה התחתונה, כאשר מסתכלים גם על מה שכתוב, על עלויות הייצור וגם על שיעורי המס שהחברה הזאת משלמת היום, ואנחנו רואים את ההשפעה של אותה החרגה עליה מדובר כאן כרגע, ההשפעה הזאת היא בוודאי לא פוגעת ביתרונות הכלכליים של החברה ומהצד השני זאת החרגה שהיא בסיסית בצורך שלנו לאבחן את משאבי הטבע ולגבות או לא לגבות או לא להעדיף הטבה נוספת על אותם משאבי טבע ובוודאי לא לבזבז הטבות מס ומשאבי ציבור על מפעלים שאין להם שום תחלופה.

חיים אורון: למה אי אפשר לתת תשובה לעמיר לגבי המשמעות של לפני החוק ואחרי החוק?

שלי יחימוביץ': תבואו אלינו מחר עם נתונים.

עמיר פרץ: כמה זה מתוך ה-400 מיליון?

אופיר כהן: אני לא רוצה להיכנס למספרים של כי"ל כי אסור לי לומר כמה הטבות מס.

קריאה: יש כאן חברה, שהיא תענה.

אופיר כהן: אגב, זה פורסם גם בדוחות הכספיים שלה.

עמיר פרץ: אתה עושה חוק כדי לגבות.

עמיר פרץ: אתה לא עושה הערכה מה הפעולה הדרמטית הזאת תכניס לך?

עמיר פרץ: אתה עושה איזושהי הערכה.

עמיר פרץ: תגיד לנו מה אתה צופה.

משה גפני: עמיר, הוא עונה לך אבל אתה נואם.

אופיר כהן: נצא מנקודת הנחה – בהמשך לדברים שאמר אתמול  המשנה למנכ"ל -  שמדובר בסדר גודל של 400-500 מיליון שקלים הטבת מס.

אופיר כהן: זה מה שמפורסם.

אופיר כהן: אם הכל נעשה מכרייה, כמו שטוענים כאן העובדים, בעצם המשמעות של החוק הזה היא שכל הסכום הזה לא יגיע לכי"ל ואין לנו שום בעיה לומר את זה.

אופיר כהן: אני רוצה לומר עוד משהו אחד.

אופיר כהן: צריך להבין שהטבת המס בעבר הייתה נקראת מסלול חלופי, היא באה במקום מענק.

אופיר כהן: אם אנחנו מדברים כאן על מענקים, על חברת אינטל שהזכירו, מדובר כאן על ארבע-חמש שנים, כך שמדובר בסדר גודל של 2 מיליארד שקלים.

אופיר כהן: אני מניח שאתם לא הייתם מצביעים כל כך במהירות או חושבים שצריך לתת מענק בסכום כזה לחברה כלשהי.

אופיר כהן: מה שאנחנו קובעים זה בעצם שמחצב שמקבל כבר את ההטבה בעצם הזיכיון, זאת ההטבה שהוא קיבל.

אופיר כהן: קח את המפעל, קח את ים המלח ותפיק שם את המחצבים ותעשה עם זה מה שאתה רוצה.

שלי יחימוביץ': צודק.

אופיר כהן: לא צריך לקבל מענקים מעבר לזה.

אופיר כהן: את המענקים אנחנו רוצים להפנות למפעלים שאנחנו חושבים שהם ברי תחרות בעולם ושהם יכולים לצאת מישראל ויכולים להיעלם.

אופיר כהן: אינטל בלי מענקים לא תהיה בישראל.

אופיר כהן: זאת חברה שאנחנו רוצים למקד בה את ההטבות.

אופיר כהן: אנחנו מעדיפים לקחת את הסכומים האלה ולהעביר אותם למקומות אחרים.

חיים אורון: עוסקים כל הזמן בכימיקלים ישראל.

חיים אורון: אצל האחרים.

חיים אורון: יש כאן הסטת מס ענקית של שישה מיליארד שקלים  - ואני לא יודע למה הם לא אומרים את זה.

חיים אורון: שיגידו בלי שמות – שמתרכזת בידי קבוצה קטנה של מפעלים שאם אתה ואני היינו רוצים לחלק את הסכומים הללו, לא היינו מחלקים אותם כך.

עמיר פרץ: אני לא מבין, אני צריך כאן לעבוד לפי מניפולציות עיתונאיות?

עמיר פרץ: אני נשען על מה שפרסמה החברה בעיתון.

אופיר כהן: אני יודע את המספרים.

אופיר כהן: מה שאתה ואני יודעים, זה אותו הדבר.

עמיר פרץ: אני צריך לקבל החלטות ואתה רוצה שאני אשען על מה שפורסם בעיתונות?

אופיר כהן: הדברים האלה מפורסמים.

אופיר כהן: אנחנו מדברים בסדר גודל של 400 מיליון שקלים.

חיים אורון: ערן דיבר קודם על סימולציות.

חיים אורון: תנו לנו את הסימולציות.

חיים אורון: תנו לנו משהו.

שלי יחימוביץ': יש לנו עוד שלושה ימים.

חיים אורון: מי שחושב שיש הגיון בחוק שלכם עומד כאן ומצד אחד אומרים לנו שיפטרו עובדים, ואני לא רוצה שיפטרו עובד אחד.

חיים אורון: אני לא מצליח להבין למה צריך לפטר עובדים כאשר מדובר במפעל שמרוויח, שיש לו רווח, ואחרי שורת הרווח, הוא צריך לשלם מס והוא לא משלם.

חיים אורון: בדרך כלל הוא לא מתחלק בזה עם העובדים.

חיים אורון: אם זה מפיל את המפעל, אני רוצה לדעת.

שלי יחימוביץ': ספר לנו אם כימיקלים הולכת להתמוטט בגלל החוק הזה.

חיים אורון: אני גם רוצה לגמור את הוויכוח על כימיקלים.

חיים אורון: אתם הולכים לעשות שינוי בכל הארץ.

חיים אורון: שישה מיליארד שקלים.

חיים אורון: תנו לנו מצגת שתראה מה המצב קודם ואז אני גם אוכל לדעת האם אני הולך בכיוון הנכון או לא.

חיים אורון: כל הזמן כימיקלים לישראל.

חיים אורון: יש מפעלים במרכז הארץ – ואני אומר לחברים שלי מהנגב – ששיעור המס שלהם היום הוא פחות מ-18 אחוזים.

חיים אורון: יאיר, אתה יודע את זה.

משה גפני: ג'ומס, הם נתנו לך את המצגת.

חיים אורון: יש מפעלים שסך ההטבות שלהם מוריד את שיעור המס שהחברה משלמת למספרים חד ספרתיים ואני לא רוצה להיות שם כי אני יודע כמה מס כל עובד כאן משלם, כמה אתה משלם וכמה אני משלם.

חיים אורון: לכן נוצר כאן עיוות שהוא מיטשטש בתוך הוויכוח כאן ואנחנו לא רוצים שחברה שמרוויחה טוב, עם כל הכבוד, תשלם שיעור מס, בגלל כל מיני פטנטים, של שמונה אחוזים.

אופיר כהן: אני מניח שהעובדים כאן צודקים בטענה שלהם שאם אנחנו נפגע בהטבות מס, אם בכלל קיימות, הם ייפגעו בשכר.

אופיר כהן: אני מניח שזה נכון אבל צריך לקחת את היחס בין הטבת המס לסדר הגודל אותו ירוויחו העובדים מהבונוסים.

אופיר כהן: זה נכון שאם מחר אני אקח 400 מיליון שקלים ואתן אותם לבזק, העובדים ירוויחו יותר.

שלי יחימוביץ': לא, בכלל לא בטוח.

שלי יחימוביץ': לא נכון.

שלי יחימוביץ': רוב הסיכויים שזה לא יחלחל לעובדים.

אופיר כהן: אני אומר שגם אם זה נכון, זה שולי.

שלי יחימוביץ': כשאנחנו נותנים, זה לא מחלחל לעובדים אבל כשלוקחים, זה פתאום כן מחלחל אליהם.

שלי יחימוביץ': שאלה לערן.

שלי יחימוביץ': ככל שהדיון הזה מתמשך אני שואלת את עצמי.

שלי יחימוביץ': ערן, הרי צריכה להיות איזושהי מדיניות קונסיסטנטית של האוצר.

שלי יחימוביץ': לפני מספר ימים הייתה מסיבת עיתונאים של ועדת ששינסקי עם שר האוצר ושם הודיעו על מס חברות שיכול להגיע עד לשישים אחוזים על גז טבעי, על אוצרות הטבע של מדינת ישראל.

משה גפני: 66 אחוזים.

שלי יחימוביץ': שמתחיל ב-20 ונגמר ב-66 אחוזים.

שלי יחימוביץ': למה על משאבי טבע כאלה שהם אוצרות הטבע של מדינת ישראל, ששייכים לכל אזרחי מדינת ישראל, למה שיעור המס כל כך נמוך?

שלי יחימוביץ': למה רק 18 אחוזים?

שלי יחימוביץ': למה התמלוגים הם רק שלושה אחוזים?

שלי יחימוביץ': אני לא מבינה את ההבדל בין המדיניות לגבי כימיקלים שנהנית ממשאבי הטבע לבין המדיניות לגבי הגז הטבעי.

שלי יחימוביץ': תסביר לי אתה.

ערן פולק: לגבי ועדת ששינסקי, כמה נקודות.

ערן פולק: האחת, אני לא חלק מהוועדה ואני לא מכיר.

משה גפני: עזוב את ועדת ששינסקי.

משה גפני: היא שאלה אותך על מדיניות האוצר.

ערן פולק: לדעתי זאת לא מדיניות שנקבעה.

ערן פולק: יש דוח לשימוע.

ערן פולק: אני לא חושב שאפשר לומר שזאת מדיניות הממשלה, אבל זה דוח לשימוע שפורסם.

ערן פולק: אמרתי שבמדינות רבות בעולם, לפי מה שאנחנו בדקנו ואנחנו מכירים, שיעור המס על מחצבים ברוח המחצבים עליהם אנחנו מדברים הוא יותר גבוה.

ערן פולק: אנחנו כאן מדברים על שלב אחד לפני זה, של בכלל ביטול או החרגה של חלק מההטבות.

ערן פולק: זה החוק בו אנחנו כרגע מדברים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שצריך להעלות גם את התמלוגים וגם את המיסוי.

משה גפני: אתה יכול לומר משפט לגבי הנושא של התעשיות הביטחוניות?

ערן פולק: זה עלה אתמול.

ערן פולק: אנחנו בודקים את הנושא הזה.

ערן פולק: נושא החברות הממשלתיות בבעלות מלאה עלה אתמול.

עמיר פרץ: אני מבין שהמדיניות היא להפריט אותן ולהביא את המנהלים למצב שיעזבו את המדינה.

עמיר פרץ: זה ברור לחלוטין.

מירי רגב: כמו תאגידי המים.

ערן פולק: ענינו אתמול לגבי הסיבות שאנחנו חושבים שיש צורך למנוע מהן הטבות.

ערן פולק: בהתאם לבקשה שלך אתמול, אנחנו בודקים את הנושא.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אנחנו לא חושבים שזה דבר שהוא פשוט.

משה גפני: אני מבקש להמשיך לקרוא.

מירי רגב: אפשר לתת לאשר לדבר?

חיים אורון: אם אתה רק מקריא, אז תקריא, אבל אם אתה מקיים דיון, תן להתייחס.

שלי יחימוביץ': לא, מה זה רק מקריא?

שלי יחימוביץ': יש עוד בעיות בסעיפים עצמם.

מירי רגב: יש בעיות בסעיפים עד עכשיו.

משה גפני: אני אעשה הפסקה עד שעה 2:00.

משה גפני: זה בסדר?

חיים אורון: לא.

שלי יחימוביץ': בשעה 3:00 יש לך מליאה.

משה גפני: נשב עד 3:00.

חיים אורון: מתחילה המליאה ולפני כן יש ישיבות סיעות.

שלי יחימוביץ': אולי נמשיך מחר בקריאה?

ציון פיניאן: בכל ישיבה יועלו אותם הנושאים כפי שעלו היום.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שמחר צריך רק לקרוא לי דיונים אידיאולוגיים.

משה גפני: נמשיך.

משה גפני: אני לא יכול לא להמשיך.

מירי רגב: אבל תן לאשר להתייחס.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: את מבקשת, בסדר.

משה גפני: אתה לא חוזר על מה שאמרת אתמול כי אני יכול לחזור על כל מה שאמרת.

מירי רגב: תן תשובות למה שהאוצר אמר.

גרינבאום: ראשית, אני רוצה לומר – ואמרתי זאת אתמול – שאנחנו הופתענו מההחרגה הזאת.

גרינבאום: האוצר לא מוכן להסביר לנו למה ולא מוכן לשבת אתנו.

גרינבאום: התאחדות התעשיינים הציעה פשרה הוגנת מבחינת המימון.

גרינבאום: אנחנו באנו ואמרנו שאנחנו מוכנים בהחלט לדון על הנושא.

גרינבאום: אם זאת בעיה של כסף, אנחנו מוכנים לדון אבל אנחנו לא מקבלים תשובות.

גרינבאום: אתמול אתה הורית לאוצר להיכנס אתנו למשא ומתן אבל האוצר לא עשה זאת.

גרינבאום: אני מבקש לשבת עם האוצר ולא במסגרת כל מיני הצהרות של שכר בכירים, מפלס ים המלח, כפי שערן אומר, אלא לדבר עניינית.

מירי רגב: מה הבעיה לקחת את רכז הקואליציה, את ציון פיניאן, לקחת את נציג האוצר ואז לשבת אתכם ולנסות להביא איזשהו פתרון?

גרינבאום: שבעים אחוזים מבעלי  המניות שלנו הם הציבור.

גרינבאום: כל שקל שאנחנו מחלקים דיבידנד, שבעים אחוזים הולכים קודם כל לציבור ואחר כך לבעלי החברה.

גרינבאום: אין שום ספק שפגיעה ברווח, בתזרים המזומנים של כי"ל, זאת פגיעה בציבור החוסכים, קרנות הפנסיה וכל מי שמחזיק במניות של החברה.

גרינבאום: הדבר הנוסף.

גרינבאום: לגבי זה שאנחנו נרוויח פחות, וכאן אני רוצה לתקן את דבריו של חבר הכנסת אורון שיצא.

גרינבאום: בסופו של דבר החברה משקיעה לא בהתאם למה שהיא מרוויחה בדוח רווח והפסד אלא החברה למעשה, אחרי שהיא משלמת את המס, נשאר לה תזרים מזומנים ועם זה היא משקיעה ומזה היא מחלקת את הבונוסים והכל.

גרינבאום: לכן צריך להבין שזאת פגיעה בכושר התחרות ואמר את זה יותר טוב ממני יושב ראש התעשייה האווירית.

גרינבאום: זאת בעצם הנקודה.

גרינבאום: פוגעים בכושר התחרות של החברה ואנחנו חייבים להתחרות בשווקים בעולם.

גרינבאום: לכל אחד יש את המיסוי שלו, את ההפקה שלו ואת הייצור שלו, ואני אומר לכם שבשורה התחתונה כושר התחרות זה מה שקובע.

גרינבאום: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו אבל אני כן רוצה לומר דבר אחד.

גרינבאום: יש כאן בחוק הזה מסלול אסטרטגי שהוא נותן העדפה על העדפה וכולי שהאוצר מציע.

גרינבאום: אני באתי אתמול ואני בא גם היום, וערן קיבל את הנתונים ממני וכבר שנתיים אנחנו מדברים על זה, ואומר שאנחנו רוצים להשקיע מחר שני מיליארד דולר בנגב, אנחנו רוצים לקלוט מחר מאות עובדים ישירים ואנחנו רוצים מחר לקלוט עוד אלפי עובדים עקיפים ומדינת ישראל לא צריכה לחכות לאותן חברות עם מחזור 20 מיליארד שקלים, עם מחזור של מיליארד וחצי שקלים.

גרינבאום: יש לנו ברוך השם את המחזורים האלה ואנחנו רוצים מחר לקלוט את מה שאנחנו יכולים, להאיץ את ההשקעות שלנו בנגב, ליצור מקומות תעסוקה, ומה שאנחנו מוצאים זה שאנחנו מוחרגים.

גרינבאום: דיברנו על זה אתמול רבות.

גרינבאום: אני אומר לכם, ואני אומר את זה חד וחלק פעם נוספת, שעצם ההחרגה, זה שלוקחים את הקטר של הצמיחה בנגב, זה שלוקחים את המפרנס הכי גדול בנגב, זה שגורם לכלכלה לצמוח בנגב, זה שעוד קולט מהנדסים ונאמר כאן שהם מסיימים את אוניברסיטת בן גוריון, זה שתומך בתיאטרון, בניצנה, בבית החולים ויש לנו חמישים מועדוניות ומאות מהעובדים שלנו מתנדבים בקהילה וכל מה שקשור בזה, מלבד הכספים שאנחנו משקיעים – בא יום אחד האוצר עם כל מיני טענות שהוא לא יודע להסביר למה.

גרינבאום: אנחנו למדנו על זה אתמול.

גרינבאום: אמרתי לאוצר ואתה אמרת להם כבוד היושב ראש שיסבירו לחברה מה זאת כרייה, הפקת מינרלים או חציבה ופעילות תעשייתית.

גרינבאום: זאת הנקודה.

גרינבאום: הם לא יודעים להסביר.

גרינבאום: הם קודם כל מצביעים על המטרה, אחר כך מצביעים על הכסף ואני ושרגא אומרים שאנחנו נביא להם את הכסף.

גרינבאום: לא, אנחנו נירה במטרה ואנחנו נחסל ונפגע בכושר התחרות של החברה הזאת.

גרינבאום: אני רוצה לומר עוד משהו.

גרינבאום: חברת רותם מבצעת כרייה וזה אומר עלויות מאוד גדולות.

גרינבאום: כמו שנאמר, המרוקאים , לעומתנו, רק באים עם השופלים שלהם ויש להם את הפוספט בגובה פני האדמה.

גרינבאום: הנושא הנוסף הוא האשלג.

גרינבאום: אנחנו מייצרים לא מוצרי המשך בספרד ובאנגליה אלא אנחנו מייצרים בדיוק את אותו אשלג שאנחנו מייצרים מים המלח.

גרינבאום: כשאנחנו צריכים לשקול  איפה להרחיב, בהחלט חלק מהשיקולים שלנו, ואנחנו גם עושים את זה, אם כי אנחנו לאורך כל השנים נותנים העדפה גדולה לים המלח, בעיקר כתוצאה מזה שאנחנו מרגישים פטריוטים, אנחנו מרגישים ציונים, כאשר כל המנהלים שלנו וכל העובדים שלנו  גרים בדימונה, בירוחם ובבאר-שבע.

גרינבאום: אני תושב הנגב ואני עובד 37 שנים בחברה הזאת.

גרינבאום: הקמנו  חברה לתפארת ובא האוצר בלי הבחנה, בלי להסביר, הוא לא יודע להסביר מה זה כרייה וחציבה, וכל מי ששאל איפה עובר קו הגבול, גם אני שואל איפה עובר קו הגבול.

גרינבאום: אמרתי להם שיסבירו לחברי הכנסת מה זאת כרייה, הפקת מחצבים ופעילות תעשייתית כי לי הם לא מסוגלים להסביר מה הם מכניסים לחוק הזה.

גרינבאום: אני שמח שאחד מחברי הכנסת שאל את השאלות גם אתמול וגם היום,  ואני מבקש שיסבירו לכם.

גרינבאום: אני אומר לך כבוד היושב ראש שהם לא יודעים להסביר.

גרינבאום: הם הכניסו כאן צמדי מלים כדי לפגוע בנו וזאת השורה התחתונה.

משה גפני: תודה רבה.

דן כרמלי: אני סמנכ"ל איגוד לשכות המסחר.

דן כרמלי: אני רוצה לומר אדוני היושב ראש לחברי הכנסת שהמהפכה האמיתית, ואני לא אחזור על דברים שנאמרו כבר אתמול כאן, בפרק הזה היא שאנחנו מאבדים את המטרות.

דן כרמלי: אתמול אדוני דאג להקריא את סעיף המטרות.

דן כרמלי: אחת משלושת המטרות המרכזיות היא יצירת תשתית למקומות עבודה חדשים ובני קיימא.

דן כרמלי: הלכה למעשה, הטבות מס כפי שמוצע בפרק הזה, ממש סותרות את כותרת החוק.

דן כרמלי: החוק הוא חוק לעידוד השקעות הון.

דן כרמלי: כאן יינתנו הטבות מס ואף אחד לא דיבר על זה עד היום ואף אחד לא נתן לזה תשובה.

דן כרמלי: יינתנו הטבות מס ללא קשר להשקעת הון.

דן כרמלי: אני לא צריך להשקיע שקל ואני אקבל הטבות מס.

דן כרמלי: עוד דבר שלא דובר עליו אתמול והוא דבר חשוב, שההטבות האלו יינתנו לתקופה בלתי קצובה לכל חיי העסק.

דן כרמלי: זה משהו שלא נאמר ולא ניתן לו פתרון.

דן כרמלי: בסופו של יום רוב ההטבות ורוב המענקים יזרמו, ואנחנו יכולים לנסות לכסות את העיניים שלנו אבל זה המצב בפועל, למפעלים חזקים במרכז הארץ ולא לפריפריה.

דן כרמלי: אני מאוד מתחבר לדברים של ראש עיריית באר-שבע הנכבד.

דן כרמלי: הוא מבין את זה, הוא למד את זה, הוא קרא את זה והוא הגיע בדיוק למסקנה הזאת.

דן כרמלי: אי מתן הטבות לתעשייה המסורתית, לבתי המלאכה, לאלה שלא מייצאים – ואת זה כן אמרנו אתמול, אבל חשוב לי להדגיש שוב בקשר הדברים – אי מתן ההטבות האלו שלא על בסיס עיקרון של יצירת מקומות עבודה, הוא פשיטת רגל של החוק הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, אני עושה הפסקה של חצי שעה.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הישיבה  משעה 2:00 עד 3:00.

משה גפני: אני מחדש את הישיבה.

משה גפני: אנחנו ממשיכים בהקראה.

מיכל עקביה: 51יז	פחת מואץ	     חברה מועדפת זכאית לפחת מואץ בשיעורים ובתנאים הקבועים בסעיף 42, בשל נכסים יצרניים המשמשים את המפעל המועדף, ובלבד שסך כל הפחת שינוכה לא יעלה על המחיר המקורי של הנכס.

מיכל עקביה: 51יח.

מיכל עקביה: חלוקת דיבידנד     על אף האמור בסעיף 125ב לפקודה, על דיבידנד ששולם מתוך הכנסה מועדפת יחול שיעור מס של 15 אחוזים.

משה גפני: כמה זה היום?

קריאה: 25 אחוזים.

אופיר כהן: בחוק עידוד זה 15 אחוזים.

אוריאל לין: כללית, 25-24 אחוזים.

שגית אפיק: אבל במסלולים של הטבות מס בחוק עידוד השקעות הון, בכל המסלולים, זה 15 אחוזים.

ורד קירשנר: צריך להבהיר שה-15 אחוזים, אחרי שמחלקים לחברה באפס אחוז מס, שרשור ליחיד יישאר 15 אחוזים.

אבישי ברוורמן: יחיד שמקבל היום דיבידנד, משלם 15 אחוזים גם אם יש חברה נוספת באמצע שדרכה מועבר הדיבידנד.

אבישי ברוורמן: החוק החדש לא מבהיר את זה.

אבישי ברוורמן: אם אתה מעביר לחברה, זה אפס, אבל אחר כך למעלה זה עולה פתאום ל-20-25 אחוזים ואין את סעיף 47ב(2).

אופיר כהן: זאת לא הכוונה שלנו.

אבישי ברוורמן: צריך לכתוב את זה.

שגית אפיק: בחוק הקודם זה היה כתוב?

אבישי ברוורמן: כתוב במפורש בסעיף 47ב(2).

אופיר כהן: בחוק הקודם היה מנגנון אחר, אבל אנחנו לא מדברים על מנגנון של החוק הקודם.

אופיר כהן: בחוק הקודם הדיבידנד, שולם עליו מס.

אופיר כהן: כאן אין מס.

אבישי ברוורמן: זה אומר שזה יהיה 20-25 אחוזים?

אופיר כהן: לא, זה אומר שזה יהיה 15 אחוזים.

אופיר כהן: הרווחים של חוק עידוד יהיו 15, מתוך הכנסה מועדפת.

אופיר כהן: זה גם משורשר למעלה ואפשר לצבוע לזה 15.

אופיר כהן: זאת הכוונה שלנו.

אבישי ברוורמן: כנסו למנגנון של סעיף 47ב(2).

אופיר כהן: הוא לא קיים יותר כי אתה לא משלם 15 ואחרי כן מזדכה.

אופיר כהן: המנגנון לא קיים.

ורד קירשנר: השאלה אם לא צריך להבהיר את זה.

אופיר כהן: זאת העמדה שלנו.

אבישי ברוורמן: עמדה, אבל זה לא כתוב.

אופיר כהן: למה זה לא כתוב?

אבישי ברוורמן: כי זה לא כתוב במפורש.

אבישי ברוורמן: עובדה שב-47ב(2) כן היה כתוב במפורש וכאן זה לא כתוב במפורש.

אופיר כהן: ב-47ב(2) היה צורך לכתוב במפורש מכיוון שהיית משלם דיבידנד חברתי ולכן היה צורך לתת אחרי כן את הזיכוי.

אופיר כהן: כאן אין לך דיבידנד חברתי.

אבישי ברוורמן: זה אומר שזה צבוע עד הסוף, 15 אחוזים ליחיד ואני חושב שגם כאן צריך להבהיר את זה.

שגית אפיק: הוא רוצה את הצד השני.

שגית אפיק: אפשר לכתוב את זה.

אופיר כהן: לנו זה ברור.

אופיר כהן: אם יש להם איזו הצעת נוסח, אפשר.

שגית אפיק: אפשר לכתוב את זה.

שגית אפיק: זאת לא צריכה להיות בעיה.

שגית אפיק: הוא רוצה את הצד השני.

משה גפני: אפשר לכתוב את זה.

אופיר כהן: אם הם יציעו נוסח שמבהיר את הנושא הזה, אין לנו בעיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: צריך לנסח את זה.

אוריאל לין: אדוני, אני רוצה להבהיר שכאן עושים כל פעם השוואה בשני דברים לא שווים ולא דומים.

אוריאל לין: הרי מה בעצם המהפכה המרכזית כאן בחוק הזה?

אוריאל לין: שנותנים הטבות מס מפליגות ללא שום קשר לביצוע ההשקעה.

אוריאל לין: כל הזמן אומרים לנו מה משלמים היום למי שמקבל את ההטבות כנגד ביצוע ההשקעה, אבל המהפכה טמונה כאן בסעיף הזה, בסימן ב'.

אוריאל לין: כאשר אנחנו מדברים על ביצוע השקעות, אנחנו נתנו הטבות על פי חוק עידוד השקעות הון למי שביצע השקעות.

אוריאל לין: נתנו סל הטבות שונה.

אוריאל לין: היום המהפכה טמונה בכך שבאים ואומרים שאנחנו נותנים הטבות מופלגות במס חברות ולא רק במס חברות אלא גם בשיעור המס על משיכת רווחים מתוך אותן חברות ללא שום קשר לביצוע ההשקעה.

אוריאל לין: כאן מדובר במצב שעושים שינויים נטו במס החברות כנגד דרישה אחת ויחידה של ביצוע יצוא של 25 אחוזים.

אוריאל לין: זה משהו לגמרי אחר.

אוריאל לין: כשבאים לעשות את ההשוואה, כמה מס חברות רוצים לשלם וכמה מס, צריכים לעשותו מול כלל המשק, מול כלל התעשייה.

אוריאל לין: עוד דבר אחד שאני חושב שהוא מאוד פגום.

אוריאל לין: באים ואומרים שאנחנו רוצים להוריד את מס החברות ב-12 אחוזים.

אוריאל לין: כבר היום הם משלמים 11 אחוזים, כבר היום הם משלמים 11 אחוזים משום שהם ביצעו השקעות וזאת תוצאה של הטבות הניתנות כנגד ביצוע ההשקעות.

אוריאל לין: כל ההשוואה הזאת היא השוואה מטעה ואני מאוד מבקש שהיא לא תיעשה משום שכאשר באים ונותנים מס חברות מופחת בגין זה שאתה ביצעת יצוא ובלי קשר להשקעות, צריך להשוות את זה לעומת כלל החברות במשק.

משה גפני: אתה מדבר על כל החוק.

אוריאל לין: כן.

אוריאל לין: היום הם משלמים 11 אחוזים כי הם ביצעו השקעות.

אוריאל לין: בהזדמנות זו אדוני היושב ראש אני רוצה לומר את המלצתי הקצרה ביותר לעניין החוק הזה.

אוריאל לין: גם אם אתם תורידו בפריפריה את שיעור המס המוצע מ-8 ל-4 אחוזים, לא פתרתם את הבעיה כי השאלה היא לא מה שיעור המס אלא השאלה מי מקבל, מהו בסיס המגזר העסקי שיהיה זכאי לקבל.

אוריאל לין: אני אומר שאני מוותר, שלא יקבלו, לא מכללה, לא חדשה, לא ספרייה, לא כל דבר שיכול לשווק את הפריפריה, אלא רק תעשייה.

אוריאל לין: אבל בואו ניתן את זה לכל התעשייה בלי דרישה של יצוא.

אוריאל לין: אם רוצים להרים את הפריפריה באמת, אי אפשר להציב את הדרישה של 25 אחוזים יצוא.

אוריאל לין: מעט מאוד מפעלים יעמדו בזה.

אוריאל לין: זה לא ייצור מקומות עבודה בפריפריה.

רובי גינל: אני רוצה לענות לידידיי מאיגוד לשכות המסחר.

משה גפני: לא ביקשתי שתענה.

רובי גינל: אני רוצה להתייחס ספציפית לסעיף הזה של הדיבידנד וכן מעודד השקעות או לא מעודד השקעות.

רובי גינל: לפני 25 שנים אירלנד הורידה את שיעור מס החברות ב-12.5 אחוזים.

רובי גינל: בעשרים השנים האחרונות אירלנד רשמה שיעור צמיחה ממוצע של שישה אחוזים.

רובי גינל: שיעור ההשקעות באירלנד הוא הגבוה ביותר בכל אירופה, גם המזרחית וגם המערבית.

רובי גינל: מדינות דומות שניסו לחקות אותה, כמו קפריסין ובולגריה, הפחיתו בשנים האחרונות את מס החברות בצורה חדה וגם אליהן מן הסתם נרשמה זרימה מאוד מאוד חדה של השקעות.

רובי גינל: כלומר, אין תמריץ לביצוע השקעות, לצמיחה כלכלית ולתעסוקה כמו הפחתת מס.

רובי גינל: זה התמריץ הכי אפקטיבי לביצוע השקעות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו ממשיכים בהקראה.

מיכל עקביה: סימן ב2: הטבות במס חברות בשל מפעל מועדף מיוחד     51יט.

מיכל עקביה: הגדרות     	בסימן זה –     "המנהלים" – המנהל הכלי של משרד האוצר, המנהל הכללי של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ומנהל רשות המסים.

מיכל עקביה: "תקופת הזכאות להטבות" – כמשמעותה בסעיף 51כב.

מיכל עקביה: 51כ.

מיכל עקביה: מפעל מועדף מיוחד     (א)	מפעל מועדף שהתקיימו בו, לגבי שנת מס כלשהי, כל התנאים האמורים בפסקאות (1) עד (3), יהא מפעל מועדף מיוחד ויחולו עליו הוראות סעיפים 51כא עד 51כג -     (1)	סך ההכנסה המועדפת של המפעל היה 1,5 מיליארד שקלים חדשים או יותר.

מיכל עקביה: (2)	סך ההכנסות של החברה המועדפת היה 20 מיליארד שקלים חדשים או יותר, או שסך הכנסתה הכלולה בדוח מאוחד לפי כללי חשבונאות מקובלים, יחד עם הכנסתה של חברה ממפעל בבעלותה הפועל באותו תחום שבו פועל המפעל התעשייתי שבבעלות החברה המועדפת, היה עשרים מיליארד שקלים חדשים או יותר.

מיכל עקביה: (3)	המנהלים אישרו שהוכח להנחת דעתם, כי יש למפעל זכויות קניין רוחני או שבכוונתו לרכוש זכויות כאמור, וכי לפי התכנית העסקית שהוגשה להם והעומדת בתנאי סעיף קטן (ב), המפעל המועדף יתרום תרומה מהותית לפעילות הכלכלית בישראל ויש בו כדי לקדם יעדים לאומיים במשק המדינה, בין השאר, בהתחשב במיקום הגיאוגרפי של המפעל המועדף וברמת השכר שצפוי שתיקבע לעובדיו (להלן – אישור המנהלים).

מיכל עקביה: אישור המנהלים יינתן בכתב ונימוקיו יכללו את התרומה הצפויה לפעילות הכלכלית ולקידום היעדים הלאומיים כאמור.

משה גפני: תסבירו.

ציון פיניאן: לגבי פסקה (2), זה כולל  את שני המפעלים שאת שמותיהם לא מסרו לנו?

משה גפני: לא.

שגית אפיק: מה המסלול הזה?

שגית אפיק: אתם יכולים להסביר על המסלול הזה ולומר את מה הוא מחליף, מה המטרות שלו וכולי?

אופיר כהן: כשנתנו סקירה דיברנו על המצב היום.

אופיר כהן: בחוק יש איזשהו מסלול אסטרטגי שזה אפס אחוז מס, שאלת על שתי חברות וכולי.

אופיר כהן: עכשיו עשינו מסלול דומה.

שגית אפיק: ביטלתם את המסלול הקיים.

אופיר כהן: ביטלנו את המסלול הקיים ועשינו מסלול שהוא לא כמו המסלול הקיים אלא הטבות מס.

אופיר כהן: חברות בעלי מחזורים גדולים, מחזורים בדוח המאוחד של עשרים מיליארד, שמוכרות בישראל לפחות במיליארד וחצי, יש עוד כמה תנאים שנקובים בסעיף, חברות כאלה, באישור מיוחד של המנהלים, של שלושה מנהלים  - מנהל רשות המסים, מנכ"ל האוצר ומנכ"ל משרד התעשייה – יוכלו לקבל מעמד של מפעל מיוחד שישלם מס חברות, ואנחנו נראה את זה בהמשך, של בין 8 ל-5 אחוזים, תלוי במיקום שלו.

אופיר כהן: זה שיעור יותר טוב ממה שקבוע בחוק העידוד הקיים.

משה גפני: מה זה פסקה (3)?

אופיר כהן: אחד התנאים הוא שהמנהלים אישרו שהמפעל הזה, יש לו זכויות קניין רוחני בישראל או שבכוונתו לרכוש זכויות קניין.

אופיר כהן: דהיינו, ה-IP של אותו מפעל הוא בישראל.

משה גפני: אתם רוצים יהיה מפעל כזה או שאתם לא רוצים?

משה גפני: אם אתם לא רוצים, תכתבו כי חבל שנעבוד סתם.

אופיר כהן: אנחנו רוצים.

משה גפני: אז קחו  בחזרה את פסקה (3) ותבדקו אותה שוב.

משה גפני: אם אתם רוצים לתת, אז תנו כי פסקה (3) אומרת שאין.

משה גפני: אני לא מכיר מפעל כזה.

אופיר כהן: יש.

משה גפני: אולי תגיד לי שם?

אופיר כהן: יכול להיות.

אופיר כהן: אני לא יודע.

משה גפני: קחו את זה חזרה ותבדקו.

משה גפני: אל תחזירו את זה לכאן.

שגית אפיק: מה יהיה בעוד 15 שנים?

אופיר כהן: יוכלו להיכנס למסלול הזה.

משה גפני: תמשכו את פסקה (3).

טמיר כהן: על סמך מה הכנתם את כל הנתונים?

טמיר כהן: יש לכם חברות שאתם מצפים שהן יבואו לכאן?

טמיר כהן: אתם הולכים לפנות לחברות?

משה אורן: אתה  לא יכול לעשות חקיקה שהיא טיילור מד לחברה מסוימת.

משה אורן: מדובר על תאגידים והדרך שלנו כמשק היא לנסות למשוך אותם לכאן וזה דרך שיעורי המס המאוד מאוד אטרקטיביים בקנה מידה בינלאומי של 5 אחוזים בפריפריה ו-8 אחוזים במרכז.

משה אורן: צריך לומר שזה לא מספיק שהוא תאגיד ענק אלא המחזור של ה-20 מיליארד שקלים צריך להיות מאותו ענף.

משה אורן: זאת אומרת, חברת אחזקות כשלעצמה שבאה וקונה אחזקות במפעל המקומי או פותחת כאן שלוחה מקומית, היא לא יכולה להיות מפוזרת כחברת משקיעים על מגוון רחב של השקעות אסטרטגיות אלא היא צריכה להיות עם ליבת פעילות מאוד קונקרטית לפעילות הייצורית שלה בישראל.

טמיר כהן: יש חברות שפניתם אליהן?

משה אורן: אנחנו לא ביצענו פנייה כזאת.

אופיר כהן: לא פנינו לחברות  אבל יש התעניינות.

משה אורן: יש כל הזמן התדיינות מול משקיעים או חברות בחוץ לארץ שבוחנות אפשרויות להשקיע בארץ.

משה גפני: בסדר, על כל פנים, תמשכו את פסקה (3).

משה אורן: אנחנו נשנה את הנוסח ונחזור לועדה.

משה גפני: אל תשנו את הנוסח.

משה גפני: תורידו את זה.

משה גפני: אגב, מה עמדת אגף התקציבים בסיפור הזה?

משה אורן: עמדת אגף התקציבים מופיעה בדוח שאתה מחזיק ביד בדעת מיעוט בעמוד האחרון.

משה אורן: בקיצור, עמדתנו לא התקבלה.

משה גפני: מה העמדה שלכם.

משה אורן: החוק הזה מגלם את ההמלצות כפי שהן בדוח ואנחנו התנגדנו להמלצות האלה.

משה אורן: אנחנו חושבים שהמסלול המועדף, מיוחד, חשבנו שהסיכון הפוטנציאלי לאובדן הכנסות ממסים מול התועלת הפוטנציאלית לנהירה של חברות ענק לכאן הוא לא כזה שאנחנו יודעים לומר שהוא כדאי ולכן כתבנו את דעתנו שהיא דעת מיעוט.

משה אורן: עמדתנו לא התקבלה ואנחנו כמובן עומדים מאחורי ההמלצות.

ציון פיניאן: יישרתם קו.

משה אורן: כן.

מיכל עקביה: זאת הצעת חוק ממשלתית וגם אגף התקציבים כפוף להחלטה.

משה גפני: אבל העמדה שלנו היא להוריד את פסקה (3).

מיכל עקביה: (ב)	תכנית עסקית של מפעל מועדף תכלול אחת מן החלופות האלה לפחות: 		 (1)	השקעה ברכישת נכסים יצרניים, למעט בניינים, בהיקף של 400 מיליון שקלים חדשים לפחות באזור פיתוח א' ו-800 מיליון שקלים חדשים באזור פיתוח שאינו אזור פיתוח א', בתוך שלוש שנות מס מתחילת תקופת הזכאות להטבות (להלן – חלופת ההשקעה בנכסים).

מיכל עקביה: (2)	השקעה במחקר ופיתוח בהיקף של 100 מיליון שקלים חדשים לפחות באזור פיתוח א' ו-150 מיליון קלים חדשים לפחות באזור פיתוח שאינו אזור פיתוח א' בכל שנת מס במהלך תקופת הזכאות להטבות (להלן – חלופת ההשקעה במו"פ).

מיכל עקביה: (3)	העסקה של 250 עובדים חדשים לפחות באזור פיתוח א' ו-500 עובדים חדשים לפחות באזור פיתוח שאינו אזור פיתוח א', בכל שנת מס במהלך תקופת הזכאות להטבות (להלן – חלופת העובדים).

מיכל עקביה: 51כא.

מיכל עקביה: הטבות במס     (א)	על אף האמור בסעיף 126(א) לפקודה, חברה מועדפת זכאית כי לגבי הכנסתה המועדפת מהמפעל המועדף המיוחד, יוטל מס חברות בשיעורים כמפורט להלן, לגבי כל שנת מס בתקופת הזכאות להטבות, ובלבד שהתקיימו בה, בכל שנת מס כאמור, כל התנאים האמורים בסעיף קטן (ג) -     		(1)	נמצא המפעל המועדף המיוחד באזור פיתוח א' – 5 אחוזים.

מיכל עקביה: (2)	נמצא המפעל המועדף המיוחד באזור שאינו אזור פיתוח א' – 8 אחוזים.

מירי רגב: מאוד משמעותי.

משה גפני: למה זה עושה לנו רושם כל הזמן שאתם לא מעדיפים את הפריפריה?

אופיר כהן: מעדיפים בתנאים.

אופיר כהן: תסתכל בתנאים.

אופיר כהן: יש שם 500 עובדים לעומת 250 עובדים בפריפריה.

אופיר כהן: יש השקעות בסכום אחר.

אופיר כהן: התנאים בפריפריה הם חצי מהתנאים שבמרכז.

מיכל עקביה: בכל החלופות.

משה גפני: קחו בחשבון שאנחנו לא מבינים הרבה, אבל קצת אנחנו מבינים.

משה גפני: אף אחד לא ילך לחלופה של 500 עובדים או 250 עובדים אלא ילכו לחלופה של ההשקעות.

משה גפני: הוא ילך להעסיק 250 עובדים או 500 עובדים?

מיכל עקביה: לכל אחת מהחלופות יש העדפה לפריפריה.

ציון פיניאן: הוא קודם יבדוק את ההשקעות ואחר כך יעסיק עובדים.

משה גפני: ברור.

משה גפני: המפעל המועדף באזור פיתוח א' יקבל 5 אחוזים ובמרכז הארץ 8 אחוזים, אני לא חושב שזה פער נכון.

משה אורן: זה חוזר לפערים של ה-8-12.

משה אורן: אם למפעל המועדף המיוחד יש צורך בכמות מסוימת בכמות מסוימת ובאיכות מסוימת של כוח אדם שלא נמצא במקומות שהם לא מרכז הארץ, לא יעזור אם אני אתן לו אפס אחוזים כי הוא לא יוכל לבצע את הפעילות שלו ככל שהיא יותר מתקדמת.

משה אורן: עדיין הוא רואה את ישראל כמשק בכללותו, כמשק שמתחרה במשקים אחרים בעולם.

משה אורן: ב-8 אחוזים, כמו שראיתם בנתונים שהצגנו לכם אתמול, שיעור מס סופר אטרקטיבי גם לתאגידים כאלה.

משה גפני: אם אתם רוצים להוריד את הסעיפים האלה, תורידו אותם.

משה גפני: תגידו שאין הבדל בין הפריפריה לבין המרכז.

משה גפני: השאלה כמה הוא יעבוד, כמה הוא לא יעבוד, רואים את המשק הישראלי כמשק גלובלי.

משה גפני: עושים פערים בין אזור פיתוח א' לשאר הארץ, אז צריך שהפערים יהיו גדולים.

אופיר כהן: יש כאן פער בדרישות.

אופיר כהן: בדרישה להיכנס למסלול יש פער.

משה גפני: בסדר, אבל אחרי שיש פער ואחרי שהוא נכנס, אתם הרי רוצים לעודד את הפריפריה ואנחנו תומכים בזה ולכן אתם צריכים לעשות פער יותר גדול.

משה גפני: כמו ששם זה 8 ו-12, אנחנו דורשים את ה-8 להוריד ל-2 או אני לא יודע למה, אז גם כאן את ה-5 להוריד.

שגית אפיק: כאן אתם לא עושים הוראת שעה לגבי האחוזים ל-2011 ו-2012?

אופיר כהן: זה הכל הוראת שעה.

שגית אפיק: אז מה ההבדל?

אופיר כהן: זה מסלול מיוחד לחברות אסטרטגיות.

משה אורן: אחת החברות הרלוונטיות שפועלות היום בישראל הן במסלול אחר שהן לא יעברו לכאן, וזה ברור.

משה אורן: חברות אחרות בינלאומיות הן לא כאן בהוראת השעה.

משה אורן: אם הן יבואו, זה יהיה משהו חדש.

משה אורן: בנוגע לשיעורי המסים, אנחנו בסוף לא יכולים לוותר לגמרי על מסים.

משה אורן: צריך לבדוק את זה.

משה אורן: זה מאוד מאוד קשה לרדת מתחת ל-5 אחוזים בשיעורי מס.

משה אורן: זה המון.

משה גפני: אתם לא יכולים לרדת לשלושה?

משה אורן: לא.

שגית אפיק: היום באסטרטגי יש פטור.

משה אורן: כן.

אופיר כהן: לכן ביטלנו אותו.

אופיר כהן: ראינו שהוא גורם לנו לבעיה.

משה אורן: המס האסטרטגי הנוכחי בניתוח של מה שהוא עשה, הוא לא באמת יצר פעילות כלכלית חדשה בישראל.

משה אורן: היו חברות ענק ישראליות שממילא עבדו כאן.

משה אורן: המסלול הזה בא לעולם ואז דרך שינויי בעלויות במקרים מסוימים או אפילו בלי לבצע את השינויים, בעלויות, חברות ששילמו מס, הפסיקו לשלם מס.

משה אורן: לא קרה כאן משהו חדש.

משה גפני: בסדר.

אבישי ברוורמן: לגבי העובדים.

אבישי ברוורמן: לפי הנוסח הקיים כיום אתם דורשים כל שנה תוספת של 500 עובדים?

משה אורן: לא. פעם אחת.

אבישי ברוורמן: לפי הנוסח זה לא מובן כך.

שגית אפיק: למה?

שגית אפיק: זאת תוכנית עסקית.

אבישי ברוורמן: כתוב 500 עובדים בכל שנת מס במהלך תקופת הזכאות להטבות.

אופיר כהן: יהיו לך 500 עובדים בכל שנת מס במהלך תקופת הזכאות להטבות.

אבישי ברוורמן: כתוב חדשים.

אבישי ברוורמן: עובדים חדשים.

אבישי ברוורמן: תבהירו את זה שזה ביחס לשנת האפס ולא כל שנת מס במהלך תקופת ההטבות.

אבישי ברוורמן: בנוסף, ה-20 מיליארד שקלים לעומת מה שיש בסעיף הבא, 15 מיליארד שקלים, לא ברורים בדיוק ההבדלים, כמה מחזור אתם דורשים.

אופיר כהן: אנחנו דורשים 20 מיליארד כניסה ואחרי כן אתה יכול לרדת ל-15.

אבישי ברוורמן: זאת אומרת שחברה שמפסידה ויורדת, לא תיפגע.

אופיר כהן: היא לא תיפגע.

משה אורן: זה מאפשר תנודתיות.

אופיר כהן: אם זה יקרה.

משה גפני: הוא צודק בקשר לניסוח לגבי העובדים.

מיכל עקביה: בסדר.

מיכל עקביה: אנחנו נטפל בזה.

משה גפני: צריך לתקן את זה.

מיכל עקביה: (ב)	חברה מועדפת זכאית לפחת מואץ, בשיעורים ובתנאים הקבועים בסעיף 42, בשל נכסים יצרניים המשמשים את המפעל המועדף המיוחד שבבעלותה, בכל שנת מס בתקופת הזכאות להטבות, ובלבד שהתקיימו בה, בכל שנת מס כאמור, כל התנאים האמורים בסעיף קטן (ג) ושסך כל הפחת שינוכה לא יעלה על המחיר המקורי של הנכס.

מיכל עקביה: (1)	סך ההכנסה המועדפת של המפעל המועדף המיוחד היה 1.5 מיליארד שקלים חדשים או יותר.

מיכל עקביה: (2)	סך ההכנסות של החברה המועדפת היה 15 מיליארד שקלים חדשים או יותר או שסך הכנסתה הכלולה בדוח מאוחד לפי כללי חשבונאות מקובלים, יחד עם הכנסתה של חברה ממפעל בבעלותה הפועל באותו תחום שבו פועל המפעל התעשייתי שבבעלות החברה המועדפת, היה 15 מיליארד שקלים חדשים או יותר.

מיכל עקביה: (3)	אישור המנהלים לא בוטל לפי הוראות סעיף 51כג.

מיכל עקביה: (ד)	לא התקיימו בחברה המועדפת בעלת המפעל המועדף המיוחד או במפעל המועדף המיוחד, בשנת מס כלשהי במהלך תקופת הזכאות להטבות, התנאים האמורים בסעיף קטן (ג)(1) או (2), לפי העניין, לא תהיה החברה המועדפת זכאית, באותה שנה, לשיעורי המס כאמור בסעיף קטן (א) ולפחת מואץ לפי הוראות סעיף קטן (ב) (להלן – הטבות המס המיוחדות) אולם לא יהיה בכך כדי לפגוע בזכאותה בשנה שלאחריה או שלפניה, ובלבד שטרם הסתיימה תקופת הזכאות להטבות ואישור המנהלים לא בוטל לפי הוראות סעיף 51כג.

שגית אפיק: אם את יכולה להסביר את זה.

שגית אפיק: במהלך עשר השנים, בשנה מסוימת לא התקיימו התנאים, מה קורה?

מיכל עקביה: באותה שנה היא לא תקבל אבל זה לא פוסל אותה לגבי יתר השנים.

מיכל עקביה: אם היא תעמוד שוב בתנאים, היא תוכל להמשיך לקבל.

שגית אפיק: זאת אומרת, זה שונה ממה שהיה קודם.

שגית אפיק: עכשיו כל שנת מס אתם תבדקו בנפרד את התוכנית העסקית.

מיכל עקביה: לא את התוכנית העסקית.

מיכל עקביה: את העמידה בתנאים.

מיכל עקביה: כן.

אופיר כהן: מה שאמרת, זה נכון.

אופיר כהן: החוק הקודם לא רלוונטי.

מיכל עקביה: (ה)	נוסף על האמור בסעיפים קטנים (א) עד (2), תנאי לזכאות להטבות המס המיוחדות הוא שבמפעל המועדף יתקיים אחד מאלה:     (1)	בתום השנה השלישית של תקופת הזכאות להטבות נמצא כי התקיימה במפעל המועדף חלופת ההשקעה בנכסים.

מיכל עקביה: (2)	לגבי כל שנת מס במהלך תקופת הזכאות להטבות נמצא כי התקיימה במפעל המועדף חלופת ההשקעה במו"פ או חלופת העובדים.

מיכל עקביה: (ו)	לא התקיימה במפעל המועדף אף אחת מן החלופות שבסעיף 51כ(ב), תישלל הכאות להטבות המס המיוחדות החל מהשנה הראשונה שבתקופת הזכאות להטבות.

מיכל עקביה: ואולם אם בשנת מס כלשהי בתקופת הזכאות להטבות התקיימה במפעל המועדף חלופת ההשקעה במו"פ או חלופת העובדים, תהיה החברה המועדפת בעלת המפעל המועדף המיוחד זכאית להטבות המס המיוחדות באותה השנה שבה התקיימה החלופה.

שגית אפיק: את יכולה להסביר את (ו)?

שגית אפיק: הכוונה היא שלילה אחורה?

שגית אפיק: תישלל הזכאות החל מהשנה הראשונה שבתקופת ההטבה?

מיכל עקביה: כן.

מיכל עקביה: אם הם לא עמדו בתנאים.

שגית אפיק: אבל בשנה השלישית, למשל בחלופה של (ה)(1) את בודקת את זה בשנה השלישית וגילית שהחברה לא עמדה, ואז תשללי לה אחורה שלוש שנים?

מיכל עקביה: בשנה השלישית, החמישית והשביעית.

שגית אפיק: אני יודעת.

שגית אפיק: ביטול אישור המנהלים ותכף נגיע לזה, אבל כאן תשללו רטרואקטיבית?

מיכל עקביה: כן, אם הם לא עמדו בתנאים.

משה גפני: אם הם עמדו בתנאים בשנה הראשונה?

שגית אפיק: אם הם עמדו בראשונה ובשנייה?

שגית אפיק: זה לא מובן.

אופיר כהן: אם הם עמדו בשנה הראשונה והשנייה, הם יקבלו כמובן.

שגית אפיק: את התנאי הנוסף אתה בודק בתום השנה השלישית.

שגית אפיק: מה יקרה לגבי התנאי הנוסף?

שגית אפיק: לא בדקת אותו בשנה הראשונה והשנייה.

משה אורן: הוא בודק בכל שנה.

שגית אפיק: איפה זה כתוב?

משה אורן: כשהוא מגיש לפקיד השומה.

שגית אפיק: אנחנו מדברים עכשיו על התנאי הנוסף ולא על התנאים הרגילים.

שגית אפיק: יש לכם כאן תנאי נוסף על התנאים האחרים שדיברנו עליהם עד עכשיו.

שגית אפיק: גיליתם בשנה השלישית, מה עושים?

משה גפני: תצטרכו לנסח את זה באופן כזה שאו שבודקים אותו, ואם מצאו בתום השנה השלישית, אתם לא יכולים להסיק מזה על השנה הראשונה והשנייה.

משה אורן: זאת לא הכוונה.

משה אורן: הכוונה היא שבכל שנה  תהיה בדיקה.

משה גפני: בסדר, שיהיה נוסח מתאים.

שגית אפיק: זה שונה בין (1) ל-(2).

שגית אפיק: ב-(2) אתם בודקים כל שנת מס, אבל ב-(1) אתם בודקים רק בשנה השלישית.

משה גפני: זאת הערה נכונה.

מיכל עקביה: בסדר.

מיכל עקביה: אנחנו נבדוק את זה.

משה גפני: יש לי בקשה.

משה גפני: לבדוק, זה בסדר, אבל העמדה שלנו וגם העמדה שלכם ידועה, זאת רק שאלה של ניסוח.

משה גפני: אם בודקים בשנה השלישית והוא לא עומד בשנה השלישית, לוקחים לו את ההטבות של השנה השלישית, אבל לא לוקחים בגלל זה גם מהשנה הראשונה והשנייה, אם זה לא נבדוק.

נעם שטרן: בחלופת ההשקעה צריך להשקיע את 400 או 800 מיליון השקלים במהלך שלוש שנים.

נעם שטרן: לכן בודקים את זה בסוף השנה השלישית.

נעם שטרן: אם בדקת בסוף  השנה השלישית וראית שהוא לא ביצע את ההשקעות, זה אומר שהוא לא עמד בתנאים ולכן אתה לוקח לו את ההטבות אחורה.

נעם שטרן: אין לך יכולת לבדוק את זה בשנה הראשונה או השנייה כי הוא צריך לבצע את ההשקעות במהלך שלוש שנים.

נעם שטרן: זה התנאי שמופיע.

שגית אפיק: ב-ב(1) יש לך השקעה ברכישה בתוך שלוש שנות מס מתחילת תקופת הזכאות להטבות.

טמיר כהן: זה תקף לכל מקום?

שגית אפיק: לא. במו"פ זה כל שנה.

משה גפני: על איזה סעיף אנחנו מדברים?

שגית אפיק: על ב(1).

ציון פיניאן: אם כן, למה אתם בודקים אותו כל שנה?

ציון פיניאן: תבדקו אותו ישר בשנה השלישית.

אופיר כהן: רק לגבי שתי החלופות השניות, יש שם תנאי של בדיקה כל שנה.

אופיר כהן: אם לא עמדת בתנאי לא של השקעה, של העובדים.

משה גפני: הוא צריך להשקיע 400 מיליון שקלים בשלוש שנים.

אופיר כהן: כן.

משה אורן: יש גם עניין של תנאי סף.

ורד קירשנר: בהערה ששאלנו לגבי ה-20 מיליארד וה-15 מיליארד, אני לא מבינה.

ורד קירשנר: כלומר, פעם אחת במשך עשר שנים צריך לעמוד ב-20 מיליארד שקלים ובכל השאר ב-15 מיליארד שקלים?

אופיר כהן: לא, על מנת לקבל את האישור.

ורד קירשנר: אבל כתוב כאן לגבי שנת מס כלשהי.

ורד קירשנר: כלומר, 51כ.

ורד קירשנר: איך נדע בשנה הראשונה אם בשנה השמינית הוא יעמוד ב-20 מיליון או לא?

מיכל עקביה: בשנה הראשונה הוא צריך לעמוד ב-20 מיליארד.

ורד קירשנר: אבל זה לא כתוב.

אבישי ברוורמן: זה לא כתוב.

אבישי ברוורמן: איפה כתוב שבשנה הראשונה זה כך?

מיכל עקביה: כדי להיכנס למסלול הזה, הוא צריך לעמוד בתנאי של 20 מיליארד.

מיכל עקביה: כדי להישאר במסלול הזה, הוא צריך לעמוד בהמשך.

אבישי ברוורמן: אבל זה לא כתוב.

ורד קירשנר: בתנאי הכניסה כתוב שמפעל מועדף שהתקיים בו לגבי שנת מס כלשהי.

ורד קירשנר: איך בכניסה אפשר לדעת אם בשנה השלישית הוא יעמוד בזה?

משה אורן: בהמשך הטקסט נגיע לזה שהתנאים לשלילת הטבות הם ירידה אל מתחת ל-15 מיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: אבל הכניסה?

ורד קירשנר: אתה מדבר על ה-20 מיליארד, על הכניסה של ה-20.

ורד קירשנר: אתם לא מבקשים שזה יהיה בכניסה.

אבישי ברוורמן: מה זה שנת מס כלשהי?

אבישי ברוורמן: זה לפני עשר שנים, זה בעוד עשרים שנים, זה היום?

אבישי ברוורמן: אז אני מתחיל את כל תקופת ההטבות.

אבישי ברוורמן: מתי אתה מודד את העשרים מיליארד האלה?

מיכל עקביה: אנחנו נבדוק אם צריך הבהרה בניסוח.

מיכל עקביה: זאת הכוונה.

אבישי ברוורמן: לשיטתכם אני מבין שבשנה הראשונה עשרים מיליארד.

משה גפני: הם יתקנו את הניסוח.

משה גפני: אפשר להמשיך.

משה גפני: אני עוד לא רואה את החברה שמגיעה.

אופיר כהן: בעוד כמה שנים תזמין אותנו ואני אתן לך את השמות, אם יהיה מותר.

משה גפני: ואם לא תצליחו להביא אף אחת?

משה גפני: תחזירו לנו את הזמן?

משה גפני: בעזרת השם יהיו.

מיכל עקביה: (ז)	אין באמור בסעיפים קטנים (ד) ו-(ה) בעניין הפחת המואץ, כדי לפגוע בזכאותה של החברה המועדפת לפחת לפי הוראות סעיף 51יז, אם היא זכאית לו.

מיכל עקביה: 51כב.

מיכל עקביה: תקופת הזכאות להטבות     (א)	חברה מועדפת בעלת מפעל מועדף מיוחד שהתקיים בה כל האמור בסעיף 51כ, תהיה רשאית לבחור את שנת המס הראשונה שבה תחל תקופת הזכאות להטבות, בהודעה שתוגש לפקיד השומה יחד עם הדוח השנתי המוגש לאותה שנה לפי הוראות סעיף 131 לפקודה, ובלבד שמתקיימים בהם באותה שנה התנאים האמורים בסעיף 51כ(א)(1) ו-(2) והיא צירפה לדוח השנתי את אישור המנהלים (להלן – שנת האפס).

מיכל עקביה: (ב)	תקופת הזכאות להטבות תהיה עשר שנות מס שתחילתן בשנת האפס.

מיכל עקביה: 51כג.

מיכל עקביה: ביטול אישור המנהלים     (א)	עד תום שנת המס השלישית שבתקופת הזכאות להטבות יבחן מנהל רשות המסים את התאמת פעילות המפעל המועדף המיוחד והישגיו לתנאי אישור המנהלים כאמור בסעיף 51כ(א)(3), לרבות התכנית העסקית על בסיסה הוא ניתן (להלן – בדיקת התאמה).

מיכל עקביה: (ב)	מצא מנהל רשות המסים כי פעילות המפעל המועדף המיוחד והישגיו אינם תואמים את התנאים והתכנית כאמור בסעיף קטן (א), כך שלא הביאו לתרומה מהותית לפעילות הכלכלית בישראל ולקידום היעדים הלאומיים במשק המדינה, רשאי הוא לקבוע כי המפעל המועדף אינו מפעל מועדף מיוחד.

משה גפני: יש חדשנות בחוק הזה.

משה גפני: פעם ראשונה אני נתקל במנהל רשות המסים שהוא יקבע את המדיניות.

משה גפני: מה תפקיד מנהל רשות המסים?

משה גפני: מה התפקיד המוגדר שלו?

אופיר כהן: לבדוק עמידה בתנאים.

משה גפני: עמידה בתנאים?

מיכל עקביה: לא, זה לא מדויק.

משה גפני: אני לא מדבר על מקרה ספציפי אליו נגיע בהמשך.

משה גפני: תפקיד מנהל רשות המסים הוא לגבות מס.

משה גפני: זה התפקיד שלו.

משה גפני: את המדיניות קובעת הממשלה, את המדיניות קובעים השרים, את המדיניות קובעת הכנסת ולו בעצם אין שיקול דעת.

משה גפני: התפקיד שלו הוא לגבות מס.

מיכל עקביה: זה לא שיקול דעת.

משה גפני: רגע.

משה גפני: מה אתם אומרים כאן?

משה גפני: מצא מנהל רשות המסים כי פעילות המפעל המועדף המיוחד והישגיו אינם תואמים את התנאים והתוכנית כאמור בסעיף קטן (א) כך שלא הביאו לתרומה מהותית לפעילות הכלכלית בישראל ולקידום היעדים הלאומיים במשק המדינה.

משה גפני: חבל שמירי רגב לא כאן כי אפילו היא תתקשה להגדיר את היעדים הלאומיים של המדינה.

מיכל עקביה: זה אמור להיות מוגדר באישור המנהלים.

משה גפני: רבותיי, אני לא מקבל את הסעיף הזה.

משה גפני: אתם עושים עוול.

שגית אפיק: זה משאיר שיקול דעת רחב.

שגית אפיק: גם אם המנהלים אישרו.

משה גפני: איך הגיע לכאן מנהל רשות המסים?

משה גפני: קודם כל, אני סומך על יהודה נסרדישי שהוא יודע מה הם היעדים הלאומיים של ישראל, אבל החוק הזה יהיה גם למנהל רשות המסים הבא ואולי הוא לא יודע.

מיכל עקביה: הוא לא אמור לדעת.

מיכל עקביה: המנהלים.

משה גפני: הסעיף הזה מיותר.

שגית אפיק: אם אתם יכולים להבהיר.

שגית אפיק: הבדיקה היא 3, 5 ו-7.

שגית אפיק: את יכולה להסביר את המהות של אישור המנהלים?

מיכל עקביה: הרעיון הוא לבדוק.

מיכל עקביה: מלכתחילה הרי אישור מנהלים ניתן לגבי כך שהאיתנות העסקית של המפעל מראה שהוא אכן עתיד לתרום תרומה משמעותית למשק המדינה ולקידום היעדים הלאומיים.

מיכל עקביה: הרעיון הוא שלא יצהיר את ההצהרות בשנה ראשונה והמנהלים ייתנו לו את האישור ואחר כך עשר שנים קדימה בעצם מסתבר שמה שהוא עשה, זה לא כך.

שגית אפיק: בשנה השלישית, החמישית והשביעית.

מיכל עקביה: זה היה הרעיון של השנים האלה, בהן תיבדק ההתאמה של מה שקרה בפועל והתוכנית העסקית שהיא זאת על בסיסה נכנס מפעל למסלול הזה.

שגית אפיק: צריך פשוט לנסח את זה אחרת, באופן יותר מדויק.

מיכל עקביה: אפשר.

שגית אפיק: לפי התנאים בלבד ולא עם איזשהו שיקול דעת.

שגית אפיק: החברה תוכל לערער על הביטול הזה?

שגית אפיק: יש לה איזו זכות שימוע?

שגית אפיק: איך זה בדיוק יעבוד?

מיכל עקביה: כמו על כל החלטה מינהלית.

משה גפני: אנחנו מדברים על מפעל, על מפעל מועדף.

אופיר כהן: מיוחד.

משה גפני: שהוא צריך להשקיע מיליארד וחצי.

משה אורן: לייצר בישראל.

משה גפני: בסדר, לא אחזור על כל התנאים.

משה גפני: מחליט עכשיו מנהל רשות המסים שהוא לא תורם ליעדים הכלכליים הלאומיים של מדינת ישראל.

משה גפני: על איזה מפעלים אנחנו מדברים?

משה גפני: מה סדרי הגודל בעולם?

משה גפני: משרד האוצר מחזר אחרי מרק ו-HP.

משה גפני: הוא יצליח להביא את מרק לכאן ואז יבוא נסרדישי ויאמר שהוא לא עומד ביעדים הלאומיים של מדינת ישראל.

משה גפני: תגידו, יש עוד זמן לפורים.

משה גפני: תורידו את הסעיף הזה.

משה גפני: הוא לא עומד בתנאים, אז הוא לא עומד בתנאים.

אופיר כהן: הוא לא עומד בתנאים, אז הוא לא מקבל הטבות.

משה גפני: נכון.

אבישי ברוורמן: צריכה להיות סמכות ערעור.

משה גפני: אבל הסעיף הזה ירד.

שגית אפיק: שאלתי אתכם ואמרתם שיש סמכות ערעור.

אבישי ברוורמן: צריכה להיות אמירה מפורשת.

שגית אפיק: יש בחוק לעידוד השקעות הון סימן שלם שמדבר.

אבישי ברוורמן: סימן שלם שמתייחס לסעיפים ספציפיים.

אופיר כהן: כאן אם אתה לא עומד בתנאים, עושים לך שומה, ערעור רגיל לבית משפט.

משה גפני: בסדר, אבל הסעיף הזה יורד.

משה גפני: הוא לא צריך לערער עליו.

אופיר כהן: ה-שלוש, חמש ושבע לא יורד.

משה גפני: תמשיכי.

מיכל עקביה: (ג)	תוקפה של קביעת מנהל רשות המסים.

משה גפני: תורידי.

מיכל עקביה: (ד)	הוראות סעיפים קטנים (א) עד (ג) יחולו, בשינויים המחויבים, בשנות המס החמישית והשביעית שבתקופת הזכאות להטבות.

מיכל עקביה: (ה)	קביעה כאמור בסעיף קטן (ב) או (ד), לפי העניין, תיעדה בכתב מנומק, לאחר שניתנה לחברה המועדפת בעלת המפעל המועדף הזדמנות סבירה להשמיע את טענותיה.

קריאה: גם להוריד.

מיכל עקביה: זה השימוע.

מיכל עקביה: (33)	פרק שביעי 3 שבו הסעיפים 53ח עד 53יז – בטל.

שגית אפיק: את רוצה לומר מה הפרק שמבוטל?

מיכל עקביה: הטבות מס לחברה תעשייתית בהשקעת חוץ.

משה גפני: אין יותר.

מיכל עקביה: (34)	בסעיף 74 -     	(א)	בסעיף קטן (א) בהגדרה "מחזור" בסופה יבוא:     "(5)	הכנסה ממחקר ופיתוח תעשייתי בעבור תושב חוץ, ובלבד שניתן לגביהם אישור מאת ראש המינהל למחקר ופיתוח תעשייתי".

מיכל עקביה: (ב)	בסעיף קטן (ו)(1), במקום הסיפה החל במלים "או של מי שפועל באזור פיתוח": יבוא "מי שפועל באזור פיתוח ובאזור אחר או של מי שפועל בישראל ומחוץ לישראל, בין אזורי הפעילות השונים".

שגית אפיק: זה ייחוס החלטות?

שגית אפיק: את יכולה להסביר את הפרק של ייחוס ההחלטות?

אופיר כהן: כאשר יש חברה שפועלת בישראל היום באזורי פיתוח שונים, אנחנו עושים להם איזושהי נוסחה מסוימת של ביזור ואותו הדבר, כאשר יש חברה שיש לה פעילות בישראל ובחוץ לארץ, נניח שיש לה מפעל שחלקו בישראל וחלקו בחוץ לארץ, אנחנו עושים איזושהי נוסחה של ביזור לגבי ההטבות.

אופיר כהן: כאשר רק ההטבות המיוחסות לישראל זכאיות להטבות והטבות שמיוחסות לחוץ לארץ, לא זכאיות להטבות.

משה גפני: אתמול רואי החשבון העירו הערה על זה.

משה גפני: מה אתם עונים?

אופיר כהן: התשובה היא שאנחנו נשארים בעמדה הזאת, שניתן את ההטבות רק על הפעילות בישראל.

אבישי ברוורמן: נותנים כאן סמכות שאם אני מייצר גם מחוץ לישראל, יכולה לבוא רשות המסים ולהגיד שעל הפעילות שלי בישראל ועל הרווח שאני מדווח כאן רק מהפעילות בישראל, היא תפגע ברווח הזה והיא תפגע בהטבות.

אבישי ברוורמן: אבל אוטומטית ברגע שאני מייצר מחוץ לישראל, יש מה שנקרא מחקר מחירי העברה שחברות מחויבות להם ועל הרווח שמדווח בישראל, זה על הרווח רק מהפעילות בישראל.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה עוד פעם לבוא ולפגוע בי דרך נוסחה כזאת או אחרת?

אבישי ברוורמן: זה מה שעושים כאן.

אבישי ברוורמן: זה מה שקורה כאן.

אבישי ברוורמן: גם במודל ההכנסות שקבעתם, הוספתם שם שעל הפעילות בישראל יכול לבוא מנהל רשות המסים, על כל הנושא של התמלוגים, ורק באישור מראש.

אבישי ברוורמן: גם כאן נכנסתם עוד פעם והתערבתם מעבר למה שניתן.

אבישי ברוורמן: לחברה מותר לייצר בחוץ לארץ.

אבישי ברוורמן: היא לא תזקוף את הרווח הזה בישראל והיא לא תבקש הטבות בישראל.

אבישי ברוורמן: הרווח הזה יהיה בחוץ לארץ.

אופיר כהן: אתה מכיר את המדיניות שלנו.

אופיר כהן: אנחנו לא מתכוונים להיכנס לנעלי החברה ולומר לה היכן לייצר ואין שום בעיה עם זה שחברה מייצרת בחוץ לארץ ובישראל ואין לנו בעיה עם זה.

אופיר כהן: אנחנו כמובן רוצים לתת את ההטבות רק על הפעילות בישראל.

משה גפני: אם אפשר לנסח את זה יותר מדויק.

אופיר כהן: אין לנו כאן בעיה של ניסוח.

אופיר כהן: יש לנו כאן בעיה מהותית.

אופיר כהן: הבעיה בינינו היא לא ניסוחית לדעתי אלא יותר מהותית.

משה גפני: אבל מהותית קיבלנו את העמדה שלכם.

משה גפני: גם הוא קיבל את העמדה שלכם.

אופיר כהן: אם מהותית קיבלנו את העמדה, אני לא חושב שיש בעיה.

אבישי ברוורמן: נאמרים כאן כללים שמנהל רשות המסים יקבע.

אבישי ברוורמן: יש בעיה.

אבישי ברוורמן: תתקוף את זה דרך סעיף 8(5)(א) לפקודה, דרך סעיף 86 שמחייבים אותי לדווח על הרווח בישראל.

אופיר כהן: זה לעניין הכללים שיהיו.

אופיר כהן: אם הכללים לא ייראו לך שהם קובעים נכון את המדיניות, תוכל לערער עליהם.

אבישי ברוורמן: אין לי איך לערער כי אתה לוקח כאן את הסמכות ואתה קובע את החלוקה בצו.

אופיר כהן: לא, אתה אומר שאם אנחנו נקרא את זה בצורה לא נכונה או לא ראויה.

אבישי ברוורמן: אל תקבע את זה דרך חוק עידוד.

אבישי ברוורמן: זה לא צריך להיכנס לחוק עידוד.

אופיר כהן: לא, אנחנו לא רוצים להשאיר את זה פתוח כפי שקורה היום ושיש לנו הרבה חברות שמעסיקות אלפי עובדים בחוץ לארץ ומקבלות את ההטבות בגין אותה פעילות.

אבישי ברוורמן: זה לא קיים.

אופיר כהן: זה קיים.

אבישי ברוורמן: זה לא קיים.

אבישי ברוורמן: אם אני מייצר בחוץ לארץ, הרווח הוא בחוץ לארץ ואני לא מדווח בארץ על רווח שנוצר לי בחוץ לארץ.

אבישי ברוורמן: רשות המסים בחוץ לארץ תוותר על הרווח שלה לטובת ישראל?

משה גפני: אני מציע לבדוק את הניסוח.

משה גפני: הרי אין מחלוקת.

משה גפני: בנושא המהותי קיבלנו את העמדה שלכם.

משה גפני: בנושא המהותי, לנסח את זה נורמלי.

משה גפני: צריך לנסח את זה.

אופיר כהן: מה שאנחנו קבענו כאן, זה שמנהל רשות המסים יבוא ויקבע כללים מסוימים.

אופיר כהן: דרך אגב, אני רוצה לומר שהכללים האלה בפועל קיימים כבר היום ואבישי מכיר את זה.

אופיר כהן: יש לנו מדיניות בנושא.

שגית אפיק: אתם תשנו את הכללים בעקבות זה ששיניתם את סעיף ההסמכה.

אופיר כהן: אין כאן שינוי כללים.

שגית אפיק: הכללים יישארו?

אבישי ברוורמן: הם לא קיימים בחוק.

שגית אפיק: הם קיימים ככללים.

אבישי ברוורמן: לא, הם לא קיימים.

משה גפני: אם לא יהיה ניסוח מדויק, אני אדרוש שהכללים יהיו באישור ועדת הכספים וזאת תהיה סתם תסבוכת.

משה גפני: תנסחו את זה נורמלי.

משה גפני: עדיף לכם.

משה גפני: יהיה ניסוח ממנו יהיה ברור גם לעם הארץ כמוני ושאני אדע לקרוא את זה במדויק.

משה גפני: אם זה יהיה באישור ועדת הכספים, זה סתם יסבך.

אופיר כהן: זה יסבך מאוד, בעיקר את החברות שרוצות לקבל אישורים בוודאות וועדת הכספים לא תיתן אישור.

משה גפני: אני לא רוצה להביא את זה לוועדת הכספים, אבל הניסוח שיהיה יותר מדויק.

אופיר כהן: הניסוח שאנחנו קבענו כאן בחקיקה היא סמכות.

משה גפני: אתה מתעקש על הניסוח שלכם.

אופיר כהן: אני לא חושב שיש כאן בעיה ניסוחית.

משה גפני: אני חוזר פעם נוספת ואומר שקיבלנו את עמדתכם המהותית.

משה גפני: הניסוח צריך להיות יותר מדויק.

משה גפני: זה הכל.

ציון פיניאן: יותר מובן.

משה גפני: כן, יותר מובן.

שגית אפיק: (35)	בסעיף 75ב(א), במקום הסיפה החל במלים "החזרת המענק תיעשה" יבוא "המנהל יודיע לבעל המפעל או הבניין על חובתו להחזיר את המענק (בסעיף זה – ההודעה), ויחולו הוראות אלה:     	אנחנו מדברים על סעיף שעוסק בביטול המענק, שאלה שעלתה כאן אתמול על ידי אמנון כהן.

שגית אפיק: זה הסעיף הרלוונטי.

משה גפני: על זה אנחנו צריכים לקבל דיווח מה היה במהלך השנים האחרונות.

שגית אפיק: כן.

שגית אפיק: אנחנו עכשיו בפרק שעוסק בהוראות כלליות ביחס להטבות שניתנות בחוק לעידוד השקעות הון והסעיף הזה הוא סעיף כללי.

אבישי ברוורמן: לדעתי דילגתם כאן על סעיפים.

אבישי ברוורמן: סעיף 72א, יציבות ההטבות.

משה גפני: אתה טועה.

שגית אפיק: אנחנו בעמוד 127 פסקה (35).

שגית אפיק: (1)	לעניין סעיף 25 יראו את ההודעה כהחלטת המינהלה לדרוש את החזרת המענק.

שגית אפיק: (2)	החזרת המענק תיעשה בתוספת הפרשי הצמדה וריבית בתוך תשעים ימים מהיום שבו נשלחה ההודעה.

שגית אפיק: המינהלה רשאית לקבוע כי התקופה האמורה תוארך בשלושים ימים נוספים.

שגית אפיק: הוגש ערר, רשאים השרים לקבוע מועד מאוחר יותר להחזרת המענק ובלבד שלא יהיה מאוחר מתשעים ימים מיום מתן החלטה בערר.

שגית אפיק: (3)	לא הוחזר המענק בתוספת הפרשי הצמדה וריבית כאמור (בסעיף זה – החוב) בתוך המועד כאמור בפסקה (2) לפי העניין, תתווסף לסכום החוב ריבית כפי שנקבעה בהודעת החשב הכללי לגבי איחור בהעברת כספים מהמערכת הבנקאית מתום אותו מועד".

משה אורן: זה שיפור של תנאי הגבייה מצד המפעל שהפר את תנאי כתב האישור שלו והסדרה של לוחות הזמנים בהם יש את ההתנהלות מולו, לגבי אם הפרת, תחזיר את הכסף ואיך גובים ממנו את הריבית ואיזו ריבית.

שגית אפיק: עושים ריבית נמוכה יותר ממה שהיה עד היום ומסדירים את הזמנים.

משה גפני: גם פוחדים מהחברות הגדולות.

שגית אפיק: לא. זה יחול על כולם.

משה אורן: על כולם.

משה אורן: היו הבדלי ריביות כתוצאה מהאינפלציה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא נריב על זה.

שגית אפיק: (36)	בסעיף 78א, המילה "והמועצה" – תימחק, ובמקום "שלהן" יבוא "שלה".

שגית אפיק: זה טכני לאור ביטול המועצה.

שגית אפיק: (37)	בסעיף 94(א), פסקה (7) – תימחק.

משה אורן: זה עניין טכני.

משה אורן: אחרי שאמרנו שאפשר ליהנות משני המסלולים, כאן כתוב שהוא יכול לגשת רק למסלול בהסתיים תקופת ההטבות.

שגית אפיק: 56.	חוק עידוד השקעות הון – הוראת שעה     	למעשה כבר קראנו את הסעיף.

שגית אפיק: 57.

שגית אפיק: חוק לעידוד השקעות הון – תחילה, תחולה והוראות מעבר     (א)	תחילתו של סעיף 55 לחוק זה ביום כ"ה בטבת התשע"א (11 בינואר 2011) (להלן – יום התחילה).

שגית אפיק: (ב)	סעיף 55 לחוק זה יחול לגבי הכנסה מועדפת שהופקה או נצמחה בידי חברה מועדפת החל ביום התחילה.

שגית אפיק: הכוונה היא ביחס להכנסה מהמועד הזה ואילך.

שגית אפיק: אני חושבת שצריך להוסיף את זה.

אופיר כהן: החל ביום התחילה.

שגית אפיק: מהרגע שהיא הופקה?

אופיר כהן: כן.

אופיר כהן: החל ביום התחילה.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: (1)	עד תום תקופת הצינון יחולו עליו הוראות החוק לעידוד השקעות הון כנוסחו לפני יום התחילה, ובלבד שעל ההכנסה מהמפעל המאושר בתקופת הצינון, יקראו את סעיף 47 לחוק האמור, כאילו בכל מקום, במקום "25 אחוזים" בא "השיעור הקבוע בסעיף 126 לפקודה".

שגית אפיק: (2)	בתום תקופת הצינון, רשאי המפעל לבחור כי ימשיך לחול עליו החוק לעידוד השקעות הון כנוסחו לפני יום התחילה, עד תום תקופת ההטבות, כמשמעותה בסעיף 45 לחוק האמור.

שגית אפיק: לעניין סעיף קטן זה –

אבישי ברוורמן: כאן למעשה אומרים שמי שקיבל  כתב אישור במסלול המענקים ב-31 בדצמבר 2010, החל מ-2011 שיעור המס שלו יהיה 25 אחוזים ולא שיעורי המס המופחתים.

אבישי ברוורמן: לעומת מי שקיבל את זה יום למחרת, את כתב האישור ב-1 בינואר 2011, והוא יוכל ליהנות גם מהמענקים וגם משיעורי מס מופחתים.

אבישי ברוורמן: יש כאן עיוות שצריך לתקן אותו.

אבישי ברוורמן: תקופת הצינון הזאת היא לא נכונה.

אבישי ברוורמן: אתה כובל אותו לחמש שנים.

משה אורן: אנחנו נחזיר מודל אחר.

משה גפני: מתי תחזירו?

משה אורן: עם כל יתר הניסוחים שביקשתם מאתנו.

משה גפני: אתם מקבלים את ההערה שלו.

אופיר כהן: אנחנו מכירים את הרעיון.

משה אורן: מכירים את הטענה.

חזקיה ישראל: זאת אותה הערה שלנו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הם יחזירו את זה.

רובי גינל: לבטל את תקופת הצינון.

אופיר כהן: לבטל או לקצר.

אבישי ברוורמן: לא לקצר.

אבישי ברוורמן: לבטל.

שגית אפיק: לא להקריא את ההגדרות?

שגית אפיק: ממילא יחליפו אותן.

אופיר כהן: אם נקצר, זה יהיה רלוונטי.

שגית אפיק: לעניין סעיף קטן זה –     "מפעל שבחר במסלול הטבות חלופי" – מפעל שחלו עליו הוראות סעיף 51 לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחו לפני תחילתו של חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2005 (תיקוני חקיקה), התשס"ה-2005.

שגית אפיק: "תקופת הצינון" – לגבי מפעל שנכלל בתכנית שאושרה לפני יום כ"א באדר ב' התשס"ה (1 באפריל 2005) – שלוש שנים מיום תחילת שנת ההפעלה של התכנית.

שגית אפיק: ולגבי מפעל בתכנית שאושרה לאחר המועד האמור – חמש שנים.

שגית אפיק: אתם אומרים שאתם תתקנו את כל הסעיף הזה של תקופת הצינון.

משה אורן: נשנה את התקופה.

ציון פיניאן: כך שזה יהיה ברוח השעה.

משה גפני: הסעיפים האלה הם מסובכים?

משה גפני: אם הם מסובכים, אני אדחה אותם לישיבה הבאה.

שגית אפיק: סעיף (ד) הוא הכרה הדדית.

שגית אפיק: סעיף לא מסובך.

שגית אפיק: אלה הוראות מעבר.

אבישי ברוורמן: יש הערה עקרונית אחת.

אבישי ברוורמן: סעיף 72א שכן עברנו אותו, מדבר על יציבות ההטבות.

אבישי ברוורמן: היום חברה שבאה להשקיע 10 מיליון, 50 מיליון, 100 מיליון באזור פיתוח א', היא יודעת שעשר שנים היא מקבלת את שיעור המס שקבוע היום בחוק.

אבישי ברוורמן: כשחברה היום באה, בחוק החדש, להשקיע את אותה השקעה, היא לא יודעת שהיא הולכת לקבל עשר שנים את אותו שיעור מס כי יכול להיות שבשנה הבאה ישתנה פתאום אזור פיתוח ויכול להיות שבשנה הבאה פתאום גם ישנו את שיעור המס.

אבישי ברוורמן: דהיינו, אם אתם דורשים מחברה להשקיע איקס כסף, לפחות תנו לה איזושהי יציבות של תקופה בה היא יודעת שהיא תקבל את אותן הטבות ולא שנה אחר כך היא חשופה לכך שישנו לה גם את שיעור המס וגם את אזור הפיתוח.

שגית אפיק: סעיף 72א לחוק הקיים?

אבישי ברוורמן: לחוק הקיים שמושפע מהתיקון.

שגית אפיק: זה החוק הקיים.

שגית אפיק: זה לא בתיקון.

אבישי ברוורמן: אבל תיקנתם שם דברים.

אבישי ברוורמן: זה הנוסח שיש לנו.

אבישי ברוורמן: 72א, נוסח משולב.

אבישי ברוורמן: בכל מקרה הוא דורש תיקון.

אבישי ברוורמן: את לא יכולה לבוא לחברה ולומר לה להשקיע חמישים מיליון ולומר לה שבשנה הבאה זה יכול להשתנות.

משה גפני: מה זה נוגע לחוק הזה?

אבישי ברוורמן: זה נוגע לחוק הזה כי בחוק הקיים כאשר חברה באה להשקיע את ההשקעה שלה, היא יודעת שעשר שנים זה יהיה שיעור המס.

משה גפני: אבל זה החוק הקודם.

משה גפני: זה לא החוק הנוכחי.

ורד קירשנר: אבל לא שינו את זה.

אבישי ברוורמן: לא שינו את הסעיף.

אבישי ברוורמן: הוא קיים.

משה אורן: הבקשה כאן שתהיה הבטחה  אבל זה לא רלוונטי מפני שאם הכנסת תחליט לשנות את צו אזורי עדיפות לאומית, היא תבין שהיא גורעת הטבות מס ממי שהיה עד היום באזור א' והיא החליטה שהוא לא יהיה באזור א'.

משה אורן: הוא מבקש שלמרות שהכנסת משנה את זה, ההטבות לא ישתנו.

שגית אפיק: אתה בעצם מבקש שמירת דין.

אבישי ברוורמן: זה קיים.

אופיר כהן: מה שקיים כיום זה לגבי תוכנית מאושרת שהשקעת בנכסים וכולי.

אופיר כהן: כיום אין דרישה להשקעה, אין כאן תוכנית מאושרת ולכן אין רלוונטיות.

אופיר כהן: לגבי העניין הזה שהעלית אם חברה שהולכת לאזור פיתוח מסוים לא תדע מה יקרה אתה בעוד עשר שנים, הדבר הזה יקבל ביטוי בצו אם וכאשר הצו ישנה אזור פיתוח מסוים.

אופיר כהן: ייקבע כבר בצו לגבי אותו אזור פיתוח.

אבישי ברוורמן: אתה רוצה להבטיח לחברה שתלך לבאר שבע.

אבישי ברוורמן: למה היא תלך לבאר שבע אם היא יודעת שבשנה הבאה יכול המצב להשתנות?

שגית אפיק: אין בצו הסמכה לעשות שמירת דין.

שגית אפיק: אם הצו משתנה, זה ישתנה אוטומטית.

אופיר כהן: לא עושים שמירת דינים.

אבישי ברוורמן: זה קיים בחוק.

אבישי ברוורמן: אני יודע שהיום השקעתי, אני עשר שנים עם שיעור המס הקבוע היום בחוק ולא מה שתשנה מחר כי אחרת אני לא אעבור לפריפריה כי לא יהיה שווה לעבור לפריפריה.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: אנחנו סיכמנו שאתם מביאים את הצו ואנחנו נכלול אותו בתוך החוק לגבי הנושא של אזורי עדיפות, אזור פיתוח א' ויתר חלקי הארץ.

משה אורן: שזה יהיה משולב.

משה גפני: כן, שזה יהיה משולב ואז נצטרך להעלות את העניין הזה.

משה גפני: מה יקרה עם המקומות שעכשיו לא יהיו בהטבות.

משה אורן: היום אנחנו גם קובעים שיעורי מס שיכול להיות שבעתיד הכנסת תחליט לשנות אותם.

משה אורן: מה זה עושה לאנשים שהיום הם בהטבות?

משה גפני: ברור.

משה גפני: הבנתי.

משה אורן: אותו הדבר גם כאן.

שגית אפיק: יש הבדל בין אזור לבין שיעור הטבה שמשתנה.

משה אורן: אני מסכים שזה לא תיקון חקיקה לעדכן את הצו, אבל מבחינה זאת ספציפית זה בא ביחד.

שגית אפיק: אין הסמכה לכנסת לקבל הכרעה כזאת.

משה גפני: שגית, אנחנו נצטרך לעשות את זה.

משה גפני: את צודקת.

משה גפני: אנחנו נצטרך לעשות את זה בסוף הדיון כאשר אנחנו נראה את המפה.

משה גפני: הטענה הזאת היא טענה נכונה.

משה גפני: נכון שאתה יכול בחוק לשנות את שיעורי המס בכלל.

משה גפני: אדם בא לכאן, הוא השקיע ופתאום אתה נותן לו מס יותר גבוה או מס יותר נמוך.

משה גפני: זאת הרי הטענה של שר האוצר בנושא של התמלוגים של הגז.

משה גפני: הוא אומר שכשהפחתנו את מס החברות, לא דיברתם כלום, הרי אנחנו יכולים בחוק לשנות את המס, להעלות ולהפחית.

משה גפני: במקרה הנוכחי אנחנו מדברים על עידוד השקעות הון.

משה גפני: זאת אומרת, כל היעד שלך במקרה הזה, בניגוד למטרות מס רגילות, אתה אומר שאתה רוצה לעודד מפעלים שיקימו כאן בארץ ושלא ילכו למקומות אחרים בעולם.

משה גפני: זאת הרי המטרה.

משה גפני: הוא טוען טענה נכונה.

משה גפני: בסדר, קיבלתי את האתגר של הממשלה, חוקקתם את החוק הזה, אני בא עכשיו לבאר שבע, אני הולך להקים שם מפעל, פתאום כעבור פרק זמן לא ארוך אתה שינית את זה.

משה גפני: כאילו אתה עשית הסכם עם מישהו ואתה עכשיו מבטל את ההסכם באופן חד צדדי.

משה אורן: נראה אם יש איזושהי הצעה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו.

שגית אפיק: (ד)	הוראות סעיף 51טו לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו בסעיף 55(32) לחוק זה (להלן – סעיף 51טו), יחולו -     (1)	לגבי אישור מנהל רשות המסים כאמור בסעיף 51טו(א), שניתן למפעל החל ביום התחילה, לצורך תחולתן של הוראות סימן ב1 לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו בסעיף 55(32) לחוק זה לגביו.

שגית אפיק: (2)	לגבי תכנית שאושרה על ידי המינהלה החל ביום התחילה ו המענק או ההלוואה לפיה ניתנו ביום האמור ואילך, כאמור בסעיף 51טו(ב), הכל לפי הוראות חוק לעידוד השקעות הון כנוסחן בסעיף 55 לחוק זה.

שגית אפיק: זה בעצם אומר שתחילת ההכרה ההדדית היא החל משנת 2011 ואילך.

שגית אפיק: (ה)	על הכנסתה של חברה מוטבת ממפעל תעשייתי שהוא מפעל מוטב, אשר ההשקעה המזערית המזכה לשם הקמתו או הרחבתו נעשתה, כולה או חלקה, עד יום כ"ד בטבת התשע"א (31 בדצמבר 2010), יחולו הוראות אלה:     זאת בעצם חברה שהתחילה בביצוע ההשקעה בשנת 2010 לפני שהחוק תוקן ועכשיו אלה הוראות המעבר לגביה.

שגית אפיק: (1)	הוראות סעיפים 40יא ו-51א עד 51יד לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחן לפני תיקונן בסעיף 55(23) ו-55(28) עד (31) לחוק זה, ובלבד שהחברה הודיעה על שנת מס שעד לשנת המס 2012 כשנת בחירה, לפי הוראות סעיף 51ד לחוק לעידוד השקעות הון בתנאים האמורים בו.

שגית אפיק: בסעיף קטן זה, "חברה מוטבת", "מפעל מוטב", "הרחבה", "השקעה מזערית מזכה – כהגדרתן בסעיף 51 לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחו לפני תיקוני בסעיף 55(27) לחוק זה.

אופיר כהן: החוק חל גם על חברות שממשיכות להשקיע ב-2012.

שגית אפיק: למעשה פסקה (1) אומרת שאותה חברה שהתחילה בהשקעה לפני תיקון החוק, היא תוכל להחיל עליה את החוק הישן.

שגית אפיק: זאת המטרה?

משה אורן: זאת המטרה.

שגית אפיק: של אופציה מספר אחת.

שגית אפיק: האופציה השנייה היא:     		(2)	על אף האמור בפסקה (1) -     (א)	החברה רשאית לבקש כי הוראות סימן ב1 או ב2 לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחן בסעיף 55(32) לחוק זה, לפי העניין, יחולו לגבי הכנסתה שהופקה או נצמחה החל ביום התחילה, ובלבד שבמסגרת הבקשה כאמור הודיעה כי היא מוותרת על תחולת הוראות סעיפים 40יא ו-51א עד 51יד לחוק לעידוד השקעות הון, כנוסחם לפני תיקונם בסעיף 55(23) ו-55(28) עד (31) לחוק זה, לגבי הכנסתה כאמור (להלן – הודעת ויתור).

שגית אפיק: באופציה הזאת היא תוכל להחיל על הכנסה חדשה מ-2011 את החוק החדש בתנאי שהיא הודיעה שהיא מוותרת על הישן, אבל היא לא יכולה לחזור בה.

שגית אפיק: זאת אומרת, מהרגע שהיא החליטה, זה מה שקיים.

שגית אפיק: זה יהיה מ-2012?

שגית אפיק: אני לא מכירה הוראה כזאת שיש משהו מיוחד על 2011.

אבישי ברוורמן: כבר לא צריך.

שגית אפיק: זה 2011?

אבישי ברוורמן: גם 2011 בפנים.

משה אורן: 2011.

שגית אפיק: זה מ-2011.

שגית אפיק: זה בעצם כמו שאמרתי.

שגית אפיק: זאת אומרת, על הכנסה מ-2011 היא תוכל לבחור להחיל על עצמה את החוק החדש אם היא הודיעה שהיא מוותרת על החוק הישן.

שגית אפיק: זה מ-2011.

אופיר כהן: כן.

שגית אפיק: (ג)	על אף האמור בסעיפים 47 ו-51ב לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו לפני תיקוני בסעיף 55(29) לחוק זה, קיבל חבר בני אדם דיבידנד ששולם מתוך הכנסה חייבת לאחר שנוכה ממנה מס החברות החל עליה בשיעורים הקבועים בסעיפים 47 ו-51א לחוק לעידוד השקעות הון, מחברה בעלת מפעל מאושר או מפעל מוטב שמסרה הודעת ויתור עד יום כ"ח בסיוון התשע"ה (30 ביוני 2015), לא יחולו לגבי חבר בני אדם תושב ישראל המקבל דיבידנד כאמור (להלן – חבר בני האדם המקבל), הוראות סעיפים 47(ב)(2) ו-51ב(ג)(1) ו-(ד) לחוק לעידוד השקעות הון כנוסחו לפני תיקוני בסעיף 55(29) לחוק זה, לפי העניין, ויחולו, בחישוב הכנסתו החייבת של חבר בני האדם המקבל, לגבי דיבידנד כאמור, הוראות סעיף 126(ב) לפקודה.

שגית אפיק: תסבירו את עניין הדיבידנד.

שגית אפיק: אם יודיע עד 2015.

אופיר כהן: חלוקת דיבידנד ברווחים, מהחוק הישן, היום ההוראה קובעת שהדיבידנד בין חברתי, מדובר כאן רק על דיבידנד בין חברתי, צריך לשלם מס בשיעור של 15 אחוזים ואנחנו בעצם מביאים כאן אינסנטיב לחברות לעבור לחוק החדש כי מי שיעבור בשנת 2015 ויחלק דיבידנד בית חברתי מרווחים שהיו לו בחוק עידוד, לא יצטרך לשלם את שיעור המס של 15 אחוזים אלא כמו הפקודה, שזה נכון להיום פטור.

שגית אפיק: (ו)	הוראות סעיף קטן (ה) יחולו  גם על חברה בעלת מפעל שבחר במסלול הטבות חלופי, כהגדרתו בסעיף קטן (ג) בשינויים המחויבים.

אופיר כהן: נחזיר את מס החברות.

משה גפני: אני מסיים כאן את הישיבה.

משה גפני: בעזרת השם הישיבה הבאה בנושא של עידוד השקעות הון, בה נצטרך להמשיך בנושא של ירושלים, תהיה ביום שלישי הבא, ב-ט"ז בכסלו, ה-23 בנובמבר.

משה גפני: זאת אומרת, יש לכם  זמן ואני רוצה באותה ישיבה לקבל תשובות.

משה גפני: ככל הנראה, לפי מה שקרה עד עכשיו, אנחנו ביום שלישי עליו אנחנו מדברים נדון על תיקון חוק הרשות לפיתוח ירושלים, נושא בו עדיין לא דנו.

משה גפני: אז אנחנו נבקש מכם את התשובות.

משה גפני: אם התשובות יניחו את דעתנו, הישיבה הבאה שאמורה להתקיים בעניין הזה תבוטל.

שגית אפיק: היא לא לבד.

שגית אפיק: היא עם מחקר ופיתוח בתעשיות עתירות ידע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא מדבר על מחקר ופיתוח בתעשייה.

משה גפני: אני לא מבטל אף ישיבה ואני משאיר את זה כי יכול להיות שהתשובות שתביאו לא יספקו אותנו ואנחנו נצטרך לקיים עוד ישיבה כדי להתחיל למחוק לכם סעיפים בחוק או לשנות לכם.

משה גפני: אני מעדיף לסיים את זה בישיבה הבאה ושהתשובות יהיו חיוביות.

משה גפני: שמעתם כאן את רוח הדברים ואתם גם מבינים שמבין חברי הוועדה, מי שתומך בחוק נמצא כאן במצר.

משה גפני: זאת אומרת, אתם צריכים להיות מאוד גמישים בעניין הזה.

משה גפני: לכן אני רוצה שהתשובות תהיינה חיוביות.

משה גפני: אם אכן הן תהיינה חיוביות, הדיון יסתיים ביום שלישי הבא בלי מחקר ופיתוח בתעשיות עתירות ידע שאלה הם החוקים הנלווים לעניין.

משה גפני: אז אנחנו בעזרת השם נצטרך להצביע.

משה גפני: אני עוד לא החלטתי בעד או נגד, אבל אנחנו נצטרך להצביע.

משה גפני: אני מודה לכם.