ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 309, 2010-11-22 11:15

אלכס מילר: שלום לכולם.

אלכס מילר: ברוכים הבאים לאורחים שלנו, תלמידי בית-ספר מכבים רעות, אני מכיר, קיימנו גם ישיבה על אחוז הגיוס הגבוה ביותר, אז ברכות, ברכות וברכות.

אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך.

אלכס מילר: הנושא הוא החלטת מינהל מקרקעי ישראל לאסור השכרת דירות בקיבוצים עלולה לפגוע בסטודנטים.

אלכס מילר: יש לנו בעיה מאוד קשה בכל מה שקשור לצעירים בכלל, ולסטודנטים בפרט.

אלכס מילר: יש לנו מחר ישיבה על אוניברסיטת תל-אביב לגבי מצוקת הדיור שם, אנחנו השבוע מדברים הרבה על כל מה שקשור לדיור לסטודנטים.

אלכס מילר: חייב להיות פה פתרון כי לא יעלה על הדעת שהמשאב העיקרי של מדינת ישראל, המשאב האנושי, ייקלע לקשיים מסוג זה.

אלכס מילר: אנשים לא יכולים ללמוד משום שאין להם איפה לגור, וגם אם יש להם איפה לגור, במקום לשבת וללמוד הם צריכים לעבוד בלילות כדי לשלם שכירות.

אלכס מילר: המדינה צריכה לתת להם פתרונות.

אלכס מילר: נושא השכרת דירות בקיבוצים שוּנה.

אלכס מילר: מתי זה שוּנה?

יורם רז: בחודש האחרון.

אלכס מילר: בחודש האחרון.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שמינהל מקרקעי ישראל יציג לנו דיווח, ואנחנו צריכים למצוא פתרונות יצירתיים לעניין הזה ולאפשר לסטודנטים לגור בקרבת המוסדות בהם הם לומדים.

אלכס מילר: צריכה להיות להם אפשרות – אם מישהו גר בחלק הדרומי של הארץ, ללמוד בצפון ומי שגר בצפון שיוכל ללמוד בדרום ושיבחר את המוסד בו הוא רוצה ללמוד לפי הרמה האקדמית ולפי אותם מסלולים שהוא בוחר ולא בגלל שהוא צריך לעשות שיקולים בהיבט המגורים או בהיבטים אחרים.

אלכס מילר: אני יכול להגיד לכם שגם בכנסת השבע-עשרה וגם בכנסת השמונה-עשרה פעלתי רבות בכל הנושא הסטודנטיאלי.

אלכס מילר: אותם חוקים שהצלחנו לקדם כאן בכנסת נתנו קצת אוויר לנשימה לסטודנטים, בהיבטים אחרים, וגם לבוגרים – אם זה נקודה במס הכנסה, אם זה פטור ממס על מלגות והטבות אחרות – כך גם אני מתכוון למצוא פתרון בכל מה שקשור לדיור.

אלכס מילר: נתחיל ממנכ"ל מכללת עמק יזרעאל, בבקשה אדוני.

יורם רז: שמי יורם רז, אני מנהל המכללה האקדמית בעמק יזרעאל ואני גם המנכ"ל התורן של ועד ראשי המכללות.

יורם רז: מדובר על כל המכללות הציבוריות המתוקצבות, 21 מכללות שפרוסות על פני כל הארץ, מתל חי שבצפון ועד מכללת ספיר שבנגב.

יורם רז: קיימת סוגיה שהיא רלוונטית מאוד, אבל היא לא רלוונטית בדיוק לוועדת החינוך, וזה כל נושא ההשכרות בתנועה הקיבוצית.

יורם רז: יושבים פה אנשי התנועה הקיבוצית, יושבים פה אנשי מינהל מקרקעי ישראל ויכול להיות שהם יסבירו את כל הנושא הזה ואת כל הפרובלמטיקה.

יורם רז: כפי שהיושב-ראש ציין, אנחנו באים מתוך העובדה שקיימת מצוקת דיור כמעט בכל הארץ לסטודנטים שבאים ללמוד במוסדות שמקום מגוריהם איננו קרוב למקום לימודיהם, אבל במכללות בפריפריה זה בא לידי ביטוי באופן הרבה יותר חד ובולט.

יורם רז: מכללה כמו תל חי, יש לה קרוב ל-4,000-3,500 סטודנטים, 1,200 מהם גרים בקיבוצים.

יורם רז: חלקם גרים במעונות, חלקם בקריית שמונה.

יורם רז: הנושא הזה הוא רלוונטי מבחינתנו לא לכל ה-21 מכללות אבל קרוב לשבע-שמונה מכללות שנמצאות בגליל ובנגב, אפילו מכללת רופין שהיא במרכז הארץ אבל סביבה קיבוצים, ויש סטודנטים שבאים מכל הארץ ללמוד שם.

יורם רז: ההחלטה הזאת של המינהל – ששוב, יש לי עמדה לגביה אבל היא כרגע לא בכובע שאני מייצג אותו – היא כזאת שברגע שקיבוצים לא יוכלו להשכיר דירות בכלל, בפועל הם גם לא יכולים להשכיר דירות לסטודנטים.

יורם רז: אתם צריכים להבין שחלק מהמכללות שלנו שנמצאות בפריפריה בנויות על העובדה שמגיעים אליהן מכל הארץ, מכל מיני סיבות - גם בגלל תחומי לימוד, גם בגלל האווירה המאוד מיוחדת שיש במכללות, גם בגלל יחסי  מרצה-תלמיד וגם בגלל סיכויי הצלחה והשתלבות.

יורם רז: לכל המכללות שלנו יש מטרות נוספות מעבר ללימודים, וזה קליטה בתוך הקהילות שמהן הם באים קרוב לשלוש-ארבע שנים.

יורם רז: יש לנו מספיק דוגמאות שבהן צעירים וצעירות מוצאים אהבה ונשארים באזורים שאליהם הם באים.

יורם רז: אם מכללת תל חי, לא יתאפשר לה לשכן 1,500-1,200 סטודנטים, מבחינת מכללת תל חי זו יכולה להיות סגירת המכללה.

יורם רז: עכשיו תאמרו, למה דווקא בקיבוצים, ודאי גם בערים שבסביבה.

יורם רז: תבדקו את הערים שבסביבה, תבדקו את שדרות, את עפולה, את מגדל העמק, את קרית-שמונה – אין דירות להשכרה שם.

יורם רז: לא נעשתה שם בנייה בשנים האחרונות, ואם יש, זה קצת בינוי שהוא בדרך כלל צמודי-קרקע שכמובן איננו ניתן להשכרה, פירושו של דבר שהנושא הזה יכול לגרום למכה גדולה מאוד למכללות.

יורם רז: הנושא הוא לא רק להביא צעירים לגליל ולנגב כדי להיות "פוליטיקלי קורקט" ולהגביר את הרוב הציוני בגליל ובנגב.

יורם רז: בקיבוץ מזרע שהוא במהלך של 20 מטרים מן המכללה גרות 50 בנות מאום אל-פחם בקרוונים ששימשו פעם בית ראשון למולדת, והן במשך שלוש-ארבע שנים גרות בקיבוץ מזרע – עוזבות את הבית שלהן, נשים לא נשואות – שזה מהפך מאוד משמעותי.

יורם רז: אני רוצה להאמין שהתקופה הזאת שבה הן מבלות גם בקיבוץ וגם במכללה, הופכת אותן לאזרחיות יותר טובות.

יורם רז: לכן, זה בעצם מקיף את הכול.

יורם רז: הפתרון כמובן יכול להיעשות בדרך שבה התנועה הקיבוצית מנהלת את המאבק או את המשא ומתן עם המינהל, אבל הנושא של הסטודנטים חייב להיות חריג.

יורם רז: ומילה נוספת – לא מדובר רק בסטודנטים, מדובר גם בחברי סגל.

יורם רז: אני לא יודע אם אתם יודעים אבל בחלק גדול מאוד מהמכללות יש חברי סגל שאנחנו קולטים מכל הארץ ומכל העולם, שבודקים אפשרות להשתלב באזור – בשבילם זה שינוי גדול מאוד – וחלק מהבדיקה זה לתקופת ביניים של השכרת דירות בתוך הקיבוצים, קבלת חינוך טוב לילדיהם ואחר כך גם השתלבות והישארות בכל מיני תנאים שישנם – יש הרחבות, יש קבלה לאגודה השיתופית, יש כל מיני קומבינציות.

יורם רז: בקיבוץ גניגר, במתחם שלי, גרות שלוש משפחות כאלה והן מדברות על להישאר בשטח במקום לגור בתל-אביב או בירושלים.

יורם רז: לכן אני חושב שצריכה לצאת קריאה מוועדת החינוך שיושג מה שיושג בין התנועה הקיבוצית לבין מינהל מקרקעי ישראל, והפרקליטות לצורך העניין הזה כי ישנה פה תקנה.

יורם רז: בסטודנטים ובמרצים שמלמדים ולומדים במכללות לא נוגעים ומאפשרים להם להמשיך ולשכור דירות באותם קיבוצים.

יורם רז: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: מינהל מקרקעי ישראל, שולה בן-צבי, מנהלת האגף החקלאי, בבקשה גברתי.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     	אנחנו לא מדברים על לאסור את ההשכרה של דירות בקיבוצים, אנחנו מדברים על התנאים שבהם ניתן יהיה לבצע את ההשכרה.

אלכס מילר: החוזה שיש למינהל עם הקיבוצים הוא חוזה שמאפשר להם לבנות יחידות דיור ככל שהם צורכים לחברים שלהם, ללא כל תשלום.

אלכס מילר: החוזה שלנו עם הקיבוצים מאפשר לבנות יחידות דיור בכמות שנדרשת לחברי קיבוץ.

אלכס מילר: הוויכוח שקיים או ההסדר שאליו אנחנו מנסים להגיע זה אם ניתן להשכיר דירות למי שהוא לא חבר קיבוץ, ובאיזה תנאים.

אלכס מילר: אנחנו מנסים לגבש הסדר שיהיה מקובל על שני הצדדים.

אלכס מילר: ישבנו כמה ישיבות, הגענו לאיזשהו מתווה – שזה יותר ההצעה של תנועת הקיבוצים.

אלכס מילר: ההצעה נדונה בהנהלה וההנהלה קיבלה הסדר אחר ממה שהוצע על-ידי תנועת הקיבוצים.

אלכס מילר: מה שחשוב לומר זה שאנחנו לא מבקשים להפסיק את ההשכרה אבל אנחנו כן מבקשים לקבל דיווח מכל קיבוץ על כמות יחידות הדיור שהוא משכיר, ובהחלטת הנהלה מלפני פחות משבוע קבענו שנאפשר השכרת דירות כהסדר זמני של שנתיים, שבו הם ידווחו לנו על ההכנסות שלהם מהשכרת דירות בקיבוצים, כשמתוך ההכנסה הזאת ישלמו לנו בין 6% לאפס אחוזים.

אלכס מילר: הם גובים שכר דירה שהוא אחוז מסוים מהנכס – וכל אחד יעשה לו את החשבון כי לא בכל מקום התשואה היא זהה – אבל מאותה תשואה שהם מקבלים עבור הנכס אנחנו מבקשים סכום כך שהכי יקר זה 6% והכי זול זה למעשה שום דבר.

אלכס מילר: יורם רז:     וזה יעלה את שכר הדירה של הסטודנטים.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     סליחה, יורם.

אלכס מילר: אני בקו מחשבה בדיוק כמו שלך, תן לי לשאול את השאלה.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     אני יכולה לומר שציפיתי לשאלה הזאת.

אלכס מילר: קו עימות – שיש לנו גם בצפון וגם בדרום – כל מה שאנחנו מבקשים זה שכל קיבוץ כזה יבוא ויגיד שהוא משכיר דירות, ייתן לנו דיווח על היקף ההשכרה שלו, הוא לא צריך לשלם שום דבר כדי להמשיך להשכיר את הדירות.

אלכס מילר: אנחנו מדברים כרגע על הסדר לשנתיים בלבד עד שתתקבל החלטה במועצת מקרקעי ישראל או החלטה אחרת בעקבות מינוי ועדה ציבורית על-ידי הממשלה, שתדון בכל נושא הקרקע החקלאית.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על הסדר של שנתיים שאומר – תשלום עבור השכירות הזאת בין אפס לשישה אחוזים.

אלכס מילר: ההחלטה אומרת גם שאנחנו מבקשים לקבל עבור תקופת העבר, עד שבע שנים אחורה, היכן שהיתה השכרה וכמה שנים מתוך זה בהן היתה השכרה.

אלכס מילר: בקו עימות החלטנו שאנחנו נחתום על תוכניות בנייה במקביל לכך שהקיבוץ יציג לנו את הדיווח שאנחנו מבקשים.

אלכס מילר: נועה בן-אריה:     תוכניות בנייה איפה?

אלכס מילר: בקיבוצים?

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     סליחה, גברתי.

אלכס מילר: את רוצה לדבר, את יכולה לבקש ממני לדבר.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     אנחנו אומרים שההסדר הזה כולל את כל יחידות הדיור שמושכרות בקיבוץ כי כשגובשה איזושהי הצעה, היתה הפרדה של יחידות מסוג מסוים ויחידות מסוג אחר – השכרה שהיא יותר מסחרית והשכרה שהיא פחות מסחרית.

אלכס מילר: הנהלת המינהל חשבה שלהסדר הביניים לפחות צריך לכלול את כל ההכנסה משכירות, באחוזים שציינתי, ולמשך שנתיים.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     יש לי שאלות, גם לחברת הכנסת עינת וילף יש שאלות.

אלכס מילר: חבר הכנסת חרמש, אתה רוצה לדבר או רוצה לשאול?

שי חרמש: אני כבר יודע מה התשובות.

עינת וילף: אנחנו לא, אז נשמח לשאול.

שי חרמש: הקריאו לך את התשובות, חברת הכנסת וילף.

עינת וילף: אבל אני רוצה לשאול את השאלות.

עינת וילף: היו"ר אלכס מילר:

עינת וילף: שולה בן-צבי:     	בעיקרון, לפי החוזה, לקיבוץ מותר לעשות מה שמותר לו לעשות, זה כתוב בחוזה - מגורים של חברי הקיבוץ, חקלאות, שימושים מסחריים הוא יכול לעשות אבל הוא צריך לשלם עבור שימושים שהם לא חקלאיים.

עינת וילף: הנושאים האלה מוסדרים בהחלטות מועצה ולכל שימוש כזה יש את התנאים שלו.

עינת וילף: כשקבענו מה שקבענו בהחלטת הנהלה, אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהשכרת דירות זה סוג של שימוש שהוא מסחרי, ולכן אנחנו מבקשים לקבל עליו תמורה כמו כל פרויקט כלכלי אחר שקיבוץ מבקש לעשות.

עינת וילף: הבעיה היא שהסבירו לנו, ואני מבינה שזה נכון וזה אכן בעייתי, שכמות יחידות הדיור שמושכרות כל שנה יכולה להשתנות אפילו בתוך אותה שנה כי זה עניין של הזדמנויות – גם מבחינת אנשים שבונים בינתיים בית ועוברים אליו ואז מתפנה יחידה או שיש יותר ביקוש, וכולי.

עינת וילף: בצורה כזאת אנחנו לא יכולים ללכת ולעשות כל שנה עסקה על כל יחידת דיור כזאת שמושכרת, ולכן פנינו לפתרון שלמעשה בוחן בסוף שנה את סך כול ההכנסות וקבענו את האחוזים שקבענו.

עינת וילף: שכחתי לציין שבהחלטה שלנו גם אמרנו שכמות יחידות הדיור שקיבוץ יהיה רשאי להשכיר צריכה להיות מוגבלת, וההגבלה שקבענו בהחלטת ההנהלה שלנו היא שביישובי קו עימות ואזור עדיפות א' אנחנו נאפשר עד 40% מתקן הנחלות המאוכלס של הקיבוץ, כאשר באזור עדיפות ב', 30%, ובמרכז הארץ רק 10%, זאת אומרת לא היינו רוצים לראות מצב שקיבוץ, יש בו יותר שוכרים מאשר בתי-אב או חברים.

אלכס מילר: חברת הכנסת וילף, ביקשת לשאול.

אלכס מילר: עינת וילף:     	האמת היא שזה עונה כי אני שמעתי מהקיבוצים שהגבילו אותם, ואני מבינה שההגבלה היא גם לתקופה של הסדר הביניים.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     	ההגבלה קיימת רק בהסדר הביניים.

אלכס מילר: על הסדר הקבע אני לא יודעת להגיד כי הוא עוד לא נקבע.

אלכס מילר: עינת וילף:     	שנית, נאמר לנו גם באחד הקיבוצים שיש התניה בין האישורים לבנות יחידות נוספות, הרחבות, לבין ההשכרות.

אלכס מילר: האם זה נכון?

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     	לולא ההתניה הזאת אני מניחה שהדיון לא היה מתקיים.

שי חרמש: עינת, מזה הכול התחיל.

שי חרמש: עינת וילף:     	אבל היא לא הזכירה את זה.

שי חרמש: אני צריכה לנחש את זה?

שי חרמש: שולה בן-צבי:     	מזה זה התחיל.

שי חרמש: שי חרמש:     	למה שתזכיר דברים רעים?

שי חרמש: שולה בן-צבי:     	לא, סליחה.

שי חרמש: כל הרעש והבעייתיות נוצרו בגלל שאנחנו הפסקנו לחתום על תוכניות בנייה בקיבוצים כי אמרנו – קיבוץ שמשכיר דירות צריך לבוא ולהגיד שהוא משכיר דירות ולהגיע אתנו להסדר, ואז אנחנו נחתום.

שי חרמש: קיבוצים לא חתמו על תצהיר שהם לא משכירים דירות, זאת אומרת הם משכירים דירות, והתנועה הקיבוצית ניהלה מולנו משא ומתן או איזשהו ניסיון להגיע להסדרה של השכרה במקביל להמשך ההתנהלות השוטפת של הקיבוץ.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	תודה.

שי חרמש: נועם, בבקשה.

שי חרמש: נעם וייצנר:     	נעם וייצנר, מנכ"ל התאחדות הסטודנטים.

שי חרמש: כפי שיורם אמר, לפני הדיון דיברתי גם עם יושבי-ראש אגודות הסטודנטים בספיר, בתל חי, והמציאות היום היא ברורה לכול, שכמות מאוד גדולה של סטודנטים חיה בקיבוצים.

שי חרמש: זה המצב, נכון להיום.

שי חרמש: כשמסתכלים פה במאבק הזה שבין מינהל מקרקעי ישראל לבין הקיבוצים – שזה משהו יותר גדול – צריך לראות שלא נפגעים פה לא הסטודנטים ולא ההשכלה הגבוהה.

שי חרמש: אנחנו רוצים לעודד את הסטודנטים שיגיעו לפריפריה, אנחנו רוצים לעודד אותם ללמוד, ומצב כזה שיכול להעלות את דמי השכירות של הדירות הוא מצב שיכול למנוע בסופו של דבר מהסטודנטים להגיע וללמוד, ולכן צריך למצוא הסדר.

שי חרמש: עם כל המאבק הזה, שוב אני אומר, צריך למצוא הסדר שהוא נכון ומתאים לסטודנטים ולא יפגע בסטודנטים, כשגם כך אנחנו יודעים שעלות המחייה ועלות הלימודים היא יחסית גבוהה.

שי חרמש: זה המסר שלי גם מאותם יושבי-ראש שגרים במקומות מרוחקים מכאן, לומדים במקומות מרוחקים ולא הגיעו לכאן היום, זה המסר העיקרי שלהם כי אין פתרון אחר.

שי חרמש: זה לא שיש פתרון דיור אחר היום – לא בערים הגדולות ולא בצורה של מעונות – ולכן הקיבוצים משמשים היום מקור הדיור המרכזי.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	קודם כול יש פתרונות אבל הם כל כך רחוקים.

שי חרמש: נעם וייצנר:     	אני מדבר על פתרונות מיידיים.

אלכס מילר: תנועת הקיבוצים, בבקשה.

אלכס מילר: בארי הולצמן:     	בארי הולצמן, אני חבר קיבוץ, אני מהתנועה הקיבוצית.

אלכס מילר: המכללות האלה לא קמו בעלמא.

אלכס מילר: יושב פה חבר הכנסת שי חרמש, שאפשר להגיד עליו שהוא האבא של מכללת ספיר.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     	הוא גם יושב-ראש.

אלכס מילר: בארי הולצמן:     	אני מדבר על אבא ואימא, שגידל את זה הרבה שנים אחורה.

אלכס מילר: אותו דבר קרה גם במכללת תל חי וגם בהרבה מכללות אזוריות אחרות.

אלכס מילר: מכללת עמק יזרעאל היתה פעם "אוהל שרה" – אלה היו מכללות שהוקמו על-ידי מועצות אזוריות ובדרך כלל קיבוצים ומושבים בסביבה כי ראו את זה כצורך.

אלכס מילר: לאט-לאט זה הפך למכללות אקדמיות ואני מברך על כך, וגם התשובות שניתנו, הן ניתנו באופן אורגני.

אלכס מילר: זה קרה מעצמו בתהליך לא מכוון, למעט היבט אחד, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: זה קרה באופן אורגני, ההשתכנות של הסטודנטים – הם גילו, וירא כי טוב, ושני הצדדים ראו וירא כי טוב.

אלכס מילר: יש לזה גם היבט כלכלי מבחינת הקיבוצים, אין מה להסתיר את זה.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר, וירא כי טוב – זה הפך להיות הדבקה שלנו לעמוד הקלון.

אלכס מילר: מה ששולה בן-צבי שכחה להזכיר, שאנחנו במשא ומתן מפברואר השנה.

אלכס מילר: זאת לא החלטה של המינהל שפתאום התקבלה, מדובר במשא ומתן מפברואר כולל סיורים בשטח שנערכו לה, לשר אטיאס ולירון ביבי, ראש המינהל, כולל ניירות עמדה שלנו, כשמהנייר הראשון ביקשנו לבדל – בלי שדיברנו עם אנשי המכללות, בלי שדיברנו עם אף ארגון סטודנטים – ביקשנו לבדל בקבוצה הראשונה את מגורי הסטודנטים כי הבנו שיש פה בעיה, וגם ההתייקרות וגם המגבלה וכל הרעש שסביבו נערך הדיון פה, יפגע בכולם.

אלכס מילר: ביקשנו לבדל אותם.

אלכס מילר: ביקשנו לבדל עוד אוכלוסיות – כמו נעל"ה, כמו תוכניות של חיילים בודדים – שהם, מה לעשות, מצאו מקלט אצלנו, וירא כי טוב בעניין הזה.

אלכס מילר: יותר מזה.

אלכס מילר: אמרתי, זה בא מעצמו.

אלכס מילר: זה לא רק בא מעצמו, במכללת ספיר לפני מספר שנים, אחרי מבצע "עופרת יצוקה" או אחרי מתיחויות צבאיות, הממשלה הקצתה תקציב לבניית מגורים זמניים לסטודנטים של מכללת ספיר, כלומר יד ימין עודדה את זה, ויד שמאל עכשיו מונעת או מקניסה אותנו בעניין הזה.

אלכס מילר: התיאור של שולה בן-צבי גם לוקה בחסר.

אלכס מילר: היא מציינת את הדברים החיוביים לכאורה.

אלכס מילר: היא לא מציינת שיש דרישה לשלם שבע שנים אחורה עבור כל ההשכרות שהיו, ולך עכשיו תבדוק בניירות מי השכיר ומה וכמה.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     רטרואקטיבית.

אלכס מילר: בארי הולצמן:     את לא אמרת את זה אבל זה מה שקורה כרגע לפי מיטב ידיעתנו.

אלכס מילר: עינת וילף:     היא לא אמרה שיצטרכו לשלם, היא אמרה שהיא רוצה דיווח שבע שנים אחורה.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     סליחה, אני עשיתי הבחנה בין ישובי קו עימות שלא אמורים לשלם, ואמרתי שלגבי שבע שנים, על חלק מהשנים בהן הם לא היו קו עימות הם כן יצטרכו לשלם.

אלכס מילר: לפי זכרוני, הזכרתי את הנושא של שבע השנים.

אלכס מילר: שי חרמש:     היושב-ראש, תבין.

אלכס מילר: שמונה שנים האזור היה במלחמת התשה.

אלכס מילר: לקח לממשלה שש שנים להבין את זה.

אלכס מילר: באה עכשיו שולה בן-צבי ואומרת את הדבר הבא.

אלכס מילר: זה שחטפתם שמונה שנים "קסאמים" זאת הבעיה שלכם.

אלכס מילר: אנחנו פה בבית הזה – סטס מיסז'ניקוב ואני – פתרנו את הבעיה לפני שנתיים.

אלכס מילר: היא אומרת, השנתיים האלה זה קו עימות.

אלכס מילר: שש שנים אחורה – גם נהניתם מ"קסאמים", גם השכרתם דירות, עכשיו תשלמו גם כסף.

אלכס מילר: שולה, קצת הגינות, בחייך.

אלכס מילר: אם סטס לא היה יושב פה יחד אתי, לא היה קו עימות עד היום.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     קודם כול, הוא לא ישב כאן, הוא ישב שם.

אלכס מילר: שי חרמש:     בוועדת הכספים.

אלכס מילר: אני רוצה שיהיה כתוב בפרוטוקול - לא אני.

אלכס מילר: סטס.

אלכס מילר: אין בעיה.

אלכס מילר: מגיע לכם.

אלכס מילר: בארי הולצמן:     רציתי להגיד שלקיבוצים יש כל מיני יתרונות, ואחד מהם שהם מסוגלים להרים כל מיני נושאים, כולל מגורי סטודנטים, כולל שיכון לסטודנטים – ממש מעונות מסודרים לסטודנטים ולשפר את התנאים כי היום התנאים שבהם חלקם שוכרים דירות אינם תנאים ראויים.

אלכס מילר: אני אומר לכם זאת בתור נציג הקיבוצים, בחלק מהמקרים התנאים לא ראויים.

אלכס מילר: אנחנו לא יכולים להזיז אצבע בגלל מינהל מקרקעי ישראל.

אלכס מילר: זה מכה אותנו בכל החזיתות.

אלכס מילר: נכון שהאמירה האחרונה, והאיסור וההקפאה – שאולי הסתיימה ביהודה ושומרון – בתנועה הקיבוצית היא לא הסתיימה.

אלכס מילר: אין היתרי בנייה כמעט לאף קיבוץ, אני לא רוצה להגיד בצורה גורפת, כמעט לאף קיבוץ.

אלכס מילר: לא בונים, אני מדבר כבר על כמה חודשים.

אלכס מילר: מי שרוצה שהמצב הזה יימשך, הוא יראה את זה גם בדיונים הבאים.

אלכס מילר: לעצם העניין, אני מסכם.

אלכס מילר: אין לנו דיון, ולהיפך, אוכלוסיית הסטודנטים יותר מאשר רצויה אצלנו.

אלכס מילר: אנחנו פנינו וביקשנו הסדר מיוחד שיחריג בכל מיני מקומות כי זה לא רק קו עימות.

אלכס מילר: יש מקומות שקשה להשיג דירות, הם מרוחקים.

אלכס מילר: אפילו באמצע הארץ, מכללת רופין מרוחקת, מה לעשות, סביבה יש מושבים וקיבוצים.

אלכס מילר: יש דבר נוסף שכדאי להבחין בו, למרות שהוא לא שייך לדיון היום.

אלכס מילר: האכיפה של איסור השכרת דירות מופעלת רק על הסקטור הקיבוצי.

אלכס מילר: יש עשרות אלפי דירות, אם לא יותר, במגזר העירוני שאפילו אינן מהוונות, שבהן האכיפה הזאת לא מתבצעת.

אלכס מילר: יש עוד סקטורים שלא נעסוק בהם כרגע, שהאכיפה לא מופעלת לגביהם.

אלכס מילר: היא מופעלת רק לגבינו.

אלכס מילר: מי שרוצה את הביטוי שסבתא שלי לימדה אותנו – לחלק אגוזים לזקנים בלי שיניים – זו מדיניות המינהל, כולל ההחלטה ששולה בן-צבי ציטטה כרגע.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     תודה.

אלכס מילר: גברתי, בבקשה.

אלכס מילר: נועה בן-אריה:     נועה בן-אריה, היועצת המשפטית, מרכז השלטון המקומי.

אלכס מילר: לא באתי לדבר בשם אגודת הסטודנטים וגם לא בשם תנועת הקיבוצים.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     את מדברת בשם השלטון המקומי.

אלכס מילר: נועה בן-אריה:     אבל גם אנחנו חושבים – כפי שנאמר כאן על-ידי תנועת הקיבוצים וגם על-ידי התאחדות הסטודנטים – שבאיזשהו מקום בשם ההסדר שהוצג כאן על-ידי המינהל, הסטודנטים קצת הופכים בני ערובה וקצת משלמים את המחיר.

אלכס מילר: דב חנין:     אולי למינהל פשוט יש המון פתרונות שהם לא גילו אותם עד עכשיו.

אלכס מילר: יש להם פתרונות למאות ולאלפי סטודנטים שיישארו בלי מקומות מגורים.

אלכס מילר: נועה בן-אריה:     וזה בדיוק החשש שלנו.

אלכס מילר: גם השלטון המקומי סבור שהפתרון שניתן בקיבוצים, במקומות שבהם אין מעונות סטודנטים ואין מצאי של דירות להשכרה ביישובים העירוניים או במקומות שהם מרוחקים פריפריאלית מיישובים עירוניים, הפתרון שהקיבוצים הציעו הוא פתרון שהוא מבורך.

אלכס מילר: הוא מבורך פעמיים.

אלכס מילר: דב חנין:     הוא גם היחיד בחלק מהמקומות.

אלכס מילר: נועה בן-אריה:     והוא גם היחיד.

אלכס מילר: אל"ף, כי הוא מאפשר לסטודנטים להתגורר בקרבת מקום למקום שבו הם לומדים, ושנית, הוא מייצר אחר כך פוטנציאל של הישארות במקומות האלה, וכתוצאה מכך גם מינוף כלכלי ותרומה לאזור.

אלכס מילר: משפחות למעשה מהגרות הגירה חיובית למקומות האלה ועוזרות לפתח אותו.

אלכס מילר: ולכן, כשם שנאמר כאן על-ידי התנועה הקיבוצית, אם רוצים לבצע איזשהו הסדר שרוצה לטפל בנושא ההרחבות או בנושא השימוש שנראה למינהל מקרקעי ישראל שאינו ראוי בקרקעות של קיבוצים שלא לייעודן, יש צורך להחריג את אוכלוסיית הסטודנטים והשכרת הנכסים עבורם מאותו הסדר, ולא לקחת אותם כבני ערובה בצורה שפוגעת גם בהם וגם בטווח הרבה יותר רחוק בכל השלטון המקומי והאזורי.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת חרמש.

אלכס מילר: שי חרמש:     עוסקים בסטודנטים, מדברים על קיבוצים, והקיבוצים איננו הנושא פה.

אלכס מילר: מדינת ישראל הגדירה כמה יעדים – כולל פריפריה, כולל הגדלת הנגישות להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: האוכלוסייה שלומדת בתל חי היא כזאת שלא יכולה ללמוד ברב-תחומי בהרצליה, יש לה כמה בעיות לחיות ברב-תחומי בהרצליה, ואני לא אומר שהיא צריכה גם רכב ארבע על ארבע, שזה אולי גם חלק מתנאי הכניסה שם, אבל גם בלי זה, אלכס.

אלכס מילר: אז מה אנחנו עושים פה כרגע?

אלכס מילר: לוקחים אוכלוסייה שנמצאת בפריפריה, הביאו את ההשכלה הגבוהה לפריפריה – בתהליך שהתחיל לפני 20 שנה – שמו להם מכוני השכלה גבוהה לפתח ביתם.

אלכס מילר: בשדרות, לפני ש"ספיר" קמה, היו 40 סטודנטים, היום יש 470.

אלכס מילר: זאת המשמעות של הקמת מכללה בתוך עיר פיתוח.

אלכס מילר: הם צריכים לגור באיזשהו מקום.

אלכס מילר: אני לא מכיר את המציאות בקרית-שמונה, אני מכיר את המציאות במעלות תרשיחא כי בוחבוט הופיע כאן בדיון קודם בזמנו על בועת הנדל"ן – אין בשדרות דירה פנויה אחת, שולה בן-צבי.

אלכס מילר: אין.

אלכס מילר: לא מתחרה באף אחד, מוכן להביא לפה את דוד בוסקילה.

אלכס מילר: דוד בוסקילה יגיד – רבותי, תנו להם להשכיר, אין לי מה להציע להם.

אלכס מילר: וכבר מתחילה תרבות בעיירות הפיתוח - ולמען גילוי נאות, שולה בן-צבי היא בת נתיבות אז היא מכירה את נתיבות – עיירות הפיתוח פותחות היום את בתיהן להשכרה לסטודנטים, מה שלא היה לפני עשר שנים, ועדיין גדול הביקוש על ההיצע.

אלכס מילר: במציאות הזאת כורכים את הסטודנטים בדיון שהוא לא לעניין הזה.

אלכס מילר: יש ויכוח על שימוש חריג, לא חריג, מסחרי, לא מסחרי – שהוא אגב ויכוח לגיטימי, שולה, ובוויכוח הזה יהיה לי גם מה לומר.

אלכס מילר: חלק מהדברים מקובלים עלי.

אלכס מילר: לבוא היום בחקיקה רטרואקטיבית ולהגיד – רבותי, כדי שניתן לסטודנטים אפשרות, שלמו שבע שנים אחורה – על זה, את יודעת, אני לא משפטן, אנחנו נלך לבג"ץ.

אלכס מילר: אני אומר כבר, אנחנו נלך לבג"ץ, אני יודע ללכת לבג"ץ על דבר כזה שהוא תביעה בלתי לגיטימית לגמרי.

אלכס מילר: אני אתן עוד דוגמה, חבר הכנסת מילר.

אלכס מילר: בימים אלה ממש קיבוץ קטן ולא חזק במיוחד בגבול רצועת עזה, שנקרא קיבוץ ארז, קולט גרעין עם 25 משפחות של גרעין איילים.

אלכס מילר: ואני מודיע לכם, בתי הילדים התמלאו, הקיבוץ מתחיל לחיות מחדש – קיבוץ שגילו הממוצע היה מעל 60.

אלכס מילר: והוא יושב מול בית חנון, במרחק של 800 מטרים מגדר הגבול.

אלכס מילר: 25 משפחות של גרעין איילים – הם לא היו מגיעים לשם, הם לא היו מתקרבים לשם, הם לא היו שומעים על ארז בחיים אם הם לא היו לומדים באוניברסיטת בן-גוריון, במכללת ספיר, באחווה, בכל המכללות הדרומיות, ולא היו מתנסים בחיים במגורים באותם ישובים.

אלכס מילר: באות לשם משפחות, ילדים הולכים לגור שם.

אלכס מילר: זה עניין של מדינת ישראל, בהחלט עניין של מדינת ישראל.

אלכס מילר: אני מודה לכם באמת בנדיבות רבה, כתושב קו העימות, על הפטור של האפס אחוז.

אלכס מילר: זה באמת דבר נפלא, אבל שולה אמרה פה עוד דבר אחד שצריך גם אותו לזכור – ובלבד, חבר הכנסת חנין, שלא יעלה על 40% מהאוכלוסייה.

אלכס מילר: בארי הולצמן:     זאת הבעיה העיקרית.

שי חרמש: בואו אספר לכם.

שי חרמש: בעוונותיי הרבים, גייסתי עשרות ויותר מיטות בתרומות מחוץ-לארץ ביישובי עוטף עזה, של מעונות סטודנטים, על-פי החלטת המינהל.

שי חרמש: קריאה:     	איפה?

שי חרמש: שי חרמש:     	בניר-עם, בגבים, במפלסים, בכפר עזה, באור הנר – כולם ישובי קו עימות.

שי חרמש: נבנה בהיתר שלכם כמעונות סטודנטים בהגדרת שימוש.

שי חרמש: הגיע לכמה מיליוני דולרים ואירו מקהילות בהולנד, מקהילות בארצות-הברית שתרמו בניינים שהמינהל נתן היתר לבנות כמעונות סטודנטים.

שי חרמש: מה אתם רוצים בדיוק שנעשה עם זה עכשיו?

שי חרמש: שניקח את הבתים, נזיז את הבתים, נפרק את הבתים?

שי חרמש: אתם נתתם היתר כמעונות סטודנטים, ממה נפשכם.

שי חרמש: אני בא ואומר – את המשא ומתן המסחרי תנהלו עם מי שאתם מנהלים כרגע משא ומתן מסחרי.

שי חרמש: יש לי דעה בעניין, חלק מהדברים מקובלים, חלק מהדברים לא מקובלים.

שי חרמש: אני רוצה להציע הצעה ברורה.

שי חרמש: אנחנו נמצאים היום במציאות שבה שנת הלימודים התחילה, הסטודנטים שם ואין חלופה.

שי חרמש: אני מציע שהוועדה תקבל פה החלטה חד-משמעית – כל דיון בגורל הסטודנטים במכללות יידון במהלך הקמת ועדה משותפת שלך, אדוני יושב-ראש הוועדה, של ארגוני הסטודנטים במכללות ושל מינהל מקרקעי ישראל, שתשלים את עבודתה עד אפריל 2011.

שי חרמש: עד אז הקפאת מצב כי אין מה לדון.

שי חרמש: מה את מצפה, שולה?

שי חרמש: אם עברו היום את ה-40% במפלסים, שישלחו סטודנטים הביתה?

שי חרמש: אם עברו בכפר גלעדי את ה-40%, ישלחו מתל חי הביתה?

שי חרמש: שנת הלימודים מתקיימת.

שי חרמש: לגבי כל ההתניות האלה בואו נדבר – על חלק נסכים, על חלק לא נסכים – שלב ראשון הקמת ועדה, שלב ראשון הקפאת מצב, ואין פינוי של בן-אדם אחד משם.

שי חרמש: נהפוך הוא, אגיד לכם יותר מזה.

שי חרמש: אם מצטרפים סטודנטים בסמסטר ב', חבר הכנסת מילר, ייכנסו גם הסטודנטים האלה, רק שיבואו.

שי חרמש: רק שיבואו.

שי חרמש: הקמת ועדה משותפת לכנסת, למינהל מקרקעי ישראל ולמכללות, שעד מאי 2011 תביא את המלצותיה, ולהפריד את סוגיית הסטודנטים מכל נושא השימושים.

שי חרמש: זה לא לעניין.

שי חרמש: אנחנו נריב אתכם כתנועה קיבוצית על כל השימושים החריגים.

שי חרמש: סטודנטים אינם במשחק.

שי חרמש: תודה.

שי חרמש: דב חנין:     	עד עכשיו אני חשבתי פשוט שחסרים פתרונות דיור.

שי חרמש: אני מבין שלמינהל יש עודף עצום שהוא לא גילה לנו, ואולי זו הבשורה.

שי חרמש: אם יש לכם כזה עודף של מקומות דיור ואתם אומרים שקיבוצים זה לא זה, בואו תספרו לנו מה העודף העצום ואיפה הוא נמצא.

שי חרמש: שולה בן-צבי:     	לענות לך?

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	לא, לא.

שי חרמש: דב חנין:     	אני מאוד אשמח שתעני לי.

שי חרמש: בהחלט.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	אני מציע שתרשמי את כל הדברים, ובסוף אולי תתני לנו פתרונות.

שי חרמש: בבקשה, אדוני.

שי חרמש: מוטי כהן:     	מוטי כהן, סמנכ"ל מכללת תל חי, אני רוצה טיפה להחריף את הבעיה כי היא נאמרה בכל מיני גוונים.

שי חרמש: מכללת תל חי בנויה על 80% סטודנטים שבאים מחוץ למרחב אצבע הגליל.

שי חרמש: אצבע הגליל זה אזור דמוגרפי דל-אוכלוסייה, והדרך היחידה לעבות את האוכלוסייה זה הסטודנטים שמגיעים.

שי חרמש: הסטודנטים האלה צריכים לגור איפשהו, הם בסדרי גודל של 1,600-1,500 בקיבוצים, גרים בקרית-שמונה, ואין פתרונות אחרים.

שי חרמש: המגבלה הכי קשה פה זה 40% מהנחלות.

שי חרמש: יש קיבוצים עם 200 סטודנטים,  מספר די גדול, מזמן עברו את ה-40% מול הנחלות הפעילות.

שי חרמש: זוהי החלטה פשוט הרסנית.

שי חרמש: קבלת ההחלטה הזאת זה סגירת המכללה.

שי חרמש: אם המינהל מבקש את זה, כדאי לשים את זה ככותרת ולא כתוצאה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: כן, גברתי.

אלכס מילר: שני אדלשטיין:     	שני, אגודת הסטודנטים במכללת ספיר.

אלכס מילר: אני גרה כבר שלוש שנים בקיבוץ מפלסים.

אלכס מילר: אני רוצה להגיד שחשוב להסתכל על הדברים החיוביים.

אלכס מילר: קודם כול, הסטודנטים שגרים שם תורמים לקיבוץ עצמו – אם זה לעזור בגני הילדים ובפעילויות אחר הצהרים – בהתנדבות.

אלכס מילר: הם עושים את זה כי הם פשוט שם, וחשוב מאוד לדעת שנוצרת שם קהילה.

אלכס מילר: קהילה של סטודנטים שעוזרים אחד לשני בלימודים, שמטפחים את הקיבוץ ושמאוחר יותר רוצים להישאר כקהילה לגור שם באזור.

אלכס מילר: שי חרמש:     	ועושים פר"ח בקהילה.

אלכס מילר: שני, ועובדים כפר"ח ביישובים.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     	אבל זה לא קריטריונים לקבלת דיור שם, נכון?

אלכס מילר: זה משהו שבא מרצון טוב.

אלכס מילר: שני אדלשטיין:     	נכון, אבל רצון טוב – מישהו שסתם בא לגור שם בהרחבה, זה לא רצון טוב שלו לעשות את הדברים האלה, סטודנטים זה אנשים שרוצים לפתח.

אלכס מילר: קודם כול, הם בכלל באים ללמוד שם כי יש מגורים.

אלכס מילר: אם יבטלו את המגורים בקיבוצים לא יהיה איפה לגור.

אלכס מילר: אני יודעת באופן אישי שלי לא יהיה איפה לגור ואני לא אמשיך בתואר שני במכללת ספיר כי בשדרות פשוט אין.

אלכס מילר: ניסיתי, חיפשתי, אין.

אלכס מילר: יורם רז:     מאיפה את בארץ?

אלכס מילר: שני אדלשטיין:     במקור אני מאילת, וגם שם מוצאים פתרונות לסטודנטים – אולי לא בקיבוצים אבל כן באילת.

אלכס מילר: ואם לא מוצאים פתרונות בשדרות או בנתיבות והכול שם מלא, הפתרון היחיד זה הקיבוצים, מה גם שזה חיים ברמה אחרת.

אלכס מילר: כשאתה חי בקיבוץ, יש לך את הרצון להישאר אחר כך ולגור שם, ואני חושבת שאם עברנו וסבלנו את כל המלחמה ונשארנו במשך כל הזמן הזה, המינימום זה לא לסלק אותנו משם.

אלכס מילר: עינת וילף:     האם יש פתרון חקיקתי להחריג סטודנטים?

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     הנה, בבקשה, הפתרון החקיקתי הגיע.

אלכס מילר: מירב ישראלי:     לא בטוח.

אלכס מילר: תיכף נראה.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     הוזמנה במיוחד, היועצת המשפטית של הוועדה, בזמן השיחה אנחנו נחשוב על העניין הזה.

אלכס מילר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אלכס מילר: דב חנין:     גברתי היועצת המשפטית, אני שמח שהצטרפת כי לפני שאומר משהו, אני חייב בגילוי נאות.

אלכס מילר: יש לי בן שלומד במכללת ספיר וגם הוא נהנה ממגורים בקיבוץ.

אלכס מילר: הוא מאוד נהנה ממגורים בקיבוץ אבל לא זה מה שהוא רצה מלכתחילה.

אלכס מילר: הוא רצה לגור בשדרות ולא הצליח למצוא פתרון בשדרות, והגיע לקיבוץ ומאוד נהנה לגור בקיבוץ שבו הוא גר.

אלכס מילר: גברתי היועצת המשפטית, אני מבקש שהדברים יירשמו.

אלכס מילר: שי חרמש:     אתה בעל עניין.

אלכס מילר: דב חנין:     אני מודה שאני בעל עניין בדבר הזה.

אלכס מילר: מירב ישראלי:     נראה לי שזה ניגוד עניינים שאנחנו יכולים לחיות אתו.

אלכס מילר: דב חנין:     שאפשר לחיות אתו.

אלכס מילר: אבל אני רוצה לומר לכם, גבירותי ורבותי, כשאני שמעתי על הסיפור הזה אני פשוט הזדעזעתי.

אלכס מילר: אני באמת הזדעזעתי, כי באמת אני חושב שיש בארץ הזאת מפעלים מאוד יפים ומאוד מרשימים.

אלכס מילר: אני מכיר את מכללת תל חי דרך העבודה הסביבתית המאוד מרשימה שישנה שם.

אלכס מילר: את מכללת ספיר אני מכיר דרך ההזדמנויות שניתנות לי לבוא ולהיפגש שם עם סטודנטים בכל מיני הזדמנויות.

אלכס מילר: אני אומר לכם שאלה מוסדות שהם פשוט צריכים להיות גאווה לאומית, וחבר הכנסת חרמש, שיש לו גם תרומה אישית להצלחתה של מכללת ספיר, יכול אני חושב להיות גאה בתרומה שלו ובמפעל המדהים הזה.

אלכס מילר: ואתם במינהל מקרקעי ישראל - ואני אומר את הדברים, אני מנסה להיות ככל האפשר יותר מאוזן ויותר שקט – אתם עושים פה מעשה פשע.

אלכס מילר: ממש כך.

אלכס מילר: בגלל איזשהו ויכוח כלכלי כזה או אחר שצריך לנהל אותו, מן הסתם, אתם בעצם מחסלים – מחסלים – את היכולת לקיים ברמה הריאלית, אולי בעתיד אתם תתנו למכללת ספיר המון כסף ותאפשרו להם לבנות מעונות סטודנטים לאלפי סטודנטים שמגיעים למכללה, ולמכללת תל חי תתנו כספים לייצר מעונות סטודנטים, אולי הם לא יצטרכו לגור בחוץ.

אלכס מילר: יגורו כולם באוניברסיטה, מינהל מקרקעי ישראל יספק את הפתרונות.

אלכס מילר: אתם לא יכולים להחריף בעיות קיימות.

אלכס מילר: לזה אנחנו כבר לא מוכנים להסכים, גברתי שמייצגת פה את המינהל.

אלכס מילר: אתם אחראים למספיק בעיות קיימות, אל תחריפו ואל תוסיפו לנו בעיות נוספות.

אלכס מילר: אם יש לכם היום הצעה למה יעשו אותם אלפי סטודנטים במכללת תל חי ובמכללת ספיר ובמקומות נוספים, אם יש לכם פתרון למחר בבוקר, תבואו ותציעו אותו, אנחנו נהיה מוכנים לשקול אותו באופן פתוח לחלוטין.

אלכס מילר: אם אין לכם פתרונות, אל תחריפו את הבעיות הקיימות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שההצעה שחבר הכנסת חרמש הציע היא איזשהו קו מינימום.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     אם לא יהיה פה פתרון חד-משמעי, אני מתכוון לחוקק חוק.

אלכס מילר: שוחחתי כבר עם היועצת המשפטית, אנחנו צריכים לבחון באיזו דרך נעשה את זה.

אלכס מילר: נתייעץ עם הוועדה הרלוונטית בכל מה שקשור למינהל מקרקעי ישראל.

אלכס מילר: אנחנו גם מבקשים להעביר לנו את ההחלטה שקיבלתם במינהל, ואני מקווה מאוד שאתם יכולים לקבל החלטה אצלכם במועצה בלי שאנחנו נלך להצעת החוק הזאת.

אלכס מילר: כפי שאת מבינה, הנושא הסטודנטיאלי נמצא כיום על סדר-היום, ועם כל אותן בעיות שגם כך קיימות אני חושב שלא תהיה בעיה להעביר את החוק הזה.

אלכס מילר: דב חנין:     אדוני היושב-ראש, אני לגמרי מסכים ואני הייתי מציע רק תוספת אחת.

אלכס מילר: אני מציע שבעקבות הדיון הזה נוציא מכתב חריף לשר הבינוי והשיכון, שהוא השר המופקד על מינהל מקרקעי ישראל, ולראש הממשלה, כי נדמה לי – לפחות מתוך הדיון בוועדה המיוחדת לרפורמה בתכנון ובנייה – שעמדת משרדי הממשלה היא שצריך יותר פתרונות דיור, ואני שומע שאולי מינהל מקרקעי ישראל לא ער לעובדה שזו מדיניותה של ממשלת ישראל, לפחות כפי שמצהיר עליה ראש הממשלה ושר הבינוי והשיכון, וכדאי שהשרים יתערבו במינהל ויפסיקו את ההתפרעות הזאת כי אין לי מילה אחרת אלא לקרוא לזה בשם הזה.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

אלכס מילר: דוד קשאני:     קשאני דוד, הפורום לדיור ציבורי.

אלכס מילר: אני גר בשכונת התקווה 50 שנה.

אלכס מילר: כל הסטודנטים שלומדים באוניברסיטת תל-אביב, המעונות מלאים, הם באו אלינו.

אלכס מילר: קיבלנו אותם יפה, והמינהל לא דיבר אף מילה.

אלכס מילר: מה שאני רוצה לומר – היה צריך לשבת פה שר השיכון שהוא אחראי על המינהל.

אלכס מילר: אני אתן שתי דוגמאות, חבר הכנסת שי חרמש יודע את זה כבר שנים.

אלכס מילר: כאשר היה חוק הדיור הציבורי אנחנו רכשנו את הדירות ושילמנו 5% למינהל.

אלכס מילר: כאשר קיבוצניק הולך לרכוש את הדירה באותם התנאים של חוק הדיור הציבורי, המינהל ביקש מהם 35%.

אלכס מילר: איזה אפליה יש פה בין אותם סטודנטים שלומדים בדרום, בפריפריה, והם הולכים לגור בקיבוץ ומשלמים שכר דירה נמוך, ואתם יודעים מה מחירי הדיור היום.

אלכס מילר: מה אתם הולכים לעשות להם?

אלכס מילר: היה צריך לשבת פה שר השיכון ואת ההחלטה הזאת מייד לבטל.

אלכס מילר: מה הדבר הזה?

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     תודה.

אלכס מילר: האם יש פה נציג משרד הבינוי והשיכון?

אלכס מילר: דרך אגב, הוזמנו.

אלכס מילר: קריאה:     למה שיבואו?

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     אני מבקש להוציא מכתב.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     סליחה, אפשר להגיב?

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     לנושא נציגות משרד הבינוי והשיכון?

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     לא.

אלכס מילר: אז תני לי לסיים, אני אתן לך זמן לתגובה.

אלכס מילר: בהקשר של משרד הבינוי והשיכון, אני רואה בחומרה שלא טרחו לשלוח נציג, וזה כמובן בעקבות הזמנה שיצאה מן הוועדה – הנהלת הוועדה מאשרת שההזמנה הוצאה – ומי שבאמת היה צריך להגיע לכאן ולפי רוח הדיון לקבל החלטות, לא נמצא כאן.

אלכס מילר: כל אותן החלטות שאנחנו נקבל כאן, זה כפוף לכך שכנראה משרד הבינוי והשיכון מסכים להן כי כנראה שאין לו שום עניין להגיע, כך שכל מה שאנחנו נקבל, הוא מסכים.

אלכס מילר: כמובן שההחלטות שלנו יהיו בהתאם.

אלכס מילר: גברתי, שמעת כאן דברים, אני מבקש להתייחס, ואנחנו נסכם.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     	כל הדיון הזה וכל הטענות שהושמעו נגד המינהל כאילו המינהל הוציא איזושהי דרישה לפנות את כל מעונות הסטודנטים וכל הקיבוצים, ודבר כזה לא היה.

אלכס מילר: שי חרמש:     	הודעתם שלא תהיה אפשרות תוספות בנייה.

אלכס מילר: זה הכול, זה אותו הדבר.

אלכס מילר: אמרו, מי שלא יפנה, לא יתנו לו...

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     	חבר הכנסת שי חרמש, אנחנו עכשיו לא עושים פה...

שולה בן-צבי: לא נכון.

שולה בן-צבי: שי חרמש:     	זה הנייר שאני מחזיק.

שולה בן-צבי: היו"ר אלכס מילר:     	חבר הכנסת חרמש.

שולה בן-צבי: שי חרמש:     	אני הולך להביא את הנייר וגמרנו, לפחות הדברים יהיו ברורים.

שולה בן-צבי: יש גבול.

שולה בן-צבי: המינהל בשום שלב לא דרש את הפינוי של הסטודנטים או של הדירות המושכרות.

שולה בן-צבי: המינהל כן טוען שהדירות מושכרות שלא בהתאם לחוזה שיש לקיבוץ עם המינהל ואת הנושא של ההשכרה הזאת צריך להסדיר.

שולה בן-צבי: כמו שהסברתי קודם, כל שימוש שהוא לא בהתאם לחוזה, צריך להיות לו מסלול של הסדרה.

שולה בן-צבי: מסלול של הסדרה בסך הכול קובע – הכי גבוה 6% מדמי השכירות הקיבוץ משלם למינהל כדי להמשיך את ההשכרה הזאת.

שולה בן-צבי: עינת וילף:     	אבל אתם כן מגבילים את המספר.

שולה בן-צבי: שולה בן-צבי:     	סליחה.

שולה בן-צבי: יש להחלטה מספר סעיפים, אפשר להתווכח על סעיף אחד ולהסכים לשני, לא חייבים להפיל את הכול ולטעון טענות שהן לא היו.

שולה בן-צבי: אנחנו לא ביקשנו פינוי של השכרה, לא ביקשנו להפסיק את ההשכרה.

שולה בן-צבי: אמרנו – זה לא דבר שהותר בחוזה, צריך למצוא לזה הסדר.

שולה בן-צבי: נאמר שההסדר חייב לבוא דרך מועצת מקרקעי ישראל, ועד שנגיע למועצת מקרקעי ישראל ונעשה הסדר של קבע, אמרנו שדחוף הסדר מיידי כי תוכניות הבנייה שלהם מעוכבות ואנחנו רוצים לעשות סוג של הוראת שעה.

שולה בן-צבי: התנועה הציעה הסדר של שנה.

שולה בן-צבי: דב חנין:     	הוראת שעה שתאפשר את זה.

שולה בן-צבי: שולה בן-צבי:     	הוראת שעה שמאפשרת המשך קיום של ההשכרה הזאת.

שולה בן-צבי: הוראת השעה הזאת, יש בה מספר סעיפים.

שולה בן-צבי: עינת וילף:     	אבל במגבלה מספרית.

שולה בן-צבי: שולה בן-צבי:     	אז אני יכולה להבין שאומרים, הוראת השעה הזאת מקובלת עלינו בחלק כזה, בחלק אחר, ברובה.

שולה בן-צבי: דב חנין:     	היא בוודאי לא יכולה לכלול מגבלה מספרית כשאין לכם פתרון לאלפי סטודנטים.

שולה בן-צבי: שולה בן-צבי:     	סליחה.

שולה בן-צבי: להסדר הזה יש מספר סעיפים.

שולה בן-צבי: אפשר להתווכח על סעיף אחד ולאשר סעיף אחר.

שולה בן-צבי: דב חנין:     	בואי נדבר על הבעיות, גברתי.

שולה בן-צבי: איפה הבעיות?

שולה בן-צבי: היו"ר אלכס מילר:     	בואו נדבר על פתרונות.

שולה בן-צבי: אני אומרת כך.

שולה בן-צבי: קודם כול, אין לנו שום דבר נגד סטודנטים.

דב חנין: זה לא נראה ככה.

דב חנין: שולה בן-צבי:     	הפכו את זה לנראה ככה.

דב חנין: יורם רז:     	אבל אין לכם גם בעד.

דב חנין: שולה בן-צבי:     	סליחה, תנו לי לדבר.

דב חנין: אני ממילא אחת נגד כולם, אז תאפשרו לי לפחות לדבר.

שי חרמש: תשאלי למה.

שי חרמש: שולה בן-צבי:     	כי אני עובדת במינהל.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	חבר הכנסת חרמש, בבקשה תעבור לכאן.

שי חרמש: אתה מוציא אותה מקו מחשבה וזה מכניס אותנו לבעיה.

שי חרמש: שי חרמש:     	זה חלק מהטקטיקה.

אלכס מילר: היא בסוף לא נותנת לנו את התשובות ואתה מחמם שם את הגזרה.

אלכס מילר: שולה בן-צבי:     	אנחנו מדברים על השכרה, והשכרה יכולה להיות לכל מיני אנשים וגם החברים מהתנועה הקיבוצית יודו שהשכרה היא לא רק לסטודנטים – השכרה לכל מי שמבקש ודרושה לו דירה.

אלכס מילר: אנחנו לא יוצאים נגד סטודנטים, בוודאי איפה שהתרנו לבנות מעונות סטודנטים.

אלכס מילר: ההסכם הפרטני הזה הוא לא במסגרת ההסכם הכולל וזה דבר מאוד בסיסי שהיכן שיש הסדר פרטני הוא גובר על כל הסדר שהוא כללי.

אלכס מילר: כל קיבוץ שיבוא ויוכיח שבמסגרת החוזית שלו איתנו מותר לו לעשות יותר, הוא יקבל מה שמותר לו בחוזה, על כך בוודאי אין ויכוח.

אלכס מילר: מלחשושים פה ושם אני מבינה שעיקר הבעיה הוא נושא ה-40%.

אלכס מילר: אנחנו קיבלנו בשבוע שעבר רשימת קיבוצים שהם בקרבה של מכללות או מכללה שהיא בקרבה של קיבוצים מסוימים, ששם כנראה הדרישה לשכירות היא יותר גבוהה מאיזשהו ממוצע ארצי.

אלכס מילר: אני מניחה שאנחנו נהיה מוכנים לבחון הסדר מיוחד לאותם ישובים שיושבים בקרבה של מכללות כאלה ואחרות.

אלכס מילר: הרשימה לא היתה בידינו כשהתקבלה החלטת ההנהלה.

מוטי כהן: למה אתם צריכים את המגבלה הזאת?

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	אני יכולה לחזור הביתה, להביא את הרשימה הזאת ולבקש דיון חוזר לגבי המגבלה שתוציא החוצה את אותה רשימה של ישובים שיש להם פוטנציאל יותר גדול של סטודנטים.

מוטי כהן: ואני שוב מזכירה.

מוטי כהן: כל הוויכוח הוא אם קיבוץ ישלם למינהל בין אפס ל-6% מהשכירות שהוא גובה עבור הדירות.

מוטי כהן: שי חרמש:     	רטרואקטיבית שבע שנים.

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	הרבה מהיישובים שאנחנו מדברים עליהם נמצאים בקו עימות ואנחנו לא דורשים מהם כסף.

מוטי כהן: חלק אחר של היישובים יושב באזור עדיפות א', כל מה שאנחנו מבקשים זה 2% מההכנסה משכירות.

מוטי כהן: יש את הנושא של שבע שנים אחורה שלגביו גם שמעתי מהשכן שלי שיש התנגדות.

מוטי כהן: ההחלטה הזאת עוד לא יצאה החוצה.

מוטי כהן: אני מחזיקה אותה בכתב יד, הפרוטוקול הסופי עוד לא יצא, עוד לא נמסר באופן מסודר לתנועה הקיבוצית.

מוטי כהן: לא שמענו עדיין באופן מסודר את ההשגות שלהם, את ההסכמות החלקיות שלהם או כל דבר אחר.

מוטי כהן: אני מניחה שכשזה יפעל באופן מסודר שאנחנו ניתן להם את ההחלטה המסודרת, הם ישיגו עליה בסעיפים שמפריעים להם יותר, מפריעים להם פחות, אולי יסכימו על סעיף אחד או שניים.

מוטי כהן: יכול להיות שאפשר לשכלל את ההחלטה הזאת שתיראה יותר סבירה, אבל שוב – המינהל לא הוציא שום דרישה לפנות סטודנטים וזה לא נכון להציג את זה כך.

מוטי כהן: יורם רז:     	זו התוצאה.

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	זה לא התוצאה, סליחה.

מוטי כהן: התוצאה היא שקיבוץ צריך לשלם כסף.

מוטי כהן: אם בשביל 2% הוא מוציא סטודנטים, זאת החלטה של הקיבוץ.

מוטי כהן: שי חרמש:     	רטרואקטיבית שבע שנים אחורה, 40%.

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	זה לא מתבקש מעצם הדרישה לשלם 2% מסך הכול ההכנסות מהשכרה של דירות.

מוטי כהן: שי חרמש:     	חבר הכנסת מילר, הגיע מכתב – לפרוטוקול – "לכבוד קיבוץ" – מחקתי את השם כי זה הגיע בעוטף עזה – "19 באוקטובר" זה לא לפני ימי מתושלח, חתום פאיז אבו שארב, מחלקת עסקות חקלאיות.

מוטי כהן: במכתב נאמר כך: "לאחר קבלת החלטת הנהלה מס' 2786 מיום 17 באוגוסט 2010, הריני להבהיר" – הוא מודיע לקיבוץ – "כי המינהל יחתום על היתרים ליחידות מגורים חדשות רק בכפוף לקבלת תצהיר מהקיבוץ כי הוא לא משכיר דירות לצד ג'.

מוטי כהן: " אין פה שום התניה.

מוטי כהן: דב חנין:     	הם לא נורמלים.

מוטי כהן: מה אתם רוצים מהחיים שלהם.

מוטי כהן: שי חרמש:     	זה המכתב שיצא.

מוטי כהן: "הגבלה זו אינה חלה על תוספת בנייה", זאת אומרת מי שגר בהתאם למדיניות ביבי נתניהו יכול לסגור מרפסת.

מוטי כהן: "רצ"ב מכתבה של מנהלת האגף החקלאי, גברת שולה בן-צבי, לעורך-דין מיכי דרורי"- שיושב פה כרגע -  "בנושא הנדון מיום 24 במאי 2009.

מוטי כהן: לתשומת לבכם.

מוטי כהן: "      	ואתה לוקח את המכתב שהופנה לעורך-דין מיכי דרורי, ובו כתוב כך: "בקשת קיבוץ לבנייה נוספת תאושר רק אם דרושה לחברי הקיבוץ.

מוטי כהן: לפיכך, כל הגשת בקשה על-ידי הקיבוץ לבנייה נוספת למגורים" – זאת אומרת, הרחבה דמוגרפית – "תלווה בהסבר האם הבנייה מיועדת לחברים זכאים" – שחלילה לא יהיו פולשים, ד"ר חנין, אתה שומע – "או בנייה של הקיבוץ עבור חברים חדשים.

מוטי כהן: הקיבוץ יצהיר ויתחייב שאינו משכיר דירות כתנאי לבנייה נוספת.

מוטי כהן: חתום: שולה בן-צבי.

מוטי כהן: "     	חבר'ה, מספיק עם הבלופים האלה.

מוטי כהן: זה הנייר, בבאר שבע שוכבים תיקים של 12 משפחות להרחבה קהילתית בעוטף עזה – התיקים מוקפאים, אז על מה אתם מדברים.

מוטי כהן: שולה, אני לא מתפרץ.

מוטי כהן: הפעם הוצאת אותי מדעתי בעניין הזה.

מוטי כהן: 12 משפחות בעוטף עזה, במקום שחטף בשבת פצמ"רים עם זרחן ו"גראד".

מוטי כהן: 12 משפחות בבאר-שבע, אומרים: רבותי, עד שלא יהיה תצהיר הן לא באות לגור אצלכם.

מוטי כהן: אם זה לא "ספר לבן" אז הבריטים עוד צריכים להסתכל קדימה ולהגיד – המינהל יותר גרוע מ"ספר לבן".

מוטי כהן: מכתבים שלך, שולה – שלך, על מה את מדברת.

מוטי כהן: ממתי?

מוטי כהן: מלפני חודשיים.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	שי, מספיק.

מוטי כהן: שי חרמש:     	די, נו.

מוטי כהן: מכתבים שלך, את חתומה על זה.

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	אני לא הכחשתי שהמינהל מעכב בנייה של דירות חדשות בקיבוץ עד להסדרת ההשכרה.

מוטי כהן: דב חנין:     	גברתי, כמי שמכיר היטב את חבר הכנסת חרמש ויכול להגיד לך שהוא אחד מחברי הכנסת הרגועים בבית, אני באמת אומר לך שהדברים נאמרו מן הלב ואני מקווה שהם גם נכנסו אל הלב.

מוטי כהן: אני בטוח שלגברתי יש תשובות מתשובות שונות, אבל מה שאתם מתבקשים זה משהו אחר.

מוטי כהן: אתם צריכים באמת – אני אומר את זה בצורה הכי חברית – להחליף את הדיסקט בהתייחסות לנושא הזה.

מוטי כהן: יש פה צירוף של סטודנטים עם מצוקה של סטודנטים, של ישובי עוטף עזה, שיש להם הרבה צרות אחרות גם בלי מינהל מקרקעי ישראל.

מוטי כהן: אתם צריכים להבין את זה ואתם פשוט חייבים לשנות את הגישה באופן חד, ממש במאה-שמונים מעלות ולהגיד להם – אנחנו מבינים, אנחנו הולכים לקראת, אנחנו תומכים בזה, וכשהמצב יירגע והפתרונות יהיו, אז אנחנו נדבר על הנושאים האלה פעם נוספת.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	תודה.

מוטי כהן: אבו וילן, בבקשה.

מוטי כהן: אבשלום (אבו) וילן:     	לצערי, עקב העיסוק האחר שלי, אני לא בדיוק נוכח במלוא הדיון אבל אני גם משמש יושב-ראש כלכלי בקיבוצי נגבה ואותן בעיות שציין חבר הכנסת שי חרמש נמצאות בדיוק אצלנו, ואני רוצה לשאול אותך, שולה, באמת.

מוטי כהן: אני לא מבין דבר אחד.

מוטי כהן: אני מלווה את הנושא הזה כבר הרבה מאוד שנים.

מוטי כהן: אדוני היושב-ראש, יש פה – המילה שאני אשתמש אולי לא טובה – מין סוג של רוע, של יחסים לא טובים, שלא לומר לפעמים עכורים שאני לא מבין אותם.

מוטי כהן: הרי בכל מקום אחר כאשר מתנים שירות בשירות היתה זעקה עד לב השמים.

מוטי כהן: עכשיו מדובר פה על פריפריה.

מוטי כהן: מוסכם על כל חברי הבית הזה שיש לעודד את הפריפריה.

מוטי כהן: מוסכם על כל חברי הבית הזה שיש לעודד את החינוך והמכללות והסטודנטים.

מוטי כהן: הכול מוסכם.

מוטי כהן: אז יש ויכוח עסקי שלא התחיל אתמול ולא התחיל שלשום.

מוטי כהן: מדוע להחזיק את הסטודנטים בני ערובה?

מוטי כהן: מדוע - תסבירי לי את - כאשר לתנועה הקיבוצית אחרי הרבה מאוד שנים של משבר חוזרים בנים ורוצים לבנות את ביתם ויש קליטות.

מוטי כהן: ואני אומר לכם – אצלי בקיבוץ יש 60 משפחות שרוצות לבנות את ביתן לפי כל התנאים והחוקים, ובגלל הוויכוחים האלה קיבלו עצירה.

מוטי כהן: לשמחתי לפני מספר ימים, במקרה – אני מגלה פה סוד מדינה – דווקא כן קיבלו את האישור לבנות.

מוטי כהן: לא יודע מה קרה, מישהו שם היה בסדר, אמר לא הגיוני.

מוטי כהן: אבל אני שואל דבר אחר.

מוטי כהן: בממשלה רגילה שמקבלים החלטות היו יושבים עם המינהל ואומרים, חברים יקרים, לא פוגעים בסטודנטים, לא פוגעים בפריפריה, לא פוגעים במכללות.

מוטי כהן: יש ויכוח כזה או אחר – מטפלים בו, מסדרים אותו, מגיעים לעמק השווה.

מוטי כהן: אני לא יודע למה בכל הנושאים שקשורים למינהל יש איזו רוח רעה, יש הורדת ידיים, יש כיפופים, יש פגיעה באנשים שהחליטו.

מוטי כהן: 85% מההתיישבות העובדת יושבת בפריפריה.

מוטי כהן: אז מדרשת רופין זה לא פריפריה אבל זה בדיוק חמישה קילומטרים מטול כרם וזה אזור כולו כפרי, קיבוצים ומושבים, והסטודנטים שוכרים שם.

מוטי כהן: אני לא מבין למה לא לגלות את השכל הישר ואת התבונה ולפתור את הבעיות האלה, לא להתנות שירות בשירות ואת הוויכוחים האלה שנמשכים שנות דור, לגמור פעם אחת ליד שולחן משא ומתן, ואם צריך התערבות מיניסטריאלית, שתהיה, אבל הרוח הרעה הזאת חייבת להיפסק, זה לא תורם לאף אחד.

מוטי כהן: למדינה הזאת יש מספיק צרות.

מוטי כהן: הדבר הכי פחות חשוב לעסוק בו זה מערכת היחסים בין ההתיישבות העובדת למינהל.

מוטי כהן: בואו כבר פעם אחת נפתור את זה ברוח טובה, ותאמינו לי, פתרנו דברים יותר קשים במהלך חיינו, נפתור גם את זה.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	תודה.

מוטי כהן: חברים, אני רוצה לסכם.

מוטי כהן: קודם כול, אני מבקש מהמינהל לקיים ישיבה חוזרת עם כל הנתונים, שהם בעצם הנתונים שמצביעים על מצוקה שקיימת בכל נושא הדיור והסטודנטים בפריפריה ובכלל.

מוטי כהן: זה דבר ראשון.

מוטי כהן: אני קורא לכם, יחד עם חברי הוועדה, לבוא ולעשות את השינויים בהתאם.

מוטי כהן: לא יעלה על הדעת – כמו שאמרתי בפתח הישיבה – שהסטודנטים יהיו הקורבן ושהם בעצם יהיו אלה שייפגעו מהחלטות שיש להן נגזרת.

מוטי כהן: יכול להיות שההחלטה שלכם היתה גורפת מדי אבל הנגזרת בסופו של דבר תתגלגל עליהם, כי גם אם מעלים ומבקשים שהקיבוצים ישלמו הרי את יודעת שישלמו בסופו של דבר הסטודנטים, יגלגלו את זה עליהם.

מוטי כהן: שנית, בנושא ההגבלות, מבחינת הכמות.

מוטי כהן: גם שם צריך לעשות את החישוב מחדש ולראות האם יש אפשרות לבוא ולסייע למפעל הכי גדול של מדינת ישראל – המפעל האקדמי – ומינהל מקרקעי ישראל, יכול להיות שיש לו הזדמנות להיות חלק מהמפעל הזה.

מוטי כהן: קחו ותהיו חלק מהמפעל האקדמי של מדינת ישראל.

מוטי כהן: זו לדעתי בשורה חשובה מאוד שתצא מהמינהל.

מוטי כהן: אני גם אומר שאם בתקופה קצרה של החודש הקרוב לא נראה איזשהו שינוי במדיניות כלפי הנושא הזה – אם זה החרגה, אם זה הבדלה, אם זה איזשהו דיון והמסקנות יובאו אלינו – אנחנו מתכוונים ללכת על הצעת חוק, ואת יודעת, החוקים בכנסת מתחילים מנושא מסוים ואז מגיעים לוועדות ואז מרחיבים ומרחיבים ומרחיבים.

מוטי כהן: הנושא של הסטודנטים יכול להתרחב הרבה יותר.

מוטי כהן: אני חושב שאתם יכולים לתת לזה פתרונות.

מוטי כהן: כמובן, נאמר כאן שהעניין יחול גם על חיילים בודדים.

מוטי כהן: אני כבר מזהיר מראש – גם חיילים בודדים וגם מפעלים ציוניים כמו נעל"ה ושאר התוכניות שנועדו להביא לכאן צעירים מהתפוצות.

מוטי כהן: שי חרמש:     	גרעיני איילים.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	גם שם אני מבקש להתחשב כי אין ספק שכאשר מדובר על כמה שקלים בודדים שיש לאותם הצעירים, חשוב מאוד שכל המדינה על כל גווניה מבחינת המשרדים הממשלתיים יעשו הכול כדי להקל עליהם ולא להקשות.

מוטי כהן: חבר הכנסת חרמש, אני חושב שהקמה של ועדות כאלה ואחרות זה סתם יעכב.

מוטי כהן: אני חושב שהרוח של הוועדה מובנת פה והכול ברור, שמבחינתנו אנחנו לא מקבלים את אותן החלטות שהנגזרת שלהן תהיה על הסטודנטים וגם על אנשי הסגל, ואנחנו רואים במינהל מקרקעי ישראל כחלק ושותף לחיזוק האקדמיה בישראל ולא זה ששם להם מקלות בגלגלים.

מוטי כהן: אז בואו נמצא פתרון.

מוטי כהן: בעוד חודש, אני מאמין, אנחנו נקיים ישיבה.

מוטי כהן: במהלך חודש אתם תקיימו ישיבה במועצה, נכון?

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	במועצה לא.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	מתי תתקיים ישיבה במועצה?

מוטי כהן: תוך כמה זמן אתם מתכנסים?

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	יש מועד ב-6 בדצמבר, אבל לפי מה שאני יודעת מדובר במועצה שהיא מוכוונת לנושא מסוים.

מוטי כהן: המועצה לא מתכנסת בתדירות כזאת.

מוטי כהן: הנהלה אני מניחה שאפשר לכנס.

מוטי כהן: היו"ר אלכס מילר:     	איפה אפשר לשנות את ההחלטה שהתקבלה?

מוטי כהן: שולה בן-צבי:     	הוראת השעה שאנחנו קיבלנו בשבוע שעבר, הבנתי שאנחנו נדווח עליה למועצה אבל לא נביא אותה לדיון במועצה כי זה הוראת שעה.

מוטי כהן: עינת וילף:     	מה הסטטוס כרגע?

אלכס מילר: אני אגיד לך, אפשר לפעול בשתי דרכים.

אלכס מילר: אנחנו מחר יכולים להגיש הצעת חוק, תוך שבוע-שבועיים אני מקבל פ/.

אלכס מילר: שי חרמש:     	פטור מחובת הנחה.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     	אני עולה לחבר הכנסת יריב לוין ומבקש ממנו מכסה, אני עולה לוועדת השרים לחקיקה, מעביר את זה בקריאה טרומית ואני רץ.

אלכס מילר: אני חושב שאני יכול להעביר את זה בלי שום בעיה.

אלכס מילר: קריאה:     	תוך חודשיים.

אלכס מילר: היו"ר אלכס מילר:     	אני מציע שאתם תקבלו את ההחלטה הזאת באותם דרגים שבהם צריך לקבל אותה.

אלכס מילר: כמובן יש לכם פה גופים שאתם צריכים להתייעץ אתם, לשבת אתם, בלי שום קשר לרפורמה, או שאנחנו נרוץ עם הצעת החוק ואתם בלי שום קשר תצטרכו להגיע לכאן לוועדות ולקחת חלק בדיונים.

אלכס מילר: אנחנו פה שלושה-ארבעה אנשים שמובילים את נושא הסטודנטים והצעירים, יכולים להגיע לוועדה אנשים שמקדמים.

שולה בן-צבי: אני מוכרחה להודות שאני לא רואה בדיוק את החיבור לסטודנטים כי לנו יש שיג ושיח עם קיבוץ, לא עם סטודנטים.

שולה בן-צבי: זה לא חייב להיות ש-5% תשלום בהכרח מתגלגל על הסטודנטים.

שולה בן-צבי: הקיבוץ יכול להרשות לעצמו לשלם 5%.

שי חרמש: שבע שנים אחורה, שולה?

שי חרמש: נו, באמת.

שי חרמש: עינת וילף:     	הבעיה היא לא התשלום.

שי חרמש: צריך להפסיק לעסוק בתשלום.

שי חרמש: הבעיה היא המגבלות המספריות, צריך להיות מסר לרדת מהמגבלות האלה, הרטרואקטיביות וההתניה שיש בין ההצהרות לבין הבנייה.

שי חרמש: אלה שלושת הדברים שצריכים לרדת.

שי חרמש: צריכה לרדת ההתניה, צריכות לרדת המגבלות המספריות ואחרי כן יש את ההסדר.

שי חרמש: התשלום, אפשר להחליט שכל הסדר עתידי יהיה רטרואקטיבי לעכשיו, לא שבע שנים אחורה, עכשיו מתחיל המשא ומתן, מכאן ואילך יהיה התשלום.

שי חרמש: אלה שלושת הדברים שצריכים לקרות, ואז באמת אין קשר לסטודנטים.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	אני יכול לתת דוגמה מגוף אחר שהלך במהלך דומה – רשות המסים, שדרשה מהמוסדות האקדמיים, מהאוניברסיטאות, להזדכות מולם שבע שנים אחורה לגבי מסים על מלגות.

שי חרמש: בא חוק ובעצם סגר את העניין הזה.

שי חרמש: שי חרמש:     	היושב-ראש, אני מבקש רק דבר אחד.

שי חרמש: היות ומהדיון אנחנו יוצאים כשישנו מכתב שלפיו פועל המינהל, אני מבקש שלפני הכול תתקבל החלטה שאנחנו מודיעים למינהל שהמכתב הזה מושהה עד לטיפול בעניין כי כרגע אין חידוש בנייה בקווי העימות, אין היתרי בנייה.

שי חרמש: מירב ישראלי:     	אין סמכות.

שי חרמש: אפשר לקרוא להם לשקול את זה.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	חבר הכנסת חרמש, אין לנו סמכות.

שי חרמש: לוועדה הזאת אומנם יש כוח רב אבל - - -  שי חרמש:     	אנחנו מחזיקים פה מכתב שהוא "ספר לבן".

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר:     	מה שכן, חבר הכנסת חרמש, אנחנו פונים כחברי ועדה לשר הבינוי והשיכון אריאל אטיאס, ואנחנו מבקשים ממנו לבחון את הנושא הזה ולקבל החלטה בהתאם.

שי חרמש: שי חרמש:     	להשהות את המכתב עד להסדר.

שי חרמש: המכתב הוא חד-צדדי.

שי חרמש: היו"ר אלכס מילר: 	בסדר גמור.

שי חרמש: תודה רבה, הישיבה הזו נעולה ואנחנו נשתמע.