ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 101, 2010-11-10 09:30

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אני מתכבד לפתוח את הישיבה בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בנושא חשוב – יישום תוכניות תושבים חוזרים והשבת אקדמאים.

דני דנון: בשבילי זו ישיבה ראשונה כיושב-ראש הוועדה ואני חושב שזה נושא חשוב מאוד ואנחנו מודים לשרה שמשתתפת אתנו בישיבה הראשונה שלי כיושב-ראש הוועדה, יהיו לנו עוד הרבה מאוד דברים ביחד שנעשה ונקדם למען עידוד העלייה והשבתם של כמה שיותר ישראלים לישראל.

דני דנון: הנושא היום הוא נושא חשוב מאוד שעוסק בתוכניות, היום כבר הממשלה, אני חושב שהתושבים בישראל שינו קצת את הלך המחשבה ואת הראש לגבי ישראלים שגרים מחוץ לישראל והרצון היום הוא לשיתוף פעולה, של עידוד ומציאת הכלים על-מנת להשאיר מוחות בישראל, מצד אחד, ומצד שני, לאותן משפחות של ישראלים שרוצים לחזור, לראות איך אנחנו יכולים להקל ובמקביל שיתוף פעולה ועבודה עם קהילות ישראליות שנמצאות בחו"ל, שהן כלי חשוב עבורנו כחברה.

דני דנון: ביקשתי לזמן לישיבה הזו גם נציגים מחוץ לארץ ונמצא אתנו יהושע מיקולט מלוס אנג'לס, שהוא היום מנכ"ל פורום מאוד ייחודי של ישראלים שפועלים בלוס אנג'לס.

דני דנון: חשוב לו לשמוע מכם, לקבל את התפוקות ומהנציגים השונים של העוסקים בדבר.

דני דנון: אני מברך על החלטת הממשלה ועל התקציבים האדירים שמושקעים בנושא המדענים, יש תקציב של למעלה ממיליארד שקלים שמושקע.

דני דנון: אני רק אומר שאם היינו משכילים אולי לעשות זאת בעבר, תקציבים הרבה מועטים, היינו יכולים להשאיר את אותם מוחות בישראל, לכן צריך לחשוב גם קדימה לגבי אותם תלמידים שהיום הם סטודנטים, לראות איך אנחנו היום פותחים את האפיקים עבורם להישאר בישראל, על-מנת שלא בעתיד, בעוד 20 שנה, נרצה להחזיר את אותם מוחות ומדענים לישראל בהשקעה גדולה.

דני דנון: אנחנו גם קיבלנו נייר מהמרכז למחקר ומידע של הכנסת, ואנחנו מודים לפלורה קוך דווידוביץ' על העבודה בהתראה קצרה, שריכזת את המידע המעניין שחשפת בפני הוועדה, זה נמצא ברשותכם.

סופה לנדבר: הם כולם מוכנים במשרד.

דני דנון: כן, הם באמת ענו מהר מאוד לבקשות.

דני דנון: אני אבקש מהשרה להציג בבקשה את הדברים שהמשרד עושה כיום בנושא ואחרי זה נעבור, כמובן, לנושא האקדמי.

סופה לנדבר: אדוני יושב-הראש, קודם כל, אני מברכת אותך על תפקיד חשוב ביותר בעיני, אחת הוועדות הכי חשובות שיש בכנסת בישראל, לפחות היא עוסקת בדברים שזה חוסן לאומי של מדינת ישראל, אני מאמינה שהוועדה תהיה מרתקת ואנחנו נשתף פעולה ונשנה את הדברים יחד.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך מאז שקיבלתי את התפקיד כשרה לקליטת עלייה, אנחנו במשרד ממשיכים לשים דגש על עלייה ועל תושבים חוזרים.

סופה לנדבר: אני צריכה לומר שבשנה שעברה חזרו במבצע חוזרים ב- 60, זאת אומרת, המבצע שהתקיים כאשר בעצם היה יום הולדת של מדינת ישראל, אבל אני מאמינה שאנחנו צריכים להמשיך.

סופה לנדבר: אז בשנה שעברה חזרו למדינת ישראל בסביבות 11 וחצי אלף תושבים חוזרים, זה מספר אדיר, זה מספר גדול.

סופה לנדבר: אנחנו מצפים למספר עוד יותר גדול.

סופה לנדבר: ברשימות של המשרד לקליטת עלייה, נמצאים בסביבות 20,000 תושבים חוזרים, שרוצים לחזור הביתה ואני בטוחה שמדינת ישראל וממשלת ישראל אחרי החלטה שהתקבלה, אנחנו צריכים לקלוט את התושבים החוזרים.

סופה לנדבר: אני חושבת שהם תורמים לחוסן הלאומי של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: הצטרף אלינו מנכ"ל המשרד לקליטת עלייה, ואני רוצה לברך את הבכירים של המשרד שעסקו וימשיכו במשימה להחזיר את התושבים החוזרים.

סופה לנדבר: אתה אמרת בהמשך החלטת ממשלה ממאי שנת 2009, הוחלט לבצע במיוחד החזרת אנשים שמתגוררים בחו"ל למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו לקראת המבצע נתנו גם שם למבצע, אם המבצע הקודם היה לו שם חוזרים ב- 60, אנחנו נתנו שם מכל הסיבות שבעולם ואני חושבת שלא משנה באיזה סיבות חוזר בן-אדם למדינת ישראל, חשוב שהוא יחזור.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים על מספר גדול ביותר של מאות אלפים של אנשים ישראלים לשעבר, שנמצאים בחו"ל וזה לא משנה לי.

סופה לנדבר: אני חושבת שגם לך, מאיזה סיבות אנשים יירצו לחזור הביתה.

סופה לנדבר: אנחנו מבינים שיש סיבות.

סופה לנדבר: אנחנו מעודדים את הסיבות המשפחתיות, מסורת, תרבות, שפה, רצון לחזור הביתה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו גם מבינים את המצב בעולם כולו, זה התבוללות, זה גל אנטישמיות וזה מובן ומובן המשבר הכלכלי, שגרם גם כאחת הסיבות, לחזור הביתה.

סופה לנדבר: אנחנו המשרד המוביל בביצוע של תוכנית לאומית, אבל יחד אתנו משרדים אחרים פועלים איתנו בשיתוף פעולה – משרד ראש הממשלה, משרד התמ"ת, משרד הבריאות, ביטוח לאומי, מכס ישראל, על-מנת לתת טיפול מקיף לתושבים חוזרים.

סופה לנדבר: המשרד לקליטת עלייה נדרש להרים את הכפפה וכך עשינו.

סופה לנדבר: אנחנו העלינו לאוויר את המצגת שאנחנו עכשיו נסביר אותה, כדי שכל תושב חוזר שמתעניין בעניין חזרה הביתה, יהיה מסוגל בעזרתנו לקבל טיפול מהיר וטוב, עד כמה שיותר טוב, עד כמה שיותר מהר.

סופה לנדבר: אנחנו מתחילת המבצע, קיבלנו, נכנסו לאתר של המשרד לקליטת עלייה, זה קרה ב- 5 לחודש, עד 8 בחודש, נכנסו לאתר 5,000 איש.

סופה לנדבר: 5,000 איש, זה מספר גדול ואני חושבת שזה, אני רוצה לקוות שזה מעיד על ההצלחה בהתעניינות של האנשים וברצון לחזור הביתה.

סופה לנדבר: מובן שהאנשים האלו תורמים לחוסנה של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: מדינת ישראל תקבל אנשים שהשוק דורש את המקצועות שלהם ומהר מאוד הם משתלבים בחיים.

סופה לנדבר: זה אנשים צעירים, אנשים דוברי עברית.

סופה לנדבר: לחלק מהתושבים החוזרים יש בסיס כלכלי גם במדינת ישראל וזה חשוב להגיד.

סופה לנדבר: אנחנו במשרד לקליטת עלייה במבצע הקודם והיום, מבטיחים לתושב חוזר, חוץ מההטבות שהוא יקבל, חוץ מהדברים שהוא יקבל וחוץ מהחלטה שהיתה והעביר אותה ראש הממשלה, ביבי נתניהו, אמר שחשוב לו שהאנשים האלה יחזרו הביתה ושהוא מצפה שיחזרו הביתה כל שנה בסביבות 20,000 ויותר, תושבים.

סופה לנדבר: אנחנו מבטיחים לכל תושב חוזר טיפול אישי.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב.

סופה לנדבר: זה חשוב לעולה וזה בוודאי חשוב לתושב חוזר, טיפול אישי זה דבר שבלעדיו אי-אפשר להסתדר בחיים.

סופה לנדבר: אנשים היו תקופה מסוימת בחו"ל וכאשר הם חוזרים, המדינה צריכה לחבק ולתת להם יחס אנושי ויחס טוב ואני חושבת שיחס אישי זה דבר שיגרום לכך שהם יירצו לחזור.

סופה לנדבר: לראשונה, אנחנו משווים את התנאים של תושב חוזר, בחלק מהדברים, עם עולים חדשים, זה גם חשוב.

סופה לנדבר: לראשונה במכס, אנחנו משווים את המעמד של עולה ותושב חוזר.

סופה לנדבר: לראשונה אנחנו נותנים לתושב חוזר שחוזר הביתה, פטור מתשלומים, ממכס ומחזירים לו עבור ביטוח בריאות.

סופה לנדבר: אנחנו ממשיכים.

סופה לנדבר: נציג לך עכשיו את הדברים שאנחנו נותנים במשרד, המנכ"ל יציג את המצגת.

סופה לנדבר: אני פשוט רוצה למסור את המסר: אנחנו פתחנו בחו"ל 14 בתים ישראלים, שהם עובדים על בסיס שגרירויות של כמה מדינות באמריקה, ברוסיה, באוקראינה, עכשיו פותחים בקייב ובמוסקבה.

סופה לנדבר: אנחנו נעבוד דרך בתים ישראלים, אנחנו יצאנו למבצע ואני רוצה להגיד היום לכל משפחה שיש תושבים שנמצאים, ישראלים שנמצאים מעל הגבולות של מדינת ישראל, חזרו הביתה, אנחנו רוצים אתכם כאן, אתם תקבלו יחס כמו שמקבל כל עולה שמגיע, יחס אישי.

סופה לנדבר: זה חשוב מאוד.

סופה לנדבר: המשרד שלי פתוח, המשרד לקליטת עלייה יעשה הכל כדי שבעצם בשלבים הראשונים, אתם תרגישו באמת, אתם רצויים בבית, כך אנחנו מרגישים, כך אני רוצה להעביר לתושבים החוזרים, אנחנו עכשיו נצא למסע באמריקה, קנדה, אדוני יהיה גם בלונדון, אנחנו נעשה הכל, כדי שהתושבים החוזרים ירגישו שמדינת ישראל זה הבית היחידי והמיוחד שרוצה את כולם כאן.

דני דנון: תודה רבה, גברתי השרה.

דני דנון: רציתי לשאול לגבי הנתונים המרשימים ב- 2009, על 11,000, ל- 2010, ההערכה של המשרד, אנחנו נעבור את זה?

דני דנון: מה שראיתי, שמדובר ב- 7,000 עד כה.

סופה לנדבר: בשנת 2009 היו מחזירים לאנשים את הכספים עבור ביטוח בריאות, היתה לנו הפסקה.

סופה לנדבר: אנחנו קיבלנו את ההחלטה בממשלה ואני צריכה להגיד לראש הממשלה תודה על ההחלטה האמיצה והטובה ואני חושבת שכל שקל, אני לא יודעת היום לספור ואני אוהבת לספור כאשר בעצם אנשים כבר חוזרים.

סופה לנדבר: אנחנו מצפים ואנחנו רוצים שיחזרו הביתה ואת המספרים אנחנו, אנחנו נחכה.

סופה לנדבר: אתה יודע, לפני שסופרים, צריכים להחזיר את האנשים ולתת להם טיפול כזה שיירצו לספר לחבר שעוד נשאר בחו"ל, לאלו שנמצאים שם, יחזרו הביתה, אנחנו כבר חזרנו ועשינו את זה ואנחנו הצלחנו, גם אתם תצליחו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: נבקש ממנכ"ל המשרד, דמיטרי אפרצב, סקירה קצרה, אבקש שפשוט תתמקד בממשקים עם הישראלים.

דני דנון: איך בפועל זה מבוצע, מישהו במיאמי היום, רוצה ליצור קשר, אז זה דרך האינטרנט?

דני דנון: טלפון?

דני דנון: בית חם?

דני דנון: מה האמצעים היום שיש לישראלים, לקבל את המידע ולעמוד בקשר אתכם?

דמיטרי אפרצב: כבוד יושב-הראש, ברכות על תחילת כהונתך כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה.

דמיטרי אפרצב: חברי הכנסת, עובדי המשרד, ציבור.

דמיטרי אפרצב: חשוב לי לציין, קודם כל, ביוזמת השרה, השרה הובילה את הנושא של החזרת תושבים ישראלים הביתה לכיוון של מבצע ממשלתי, וזה שונה לחלוטין מהמבצע הקודם שהתקיים כמין סוג של מבצע פרטי של משרד הקליטה ובצדק.

דמיטרי אפרצב: הנושא הזה הוא נושא לאומי ואם יש החלטה ממשלתית, זאת אומרת ברמה של שיתופי פעולה עם משרדי ממשלה שונים, היו חייבים, זאת היתה ההחלטה, ואכן כך זה עובד, זה בפעם הראשונה יש כאן מעורבות מאוד משמעותית של משרד ראש הממשלה.

דמיטרי אפרצב: כמובן, הנושא של משרד התמ"ת, רשות המיסים, ביטוח לאומי, כל המוסדות וכל המבצע הזה מתבסס על פלטפורמה של משרד הקליטה, שאני רוצה להגיד לך בגאווה וזאת אולי הזדמנות גם להזמין אותך לבקר במשרד, אני חושב שאין היום משרד ממשלתי שמבחינה טכנולוגית התקדם בצורה כמו שהוא התקדם ואתה תראה את זה גם בהמשך פה בדיווח.

סופה לנדבר: אני רוצה, בבקשה, שאתה תציג איך היום כל תושב חוזר יכול להיכנס למערכת או יכול להשתמש במערכת, למלא את הטפסים, ולקבל את התשובות.

דמיטרי אפרצב: בהחלט.

דמיטרי אפרצב: אני לא אחזור על הנקודות שהשרה כבר הציגה, אבל האמצעים כרגע שאנחנו מתחילים להפעיל בימים אלה יצא פרסום כלל עולמי בכלי התקשורת בחוץ לארץ, כמובן מחוברים לישראלים שנמצאים בחו"ל.

דמיטרי אפרצב: כמובן, כל המבצע הזה מתנהל מתוך אתרי אינטרנט והשרה ציינה שבמהלך התקופה ההתחלתית עכשיו נכנסו לאתר האינטרנט שלנו כ- 5,000 איש.

דמיטרי אפרצב: לראשונה, בשירות הממשלתי, אנחנו מפעילים ממשק טלפוני, זאת אומרת, היום כל בן-אדם בחו"ל ובארץ יוכל להיכנס לאתר האינטרנט של משרד הקליטה, באמצעות טלפון סלולארי וכמובן זה יותר רלוונטי לאלו שנמצאים בחו"ל, יוכלו למלא טפסים ולהיכנס ולקבל טיפול.

דמיטרי אפרצב: אנחנו נעבור על הנושאים שכבר היו.

דמיטרי אפרצב: תהליך היישום הוא פשוט פנייה למוקד מידע טלפוני בנתב"ג שמופעל על-ידי משרד הקליטה 24 שעות.

דני דנון: באיזה שפות?

דמיטרי אפרצב: בשלל שפות אפשריות.

דמיטרי אפרצב: בעברית, כמובן, באנגלית, צרפתית, ספרדית, רוסית, ואם יהיה צורך, גם באמהרית.

דמיטרי אפרצב: זאת אומרת, המענה גם ניתן, אבל זה לא עוזר, זה לא בא לידי מימוש בשלב הזה.

סופה לנדבר: מפעילים 15 קווים בבת אחת ואנחנו נתנו שעות נוספות, כדי שבעצם גם בלילה יהיו מסוגלים להתקשר ואנחנו לקחנו בחשבון שיש פער של שעות, זאת אומרת, אנחנו ערוכים לכל דבר.

אברהם מיכאלי: והצוות של משרד הקליטה מטפל בהם, כפי שמטפלים בעולים חדשים?

דמיטרי אפרצב: כן, כן, אין הבדל.

סופה לנדבר: אנחנו מטפלים אישית בכל תושב חוזר שיירצה לחזור הביתה.

אברהם מיכאלי: כלומר, אותו צוות של משרד הקליטה שיושבים פה?

סופה לנדבר: לא. יש לנו מחלקה מיוחדת, הנה חנה קורן, יחד עם הצוות שלה, וצוות בכיר של המשרד, ולפי הנושאים, הוא מקבל טיפול ובכל סניף שלנו, יש בן-אדם שמטפל בתושבים חוזרים.

דמיטרי אפרצב: ההתקשרות עם משרד הקליטה לרוב נעשית באמצעות כניסה לאתר אינטרנט של המשרד, מילוי טפסים ובעצם הכרזה על כך שבן-אדם מעוניין לנצל את ההזדמנות ולחזור לארץ.

דמיטרי אפרצב: ובעצם מילוי הטופס, נעשית התקשרות מיידית.

דמיטרי אפרצב: על-מנת שההסבר שלי יהיה קצר יותר, אני מציע שנעבור מייד למצגת.

דמיטרי אפרצב: כך נראה דף פתיחה של אתר אינטרנט שהוקם במיוחד לצורך העניין.

דמיטרי אפרצב: מי שייכנס היום לאתר האינטרנט, ימצא את כל האינפורמציה הנחוצה לו.

דמיטרי אפרצב: לקחנו בחשבון את הניסיון של שנתיים אחורה, כל הלקחים נלמדו, באתר הכל מאוד ידידותי, מאוד ברור.

דמיטרי אפרצב: יש מבחר דרכים שבן-אדם יכול ליצור קשר עם משרד הקליטה, בכל תחום רלוונטי.

דמיטרי אפרצב: כך נראה טופס הפנייה, טופס הרשמה למבצע.

דמיטרי אפרצב: טופס ההרשמה הזה זורם למערכות מידע של משרד הקליטה ובאופן מיידי עובר למחלקות הרלוונטיות, שחייבות קודם כל לבדוק את הזכאות לפי התנאים שקבעה החלטת הממשלה.

דמיטרי אפרצב: אחרי שהפונה מקבל את האישור על כך שהוא נכלל בתוך המבצע, מתחברים אליו היועצים שלנו, זאת עדיין לפני שהוא הגיע לארץ.

דמיטרי אפרצב: כמובן, זה נעשה גם באמצעות רכזים של בתים ישראלים הפרוסים ב- 14 נציבויות בחו"ל, אם כך הפונה מעדיף.

דמיטרי אפרצב: מכיוון שרוב הפונים הם מארצות הברית ויש הבדלי שעות, המשרד ערוך, ויושבת כאן מנהלת האגף של תושבים חוזרים, אלה סבן ודוריס קריאף שהיא אחראית על נושא של הזכאויות, הן עובדות גם בשעות הלילה, כי כפי שאתם מבינים, הפניות נעשות בשעות שמבחינתנו הן שעות הלילה.

דמיטרי אפרצב: מה מעניין בעיקר את האנשים?

דמיטרי אפרצב: כמובן, ההטבות, מעבר לרצון כמובן לחזור הביתה.

סופה לנדבר: אני כן רוצה להגיד שאני לא חושבת שתושב חוזר, חוזר הביתה בגלל שהוא מקבל הטבות.

סופה לנדבר: הוא חוזר לאפשרות שלו להיכנס לחיים, כמה שיותר מהר.

סופה לנדבר: אני בטוחה שכל השקעה של מדינת ישראל וכל ההחלטות שהתקבלו, גם פיננסיות ותמיכה כלכלית ומכס וכל ההקלות הבירוקרטיות, אני לא רוצה להדביק על אף בן-אדם את הדימוי שהוא חוזר בגלל הכסף ובגלל ההטבות.

סופה לנדבר: קרה משהו בעולם כולו, היה משבר כלכלי, יש גל אנטישמיות, אבל אנשים רוצים לחזור הביתה בגלל שהם ניסו וכל בן-אדם מנסה והחליטו היום שאין מדינה יותר מושכת, יותר טובה, יותר טובה לגדל כאן ילדים, להתקדם ולבנות יחד עתיד טוב יותר של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אבל יחד עם זה, זה לא רק סיבה כלכלית, זה כל הסיבות יחד, כך אני מאמינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי השרה, אני יכולה לשאול שאלה?

סופה לנדבר: לא לא, אני רוצה שהמנכ"ל ימשיך, ואחר-כך שאלות.

דני דנון: ניתן לדימה לסיים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דימה, שאלה לגבי הליווי של הישראלים שהגיעו, כי אני עסקתי בעלייה מהמערב, שנים רבות.

דני דנון: היתה תופעה של עולים צעירים שעולים ואחרי תקופה קצרה חוזרים לארץ מוצאם.

דני דנון: אחרי שהאדם חזר לארץ, ישראלי שחזר, יש לכם הליך של ליווי?

דמיטרי אפרצב: בוודאי, בוודאי.

דמיטרי אפרצב: כל אחד שנרשם למבצע, נקבע לו יועץ אישי, אנשים מוזמנים ללשכות לפי אזור מגורים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה, יש 15,000 יועצים היום בארץ?

דמיטרי אפרצב: לא, בוודאי שלא.

דמיטרי אפרצב: אנחנו לא, אין פה, זה לא ליווי של נכים, זה ליווי של אנשים, קבוצתי, משפחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכל מקרה רוצה לשאול שאלה, כי זה שנת 2009, היה 11,000 איש, ב- 2010, היא עוד לא הסתיימה אמנם, אבל אני לא יודעת ממתי הנתונים, אבל אנחנו רואים נתון של 7,000.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל"ף, מאוד מעניין אותי לדעת למה יש ירידה, והאם זה נובע מכך שאולי אלה שעלו, בעצם אומרים לאלה שרוצים לבוא שלא כדאי להם.

סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה להגיד – תשמעו, רבותיי, הקצב של חזרה הביתה, הוא קצב אנושי, מובן שלקראת התחלת שנת לימודים, אנשים חוזרים יותר, אחר-כך באמצע השנה פחות.

סופה לנדבר: יש שיקולים אישיים אצל כל משפחה ופה אי-אפשר להצביע על קצב.

סופה לנדבר: עוד צריכים להצביע על רצון של מדינה ורצון של אותם אנשים.

סופה לנדבר: יכול להיות שאנשים חשבו שהמצב הכלכלי במדינות שהם היום חיים שם יסתדר, זה אלף סיבות.

סופה לנדבר: אנחנו יצאנו בהתחלת המבצע, אנחנו יצאנו לפני שלושה ימים 5,000 כניסות למשרד לקליטת עלייה, 90 טפסים תוך יומיים, אני חושבת שזה מספר אדיר ביותר.

סופה לנדבר: היום אחרי שהתקבלה ההחלטה והיום כאשר המדינה נכנסת עם השקעה גדולה ביותר, אני מאמינה שאנחנו נחזור ונסיים את השנים הבאות בזמן של המבצע, עם מספר גדול ביותר.

סופה לנדבר: ראש הממשלה אמר שהוא רוצה להחזיר יותר מ- 20,000 כל שנה, אנחנו נעמוד בקצב ואנחנו ניתן את כל השירות שאנחנו יכולים, ואני מאמינה ומבטיחה, שהשירות שאנחנו ניתן יהיה מאה אחוז.

דני דנון: חברת הכנסת ברקוביץ', אותה שאלה שאלתי גם לפני שהגעתי, הגון יהיה לראות את הנתונים בסוף השנה כי אנחנו לא רואים פה מדד השוואתי לגבי התאריך של היום.

דמיטרי אפרצב: זה נכון.

דני דנון: אז אם רוצים להשוות, צריך לראות מה היה הנתון נכון להיום, אבל אנחנו כן נעשה מעקב בוועדה, בסוף השנה אני מבקש מהמשרד להעביר אלינו מייד בסוף השנה את הנתון של סוף 2010, ואז אני מקווה שנופתע לטובה ונראה בהחלט שאנחנו ממשיכים במגמת העלייה.

דני דנון: בבקשה, דימה.

דמיטרי אפרצב: תראו, אנחנו חייבים גם להתייחס לעובדה שבמהלך שנתיים התנהל מבצע, אני מדבר אחורה.

דמיטרי אפרצב: היה שיווק מאוד אקטיבי ומאוד אגרסיבי וזה מה שאנחנו מתכוונים לעשות עכשיו.

דמיטרי אפרצב: היעד שהוצב למשרד הקליטה הוא 15,000 איש לשנה, אני חושב שהיעד הזה ניתן להשגה, במיוחד שגם רשימת ההטבות והתמריצים, בהחלט משמעותית ורצינית.

דמיטרי אפרצב: אם אתם נעבור לרגע לשקף הבא, אפשר לראות התפלגות הגעות של תושבים חוזרים לארץ, הם לרוב מעדיפים את מרכז הארץ וכאן בהתאם אפשר לראות את זה – הערים המובילות הן תל-אביב, ירושלים, חיפה אבל יש גם הגעות לאזורים פריפריאליים.

דני דנון: נתעכב בנקודה הזאת, דמיטרי.

דני דנון: ראיתי בנתונים שקיבלנו שהישראלים שחוזרים, משתכרים פי שלושה מישראלי ממוצע.

דני דנון: וזה טוב, קודם כל, אנחנו אומרים לישראלים – אתם באים לארץ, תרוויחו פה פי שלושה מהממוצע, זה חיוב.

דני דנון: השאלה, אבל, אם זה לא בעצם, אנחנו מושכים רק את האוכלוסיות החזקות שבאות.

דני דנון: איך אתה מסביר את זה?

דמיטרי אפרצב: לא, לא.

דמיטרי אפרצב: תראו, מגיעה אוכלוסייה מגוונת והמשרד נערך לכך.

דמיטרי אפרצב: המשרד נערך גם למקרים סוציאליים, גם זה קורה.

דמיטרי אפרצב: יש גם תופעה שמאוד מקשה והמשרד משתדל מאוד להתמודד עם זה ובמשרד הרווחה כרגע אנחנו עם צוותים נערכים בצורה מאוד מסיבית, גם למתן פתרונות, גם מכניסים פנימה את המגזר השלישי.

דמיטרי אפרצב: יש לפעמים תופעות שאותם ישראלים שלא הצליחו בחו"ל ומהווים נטל על הקהילות, רוכשים להם כרטיס ואנחנו פוגשים אותם בשדה התעופה, מתחילים לטפל בהם כמו בתינוקות.

דמיטרי אפרצב: אבל לרוב אנחנו מדברים כרגע על ממוצעים.

דמיטרי אפרצב: אפשר למצוא בעקומת גאוס הזאת, החלק האמצעי הוא רחב מאוד.

דמיטרי אפרצב: בממוצע, ישראלים שבאים מחוץ לארץ, הם מביאים אתם ידע, ניסיון, טכנולוגיות, הם רצויים מאוד במשק ולכן הכניסה שלהם לשוק העבודה בממוצע, לוקח בין חודשיים לשלושה-ארבעה חודשים.

דמיטרי אפרצב: אני רק רוצה לציין שבהשקעה של משרד הקליטה במבצע הקודם של 80 מיליון שקל כל שנה בתחום של קליטת תושבים חוזרים, בהכנסות הישירות המדינה הרוויחה שני מיליארד שקל, שזה בהחלט נושא כלכלי, נושא כדאי, מעבר להיותו נושא חברתי מובהק.

סופה לנדבר: בעצם, כאשר חוזר תושב חוזר לעומת עולה חדש, עולה חדש צריך תקופה מסוימת ללמוד שפה, עד שהוא נכנס למסלול החיים, והתקופה הזו די ארוכה.

סופה לנדבר: זה אמנם גם נכס למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אולם תושב חוזר מגיע עם עברית, הוא לא צריך את ההסתגלות, הוא מייד יכול להיכנס לחיים ואני אומרת שאם יש לו בסיס כלכלי – אדרבה.

סופה לנדבר: אבל אנחנו גם נתקלנו, והמנכ"ל צודק בזה, שבעצם חלק מהם מגיעים במצב סוציו אקונומי לא פשוט ואנחנו צריכים לטפל באנשים האלו ולפעמים ההשקעה של המשרד והעבודה של המשרד מול אותו תושב חוזר גדולות עוד יותר בהשוואה להשקעה בעולה חדש, ואת זה צריך לקחת בחשבון.

סופה לנדבר: צריך לשקם את החיים שלו כאן, במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה בכל מקרה להתייחס, גברתי השרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה קצת מזכיר לי לקוח, סליחה על ההשוואה, אני מאוד מברכת ואני בעד, כולם יודעים שאני רוצה שכל היהודים יחיו בישראל וזה קצת מזכיר לי את אותו לקוח הוט או Yes הישן והנאמן, שפתאום הלקוח החדש, סליחה על ההשוואה המאוד בוטה, מגיע ומקבל את התנאים המפליגים שהישן בעצם אומר – ומה אתי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני עשר שנים בהוט, ב- Yes, לא משנה, בפלאפון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פתאום מגיע החדש, קיבל משהו הרבה יותר טוב, ובעצם, אל"ף, אני הייתי רוצה לשמוע באמת האם אתם מקבלים פניות של עולים חדשים, לא תושבים חוזרים, שמגיעים לארץ ומרגישים את אותו הטיפול האישי מאוד שאת מדברת עליו לתושבים החוזרים.

סופה לנדבר: חבל שאת לא יודעת על מה שאנחנו עשינו במשך שנה וחצי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אשמח לשמוע מה שעשיתם.

דני דנון: רגע, סליחה.

דני דנון: אני לא אתן, נושא הדיון הוא מאוד מוגדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה הבאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עוד שאלה.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני יושב-הראש, בזמן שחבר כנסת שואל בוועדה, אני חייבת לענות.

סופה לנדבר: אני חושבת שאני, ואני אבקש ממך, תזמינו אותי.

סופה לנדבר: בקצרה.

סופה לנדבר: אנחנו עשינו המון שינויים ואנחנו מחזקים כל עולה חדש שמגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: היום בפרויקט הפיילוט, בשנים הבאות אנחנו מוכנים לתת לו טיפול טרם כניסתו למדינת ישראל, טרם שהוא קיבל את האישור יציאה מהמדינה שהוא נמצא בה, היום אנחנו עושים את זה כפיילוט במדינות חמ"ע.

סופה לנדבר: אנחנו מתכוונים לעשות את זה לכל עולה שמגיע למדינת ישראל, זאת אומרת טיפול עוד לפני שהוא מגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו שיפרנו המון דברים במשרד לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: אני אציג אותם בישיבות הבאות, כאשר אתה תזמין אותי.

סופה לנדבר: מוזר לי שחברת כנסת שהיתה בעצמה עולה ויודעת שלעתים קרובות או לעתים רחוקות, במדינת ישראל לא כל-כך מקבלים בחיבוק כל עולה שמגיע למדינת ישראל ואני, כשרה לקליטת עלייה, כעולה לשעבר, פשוט מבקשת ופונה היום לציבור: עולה שמגיע, אל תשוו את התנאים.

סופה לנדבר: נכון, אתם עברתם חיים קשים מאוד, אבל לצאת ממדינה שבן-אדם עוזב שם הכל ומגיע ובונה כאן את הבית, אנחנו צריכים להיות לא במלים יפות, החברה המאוחדת והמלוכדת, אנחנו צריכים לקבל את האנשים שמגיעים למדינת ישראל כנכס, כדבר, כחברים, כאזרחים וצריכים לעזור לעתים קרובות.

סופה לנדבר: ואני חושבת שאת הדברים הכלכליים לא תמיד צריכים להגיד – אני קיבלתי, אתה לא קיבלת, אנחנו נקבל ואתם לא תקבלו.

סופה לנדבר: יש לנו מדינה אחת והמדינה הזאת רוצה את כל היהודים, איפה שהם לא נמצאים ואני רוצה אותם כאן.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבטיח לך, גברתי השרה, שאנחנו נזמן אותך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא קיבלתי תשובה, אני מאוד אשמח לקבל.

דני דנון: את לא צריכה לקבל תשובה, אנחנו נזמין את השרה שוב, לנושא של קליטת עלייה, זה לא נושא הדיון כרגע ובכלל, אני לא אוהב שאנחנו עושים 'על חשבון', כמו שהיום אומרים – כסף לאברכים במקום לסטודנטים, או כסף לתושבים חוזרים, במקום עולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלתי אם יש פניות, אם אנשים מדברים על זה.

סופה לנדבר: חבל שאת לא היית בישיבות, כאשר אני הצגתי את המשרד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא תוקפת אותך, גברתי השרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי נותנת לך את ההזדמנות להגיד את הדברים.

סופה לנדבר: את ההזדמנות ייתן לי יושב-הראש הוועדה, כאשר הוא יזמין אותי להציג את הדברים שאנחנו עושים וממשיכים לעשות למען העולים, ואת תשמעי את זה.

סופה לנדבר: תבואי לישיבות לעתים קרובות ותהיי בישיבות בזמן שאני מייצגת את המשרד לקליטת עלייה.

דני דנון: אנחנו בהחלט נראה את השרה פה הרבה ונשאל את כל השאלות בכל התחומים, אני מבטיח לך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה עדיין להתעכב על השקף הזה, אדוני היושב-ראש, ולשאול האם בעצם, כשאנחנו מחזירים, זה נושאים שאני רוצה לזרוק אותם לאוויר, שאני חושבת שצריך לדבר עליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם תושבים חוזרים, בעצם חלק מהמטרה לא היתה ליישב גם את הנגב ואת הפריפריה ואת הגליל, אני רואה שהם עדיין רוצים להיות "בדיזנגובה פינת ארלוזורובה" ורמת-גן.

סופה לנדבר: איפה את גרה, אגב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בהרצלייה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל עליתי לירושלים.

סופה לנדבר: מקום טוב.

סופה לנדבר: ואני גרה באשדוד ואני יחד עם שותפיי, הפכנו את הפריפריה למרכז.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני לא רוצה להיכנס לזה.

סופה לנדבר: לא, אבל אני חושבת שאנחנו לא צריכים להפוך את זה לדבר פוליטי ולהתקפות שאני לא חושבת שמגיע לתושבים החוזרים.

דני דנון: אנחנו רוצים שיגיעו תושבים חוזרים ויחליטו לגור איפה שהם רוצים.

דני דנון: כל אחד יגור לפי הרצון שלו.

דני דנון: אני הייתי אומר לגור ביהודה ושומרון, יש הרבה דירות שצריך לבנות.

דני דנון: כל אחד יגיד איפה שהוא רוצה, רק שיגיעו לארץ ויגורו.

דני דנון: אני רוצה אבל להתקדם.

דני דנון: דימה, יש לך משהו להוסיף?

דני דנון: רצית לדבר על האקדמאים.

דמיטרי אפרצב: אני רק רוצה להראות לכם שני שקפים, על-מנת לסיים את הנושא.

דני דנון: ממש בקצרה, בבקשה.

דמיטרי אפרצב: אתם יכולים לראות כאן, בשקף, לפי הגרף הזה, שמדובר על אוכלוסייה צעירה, אוכלוסייה שממשיכה את דרכה כאן, ממשיכה לגדל ילדים וכפי שאתם יכולים לראות, גם רוב האוכלוסייה, מדובר על אנשים שאחרי ניסיונות עסקיים או דברים שהם עושים בחו"ל, ברגע שהמשפחה מתרחבת, רוצים לחזור הביתה ולצורך העניין הזה המשרד נערך וערוך ובהחלט מוכן ויוצא עכשיו למבצע הסברה מאוד רחב.

דמיטרי אפרצב: יש סדרה של דברים שמתקיימים ממש בצורה מרוכזת, כ- Push ראשון ואנחנו ננהל את המבצע הזה, אני מקווה מאוד שרבים יחזרו.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מבקש מנציג של הישראלים שנמצאים בחו"ל, שהם ניקולא שהוא מנכ"ל של ארגון חשוב בלוס אנג'לס, בקצרה, נתת לארגון שלכם, אם אתם מכירים את הפעילות, שמעתם עליה, יש ממשק, היום?

ניקולא שהם: קודם כל, אני רוצה לברך את היושב-ראש ולהודות לו על זה שבעצם משתפים את הישראלים בחו"ל כחלק מהדיון הזה, אני חושב שזה מאוד חשוב.

ניקולא שהם: דבר שני, לברך את השרה, כי יש פה שני דברים ששמעתי שלא נשמעו עד היום, אחד – לא מתייחסים יותר לישראלים בחו"ל כיורדים, והדבר השני, שמבינים שלא ההטבות מביאות לפה את הישראלים, אלא הזיקה שלהם לישראל ואלו שני דברים מאוד מאוד חשובים, כי הארגון שלנו, בזה הוא מתמקד, בלארגן את הקהילה בחו"ל, שתהיה לו זיקה והכי חשוב לדור השני והשלישי של ישראלים שהולכים ומתנתקים.

ניקולא שהם: אני חושב שמה שצריך לקחת בחשבון זה כמו שנאמר, יש עכשיו רוח גבית למבצע שלכם, שזה המצב הכלכלי בארצות-הברית ולכן אסור לצמצם, בעיני, את הדיאלוג עם הישראלים בחו"ל, רק לנושא של ההחזרה שלהם.

ניקולא שהם: ההזדמנות שלכם, של הקמפיין שאתם עושים עכשיו, הזדמנות גדולה ליצור איזה שהוא קשר ארוך טווח עם הקהילה.

ניקולא שהם: גם ישראלים שלא מחליטים לחזור, צריך ליצור אתם את הקשר, ליצור את הזיקה שהיא ארוכת טווח.

ניקולא שהם: בנייר העמדה שפרסמנו אתמול בכנס שדרות לחברה, הצענו שהבתים הישראלים יעבדו יותר צמוד עם הארגונים.

ניקולא שהם: קודם כל, הבתים הישראלים זה פרויקט מאוד מאוד חשוב.

ניקולא שהם: החיסרון שלו זה השליחים שמתחלפים בצורה יחסית תכופה, אבל עבודה עם ארגונים והעצמה של ארגונים ישראלים בחו"ל, יכולים לעזור למאמצים שלכם ולהתייחס גם לנושא של הקמפיין שאתם עושים.

ניקולא שהם: צריכים לקחת בחשבון שרוב הישראלים לא מחוברים לתקשורת הישראלית, פשוט לא מחוברים פיסית.

ניקולא שהם: אני מנכ"ל הארגון, מתפרנס מלהיות סמנכ"ל שיווק בלוס אנג'לס וכשאני מנסה להגיע לקהילה הישראלית, קשה להגיע כי הרבה מאוד לא מחוברים ולכן צריך למצוא דרכים אחרות, ולנו יש באמצעות ארגונים והתארגנויות, את הדרכים להגיע לישראלים ואנחנו נשמח לעבוד עם משרד הקליטה.

דני דנון: כמה ארגונים כמוכם קיימים נניח בצפון אמריקה?

ניקולא שהם: הארגון שלנו הוא מאוד ייחודי, מהסיבה הפשוטה שהוא ארגון שמעצים ארגונים אחרים.

ניקולא שהם: יש לנו קרן של אנשי עסקים שבעצם נותנים מענקים לארגונים אחרים וליוזמות ואת הידע העסקי שיש לנו, כדי לחזק את הקהילות.

ניקולא שהם: לדוגמה, שבטי הצופים, אנחנו נותנים להם את המענקים, נותנים להם את הכספים שנותנים להם את האפשרות לשלוח את הילדים בקיץ.

ניקולא שהם: אנחנו לא באים בין הישראלים ואומרים להם – תחזרו לארץ, אבל התוצאה של זה, לדוגמה השנה, גרעין צבר, שזה החבר'ה שמתגייסים לצה"ל, מתנדבים, הוכפל השנה.

ניקולא שהם: מספר המשפחות הישראליות בלוס אנג'לס שהחליטו להגיע לארץ גם גדל בצורה משמעותית ביותר.

ניקולא שהם: אנחנו מאמינים שהגישה היא לא לבוא לישראלים ולהגיד להם תחזרו, אלא להגיד להם – אתם שלנו, אתם הבנים של מדינת ישראל, לחבק אותם והדבר הזה ייצור איזה שהוא קשר ארוך טווח, במידה שלא מחליטים היום, הם יכולים להחליט בעתיד.

ניקולא שהם: והכי חשוב, הדור השני והשלישי, שהקשר שלהם הולך ומצטמצם עם מדינת ישראל ולכן צריך להסתכל על זה בטווח היותר ארוך.

ניקולא שהם: אנחנו שם כדי לעזור לכם, כדי לעבוד אתכם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מאוד שמח שבאת לדיון, נפגשנו אתמול בכנס שדרות בפאנל בנושא, כי חשובה המעורבות שלא אנחנו פה נבוא עם תוכניות ותקציבים ורעיונות, ולא יהיה את הקשר עם הקהילות עצמן, שהם בעצם הלקוחות.

דמיטרי אפרצב: אדוני יושב-הראש, המשרד פרוש ב- 11 בתים, ב- 11 קונסוליות בארצות-הברית, לונדון, פריז, מוסקבה, קייב ויש לנו הסכמה עקרונית עם משרד החוץ, עם הגורמים המקצועיים, שבכל אחד מ- 84 הנציגויות של ישראל בעולם, במידת הצורך משרד החוץ ישתף פעולה באופן מלא.

דמיטרי אפרצב: זה אחרי תקופת פעילות ארוכה הפך להיות דבר אינטגראלי בתוך הנציגויות, מאוד מברכים על זה, הקונסולים, אפילו בתקופה שהיתה לנו מצוקה תקציבית ואנחנו שקלנו להצטמצם,  אז דווקא משם, מהשטח, מהקונסולים עצמם, הגיע לחץ ודרישה.

דני דנון: דמיטרי, אני לכל אורך הסיורים שיש לנו ואנחנו נהיה הרבה ביחד בסיורים ובפעילות, חשוב לי להגיע לקצה, ללקוח, לעולה, לתושב, כי הארגונים השונים והקונסולים וכולם עושים, אבל אני חושב שתמיד צריך לערב את הלקוח ולשמוע אותו.

דמיטרי אפרצב: ההערה הזאת היא נכונה.

דמיטרי אפרצב: אם באמת הם לא מחוברים לתקשורת הישראלית, חייבים לעבוד דרך אנשים שהם כן מחוברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אולי עדיף שהם לא מחוברים, כי אז הם לא היו באים.

דני דנון: אני חולק עלייך.

דני דנון: אנחנו רוצים לעבור לנושא נוסף שקשור לדיון, של שמירת המוחות, החזרת המוחות.

דני דנון: כולנו רוצים לראות את המדענים שלנו נמצאים פה.

דני דנון: אדוני, משה ויגדור, מנכ"ל הוול"ל, אנחנו עבדנו רבות בסוכנות היהודית בעבר, כי אנחנו כולם בעד אבל התקציב הוא אדיר, זאת אומרת, אדיר גם כשאתה מסתכל עליו במונחים כלליים של מעל מיליארד שקלים וכשאתה מסתכל על העלות להשאיר פה כל מדען, זה מגיע למאות אלפי שקלים.

דני דנון: רציתי לשאול אותך, גם במצגת שלך, מבחינת עלות תועלת, להתייחס לכך.

דני דנון: כולנו אתך, בגדול, ראש הממשלה, שר החינוך דיבר אתי אישית, הוא רצה להגיע לדיון אבל הוא נמצא בכנס שדרות.

דני דנון: כולנו נמצאים ברצון להשאיר את המדענים ואת המוחות פה, השאלה שלי היא, על העלות הגבוהה של המהלך הזה.

משה ויגדור: תודה, כבוד יושב-הראש.

משה ויגדור: קודם כל, ברכות.

משה ויגדור: אני מצטרף לדברי השרה שהוועדה הזאת חשובה מאוד ואני באמת מופיע פה פעם ראשונה כמנכ"ל מל"ג/ות"ת.

משה ויגדור: נמצאים אתי ליאת מרוז, שהיא תיתן את הפירוטים שאתה ביקשת, שהיא אחראית על הפרויקט וגם יניב כהן שמטפל גם במדענים חוזרים ואני רוצה קודם כל לברך אותך ואנחנו עוסקים באמת בנושא של השבת מוחות.

משה ויגדור: קודם כל, צריך לזכור שבעשור האחרון האוניברסיטאות והמכללות באמת גדלו, מספר הסטודנטים כמעט הוכפל.

משה ויגדור: היום אנחנו מדברים על 290,000 סטודנטים.

משה ויגדור: אבל התקציבים עמדו במקום ובחלק מהמקרים ירדו והיתה בריחת מוחות מסיבית.

משה ויגדור: בריחת מוחות זה לא דבר חדש במדינת ישראל, הוא היה קיים תמיד, אבל בעשור האחרון הוא הואץ ומל"ג ות"ת, ביוזמה של יושב-ראש מל"ג, שר החינוך, יושב-ראש ות"ת, מנואל טרכטנברג, וכמובן בשיתוף חזק מאוד עם האוצר, ובברכה אישית של ראש הממשלה, יצאנו לפרויקט חדש של מרכזי מצוינות שיהיה פלטפורמה להביא חזרה מדענים.

משה ויגדור: מדובר על סדר גודל של מאות שיגיעו בשנים הקרובות.

משה ויגדור: צריך לזכור שגם בשנים שעברו, בשנתיים שעברו, הגיעו סדר גודל של למעלה מ- 200 מדענים חוזרים, מומחים מצטיינים בתחומם, באוניברסיטאות מובילות בעולם, במימון מיוחד שהעמיד הוות"ת לטובת העניין, אבל המחשבה היתה שזה לא מספיק וצריך לראות את זה בראייה אסטרטגית רחבה יותר, שייתן באמת תשובה ותאפשר קליטה של עוד מדענים חוזרים, ואני אומר עוד פעם, מומחים מצטיינים שיוסיפו ויאדירו את היכולת המחקרים והמדעית.

משה ויגדור: ולכן הפרויקט הזה בעצם, יש לו שתי זרועות.

משה ויגדור: כמו שאתה ציינת, פרויקט שהמדינה שמה בו קרוב לחצי מיליארד שקל בחמש שנים, האוניברסיטאות והמכללות ישלימו עוד חצי מיליארד שקל מתקציבים שוטפים שהם מקבלים מוות"ת, ויהיו גם שותפים אסטרטגים שיוסיפו סכומים נוספים.

משה ויגדור: בסך-הכל, כמיליארד וחצי שקל, 30 מרכזי מחקר מצוינות חדשים, שיעצימו את היכולות של ישראל בתחומים רבים, כמו בתחומים של רפואה, בתחומים של אנרגיה, בתחומים של מחשוב, בסדרה שלמה של תחומים שבישראל יש כבר ידע ייחודי, יביאו בצורה הזו גם מדענים נוספים ויתרמו להעצמה נוספת.

משה ויגדור: זאת אומרת זה תהליך שבו יש רק זוכים, כי המדינה תזכה מזה שיחזרו.

משה ויגדור: המדענים שרוצים לחזור ישובו ותכף נראה גם את המספרים של מה הם מקבלים וזה בהחלט מרשים ואני אומר דברים חריגים, אלו דברים מאוד משמעותיים, באמת עם ראייה רחבה של טובת המדינה.

דני דנון: זה משהו שנוסה בעולם או שזה ייחודי לנו?

משה ויגדור: יש דברים כאלה שבוצעו בעולם, בוצעו באנגליה, בוצעו בגרמניה.

משה ויגדור: שם לא היה להם בעיה של הבאת מוחות, החזרת מוחות.

משה ויגדור: הם רצו, אבל, להביא ולמשוך מוחות אחרים, כמו מוחות ישראלים, למשל.

משה ויגדור: ויחד עם זה, רצו גם להעצים את היכולות המחקריות.

משה ויגדור: מתוך ראייה ברורה, שהעצמת היכולות המחקרים והתשומות והתפוקות שהדבר הזה נותן, מאדירים את הכלכלה, מוסיפים לתוצר ולתל"ג, לתוצר הלאומי, ומכניסים מערכות כלכליות שמביאות להעלאת רמת החיים.

משה ויגדור: אלה בעצם המשוואות שבהן אנחנו עובדים.

משה ויגדור: אני רוצה לומר שהקמנו מאגר מידע משולב עם משרד הקליטה.

משה ויגדור: משרד הקליטה מנהל בעצם מאגר מידע, שיש בו כ- 5,000 שמות של מדענים, שכולם נמצאים בקשר, יודעים על מרכזי המצוינות, הם צריכים כמובן להתאים לתחומים וביחד גם עם משרד המדע ועם האקדמיה הלאומית למדעים, זה שיתוף פעולה בהחלט ייחודי.

משה ויגדור: שוב, פה זה עוד פעם הזדמנות להודות למשרד הקליטה ולמנכ"ל ולצוות שעובד בעניין הזה, משום שבלי מאגר כזה, קשה מאוד באמת לפנות ולראות מי יכול להתאים לאן, כי צריך להגיע אל האנשים.

משה ויגדור: לא מספיק רק לפרסם, אלא צריך ממש Reaching out, להגיע אליהם ולהביא אותם לכאן.

משה ויגדור: ארבעה המרכזים הראשונים נמצאים כבר בדרך, זה אופרציה לא פשוטה, זה אופרציה עם הרבה אלמנטים של מדעיים ושל שיפוט, כי מדובר פה על מצוינות מדעית.

דני דנון: היה הליך של מכרז, אני ראיתי.

משה ויגדור: היה מכרז בין האוניברסיטאות והמכללות.

דני דנון: איפה זה עומד כרגע?

משה ויגדור: המכללות משתתפות.

משה ויגדור: אנחנו גמרנו את הגדרת ארבעת התחומים הראשונים שמייד תראו אותם.

משה ויגדור: היו הגשות.

דני דנון: יש החלטות כבר איפה זה עומד?

משה ויגדור: עדיין לא החלטות סופיות.

משה ויגדור: יש החלטות לגבי מה השלב הבא.

משה ויגדור: עד סוף דצמבר צריך להגיש את ההצעות הסופיות.

משה ויגדור: יש ועדות שיפוט בינלאומיות, עם מדענים בינלאומיים, בתוכם חתני פרסי נובל ועד מרץ אנחנו נפתח ארבעה מרכזים ראשונים.

משה ויגדור: בכל מרכז כזה, יהיו לפחות חמישה מדענים חוזרים.

אברהם מיכאלי: איפה נמצאים בינתיים אלו שהגיעו?

משה ויגדור: הם נקלטו בינתיים באוניברסיטאות בתחומים שונים.

משה ויגדור: צריך לזכור שבתוכנית ההשכלה הגבוהה, ואתה, חבר הכנסת מיכאלי, מאוד תומך ומאוד עוזר, בתוכנית ההשכלה הגבוהה לחומש הקרוב, לששת השנים הקרובות, יש תקציבים שמאפשרים קליטת מדענים, קליטת מורים, קליטת סגל, ולכן יש לנו היום את אות הרצון ואת שעת הרצון לקלוט אנשים נוספים.

משה ויגדור: אז יש לנו את הקליטה השוטפת, יש לנו גם את הפרויקט הזה, שהוא פרויקט שמושך ויביא.

משה ויגדור: אנחנו מדברים, כפי שאמרתי, על מאות מדענים, על ארבעה מרכזים שבמרץ כבר יתחילו לפעול, בדיוק שנה, ב- 14 למרץ 2010, הוצגה התוכנית בפני הממשלה.

דני דנון: מי המוביל?

דני דנון: מי השר האחראי על הפרויקט?

משה ויגדור: שר החינוך, יושב-ראש מל"ג, מבחינת תפקוד זה מתחת ליושב-ראש ות"ת, מנואל טרכטנברג והצוות של ות"ת מוביל את העניין הזה ומקדם אותו, כשליאת מעוז היא מנהלת הפרויקטים המיוחדים האלה ואני מציע שהיא תציג מספר שקפים.

דני דנון: בבקשה בקצרה, ליאת.

משה ויגדור: עשינו מצגת קצרה של הנושא.

דני דנון: בדגש על הנושא של עלות – תועלת, זאת אומרת, העלות היא גבוהה, אז בואו נתמקד בעניין הזה.

ליאת מעוז: קודם כל, אני מאוד שמחה להיות פה ולדווח על ההתקדמות בפרויקט.

ליאת מעוז: זה יהיה ממש על קצה המזלג, אבל יש לכם את החוברות.

דני דנון: כן, קיבלנו את החוברות, שמנו את זה בדו"ח.

ליאת מעוז: בעצם, מהם מרכזי המצוינות?

ליאת מעוז: מדובר על קיבוץ של חוקרים ישראלים מצטיינים גם מהארץ וגם תושבים חוזרים מחו"ל, כל אחד בתחום מאוד ספציפי וקוהרנטי.

ליאת מעוז: כמו שמשה אמר, מדובר על שיתופי פעולה בין מוסדות שונים בארץ, גם אוניברסיטאות המחקר, אבל גם בהחלט מכללות, בתי-חולים ומכוני מחקר.

ליאת מעוז: דהיינו, העצמה של תחומים שבהם יש יתרון יחסי, גם לישראל בכלל וגם למוסדות הספציפיים בפרט.

ליאת מעוז: כיצד הם יוקמו?

ליאת מעוז: מדובר על בחירה של עד 30 תחומים במהלך חמש השנים הקרובות.

ליאת מעוז: התהליכים יהיו משולבים גם עם תהליכים שיבואו מלמטה, מהשטח, יוזמות של מדענים ושל מוסדות לגבי מחקרים משותפים וגם מתוך ראייה רחבה, לאומית, לגבי צרכים מדעיים וצרכים של המשק.

ליאת מעוז: ההליך, כמו שאמרנו, באמת תחרותי וזה אבן בסיס בבנייה של מצוינות.

ליאת מעוז: באמת היה קול קורא עם פירוט התנאים להשתתפות ולזכייה במרכזי המצוינות ויש ועדות מקצועיות שיבחנו את ההצעות בצורה תחרותית.

ליאת מעוז: כרגע מתוכננים מרכזים לחמש שנים לפחות.

ליאת מעוז: במהלך חמש השנים כמובן נעשה אבלואציה ונלמד לקחים.

דני דנון: זה נושא חשוב, מי עושה את הפיקוח ובקרה על הפרויקט?

דני דנון: איזה גורם אומר – זה עובד, זה לא עובד, זה טוב, זה לא טוב-?

משה ויגדור: יש, קודם כל, אגף מיוחד שהוקם במל"ג, בדחיפה חזקה של האוצר, שעושה הערכת איכות של מחקרים בכל המערכת, גם כאן ומלבד זה, ועדות בינלאומיות, ועדות שיפוט יעקבו וייראו באמת את התוצאות המחקריות שיהיו כתוצאה מזה.

ליאת מעוז: קצת לגבי היעדים של אותם מרכזים.

ליאת מעוז: היעד הראשון במעלה ובעצם עליו אנחנו מדברים היום הוא נושא ההון האנושי, החזרה של חוקרים מצטיינים לארץ ויצירה של מסה קריטית של חוקרים מעולים בתחומים השונים.

ליאת מעוז: בנוסף לכך מדובר על הפריה הדדית, תחומי המחקר הם תחומים אינטר-דיסציפלינאריים.

ליאת מעוז: כמו שאמרתי, מדובר על שיתופי פעולה בין המוסדות וזה אחד היעדים שלנו ושיפור ושדרוג של תשתיות, גם תשתיות מחקר וגם תשתיות הוראה והכשרה בינלאומיות, שאותם מרכזים יקיימו.

ליאת מעוז: כל אלה ביחד ישתלבו כדי להשיג את יעד העל שהוא בעצם חיזוק המחקר המדעי בישראל וביסוסו כגורם מוביל בעולם.

ליאת מעוז: הכוונה היא ליצור פה World leadership בתחומים מסוימים.

דני דנון: מה קושר את החוקר אלינו?

דני דנון: זאת אומרת, אנחנו משקיעים בו עכשיו, נותנים לו את ה- Facilities, את המתקנים, את התקציבים.

דני דנון: מחר בבוקר הוא נוסע לאוניברסיטת מישיגן, עם הידע שאנחנו השקענו בו.

דני דנון: מה המנגנונים?

משה ויגדור: אחרי שחוקר ואנחנו מכירים חוקרים ואת השאיפה שלהם למחקר, לתוצאות, למצוינות.

משה ויגדור: אחרי שחוקר מקבל פה מעבדה כפי שתכף תראו גם את המשאבים ושהוא גם מקבל מעמד בתוך המסלול האקדמי הרגיל באוניברסיטה, הוא לא יצא מפה.

משה ויגדור: אין פה שום סיבה.

משה ויגדור: האוניברסיטאות פה מאפשרות לו מחקר, חופש מלא לבצע מה שנראה לו מתאים ומעניין.

משה ויגדור: נכון, אי-אפשר להתחרות עם המשכורות מעבר לים, זה גם לא נכון לנסות להתחרות אתן.

משה ויגדור: זה נכון לתת סביבה מחקרית.

דני דנון: אבל אין פה איזה שהוא משהו שאתה קושר אותו אליך.

דני דנון: נגיד, יש אנשים שהולכים לעתודה צבאית, אתה אומר להם – אנחנו משקיעים בכם, אבל אתם מחויבים ל- X  שנים עבורנו.

דני דנון: השאלה פה אם יש משהו שקושר את החוקר חוץ מהרצון הטוב שלו ואתה אומר – הוא כבר פה, אז יהיה לו טוב.

משה ויגדור: התרבות האקדמית של עבודה ביחד עם אנשים בעלי שם, חתני פרס נובל, עם סביבה אינטלקטואלית מתאימה, זה מה שמחזיק חוקר במקום שבו הוא נמצא.

משה ויגדור: עכשיו אנחנו יוצרים את זה כאן.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, עד עכשיו ההרגשה היתה, של אותם חוקרים, שבארץ הם לא נותנים להם, אנחנו לא נותנים להם את האפשרויות אפילו חלק מזה ממה שנותנים להם בחוץ לארץ.

אברהם מיכאלי: אני מבין החשיבה של המל"ג היתה ואנחנו תמכנו בזה כשדולה להשכלה גבוהה, שאותם אלה אפילו שאנחנו מסתכנים לגביהם, בסדר?

אברהם מיכאלי: אנחנו לא יכולים לחתום אתם חוזה מחייב אם תבוא לפה ואחרי שנה לא תעזוב כן תעזוב.

אברהם מיכאלי: שיבואו לפה וניתן להם את התנאים הסבירים, אנחנו מאמינים שהם כן יישארו פה ובוחרים, אני מבין.

אברהם מיכאלי: יש לנו סינונים, לפני שאנחנו מביאים אותם לארץ.

אברהם מיכאלי: לא כל אחד מחליט לבוא מחר בבוקר ומקבל את אותן הטבות שאנחנו נותנים.

ליאת מעוז: אני רוצה להתייחס קצת מנקודת ראות אישית.

ליאת מעוז: אני בעצמי הייתי חוקרת בחו"ל, יש לי הרבה מאוד חברים ישראלים שהם עדיין בחו"ל.

ליאת מעוז: אנחנו לא מנסים למשוך אותם על-ידי תנאים יותר טובים, זה אנשים שמאוד רוצים לחזור לארץ, מסיבות אישיות, מהרבה מאוד סיבות.

ליאת מעוז: וכל מה שאנחנו צריכים זה לאפשר להם את התנאים לחזור לפה ולא לעשות פשרות בצד האקדמי, כשהם באים לפה.

ליאת מעוז: וזאת בעצם המטרה של התוכנית הזאת, לאפשר להם לערוך פה מחקר ברמה מצוינת, כמו בחו"ל.

ליאת מעוז: אני אכנס פה לפירוט מה בעצם אנחנו מציעים לאותם חוקרים.

ליאת מעוז: מדובר קודם כל, וזה החסם הראשון שבעצם עומד היום בפני ישראלים שרוצים לחזור מחו"ל, זה מינוי אקדמי.

ליאת מעוז: מובטח לכל אלו שיחזרו מינוי אקדמי באחד המוסדות החברים באותו מרכז.

ליאת מעוז: מדובר על מענק מחקר של כ- 400,000 שקל לשנה למשך כל חמש שנות פעילות המרכז, זה מענק נדיב מאוד.

ליאת מעוז: מדובר על מענק חד פעמי לבניית המעבדה הראשונית של אותו חוקר, של כ- 1.5 מיליון שקלים, וכמובן משהו מאוד חשוב והוא לא נמדד בכסף, אבל הוא קריטי לפעילות מחקרית, זה מסה של חוקרים, קהילייה מדעית, שאותו חוקר ששב יוכל לשבת אתם ולעשות את המחקר.

ליאת מעוז: זאת בעצם חבילה חסרת תקדים, ואנחנו מקווים שהיא תהווה איזה שהוא סטנדרט בכלל מהיום, לאיך צריך לקלוט חוקרים מעולים באקדמיה.

משה ויגדור: חשוב לראות את ארבעת המרכזים.

ליאת מעוז: כן.

ליאת מעוז: שאלתם, אלה ארבעת המרכזים הראשונים שהפעילות שלהם מתוכננת כבר למרץ.

ליאת מעוז: מדובר על תחומים שיש בהם מצוינות קיימת כבר בישראל, שאנחנו רואים פוטנציאל לעידוד המצוינות הזאת ולהגברה שלה על-ידי היוזמה הזאת והבאת החוקרים מחו"ל.

ליאת מעוז: מדובר על קוגניציה, על בסיס מולקולארי של מחלות, גנומיקה, גנריות חלופיות ומדעי המחשב.

משה ויגדור: מילה אחרונה אני רוצה להוסיף, ברשותך, התועלת.

משה ויגדור: יש גם מאמץ מתמשך לעבודה עם תעשייה, את אותם תוצרי מחקר, להפוך למוצרים שיקימו תעשייה ויוכלו להכניס עוד פעם הכנסה נוספת במטבע זר למדינת ישראל.

משה ויגדור: זאת אומרת, מלבד התוצאות המחקריות, מלבד התוצרים, מלבד העלאת המדע הישראלי ושיהיו חתני פרס נובל נוספים ושיהיו זוכים ושיהיו זכיות נוספות במחקרים בינלאומיים, מלבד זה, יהיה גם תועלת כלכלית ישירה, בדרך של שיתוף פעולה עם התעשייה.

משה ויגדור: מאמץ, אגב, שעושים בימים אלו, גם עם משרד האוצר והמדען הראשי.

דני דנון: משה, אבל השאלה שלי, אם היינו לוקחים שליש מהסכום הזה, משקיעים אותו בפריפריה.

דני דנון: אתם לקחתם פה את השיא של המוחות, לקצה.

דני דנון: השאלה מה קורה עם דוקטורנטים, לפני שהם נוסעים.

דני דנון: אם אנחנו לא משקיעים פה המון כסף רק בלהביא כמה מאות, אני מעריך, בסופו של יום.

משה ויגדור: אני אתייחס לזה וליאת גם תוכל להוסיף.

משה ויגדור: קודם כל, יש לנו עידוד מיוחד לאותם חוקרים שהלכו לפריפריה.

משה ויגדור: בתוך מודל התקצוב החדש של ות"ת, יש אלמנט לפריפריה ולאזורי עדיפות לאומית ויש גם פריפריה זה אזורי עדיפות לאומית זה גם באר-שבע, זה גם מכללות, זה מכללת תל-חי, שמשתתפות גם במאמץ הזה.

משה ויגדור: זאת אומרת, יהיו חוקרים גם שם, שילכו לשם.

משה ויגדור: מלבד זה, כל חוקר כזה, יש אתו לבורנטים ואסיסטנטים ותלמידים ודוקטורנטים.

משה ויגדור: זאת אומרת, זה מסה שלמה שנמצאת ביחד עם החוקר, שנמצאת במקום שבו הוא יושב.

משה ויגדור: כך שאין ספק שאנחנו נראה בשנים הקרובות שגם באזורי הפריפריה, יש משמעות והשפעה לתוכנית הזו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: להוסיף משהו?

ליאת מעוז: כן.

ליאת מעוז: בנושא של המחקר אני מאוד מאמינה שהיוזמה הזאת היא לא רק מה שהיא.

ליאת מעוז: זאת היא יוזמה שבעצם הולכת לפתוח גל שלם מסביבה.

ליאת מעוז: היא תביא כמה מאות חוקרים, כמו שמשה הזכיר, אבל הרעיון הוא שכלל קהיליית החוקרים בחו"ל, תבין שיש פה עניין של מחויבות לאומית, יוזמה אמיתית והתפתחו פה מוקדים כל-כך מצוינים, שגם הרבה אנשים מעבר לכך יירצו לחזור והתוכנית הרב-שנתית תאפשר לאוניברסיטאות לקלוט אותם וגם הרבה מאוד ישראלים פה לא יצטרכו בכלל לעזוב, בגלל שכל רמת המחקר פה תעלה.

ליאת מעוז: אז אני חושבת שיש לזה השפעה בכמה מעגלים רחבים, הרבה מעבר ליוזמה הקונקרטית הזאת וזאת החשיבות שלה, בעצם.

סופה לנדבר: צריכים לקחת בחשבון שחלק של תושבים חוזרים, המדענים, זה נכס למדינת ישראל כמו תושבים אחרים.

סופה לנדבר: אנחנו, ואני אבקש מעומרי, ברשותך, שהוא יציג, עד כמה שהקליטה של המדענים העולים היתה קשה, ואנחנו צריכים לעשות הכל כדי שהכוכבים האלה יחזרו הביתה.

סופה לנדבר: מנכ"ל המשרד היה בראש ועדה שעבדה במשך שנה וחצי, כדי בעצם שהפרויקט הזה יצא לפועל ואני אסירת תודה לכל אלו שמובילים היום את הפרויקט.

סופה לנדבר: הוא לא פרויקט פשוט, זה אנשים שהם מסודרים בחו"ל, ואני שוב צריכה להדגיש, זה אנשים שחלק מהם לעתים קרובות מאבדים דברים כלכליים, אבל הם החליטו לחזור הביתה ואין היום מדינה בעולם שלא רוצה להחזיר את המוחות הביתה.

סופה לנדבר: אם אנחנו נצליח בפרויקט הזה – ואנחנו חייבים להצליח – זאת תהיה הצלחה ונכס של המדינה ואני מבקשת שאתה תיתן רשות דיבור לכמה אנשים מהמשרד שכן באופן טכני והם בעצם הבסיס של כל הפרויקט שיוצא היום לאוויר.

דני דנון: תכף ניתן לעומרי.

דני דנון: רק קודם כל חברת הכנסת ליה שמטוב, שהיא היו"ר היוצאת של הוועדה, ועדיין אתנו פה תמשיך להיות פעילה ביותר.

דני דנון: בבקשה, ליה.

ליה שמטוב: תודה, יושב-הראש.

ליה שמטוב: אני רוצה שוב לברך אותך, כי זו הישיבה הראשונה שלך, וגם את השרה, את סופה לנדבר, על העבודה שלה ואת כל העובדים במשרד שלה.

ליה שמטוב: נושא התושבים החוזרים הוא נושא חשוב ואני פה רוצה להתייחס למה שאמרו.

ליה שמטוב: אנחנו באמת, מדינת ישראל, לקחה לעצמה ואמרה – בשנה יגיעו 15,000.

ליה שמטוב: אבל אני חושבת שלא צריך כל-כך להסתכל על הכמות, צריך להסתכל על האיכות ובאמת, באים תושבים חוזרים שחוזרים ובדרך-כלל זה אנשים חזקים.

ליה שמטוב: הם מעתיקים את העסקים שלהם לפה ופה יוליה שמאלוב ברקוביץ’' אמרה – למה הם לא מגיעים לפריפריה.

ליה שמטוב: זה לא שנות ה- 80, כשאמרו לעולים, העולים הגיעו ואמרו להם איפה אתם רוצים?

ליה שמטוב: אתם רוצים בתל-אביב?

ליה שמטוב: אז נצרת עלית היא קרובה לתל-אביב.

דני דנון: אמרו להם ליד הים.

ליה שמטוב: כן, המדיניות השתנתה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל זה אין לנו פריפריה.

סופה לנדבר: יש לנו פריפריה, ופריפריה חזקה.

ליה שמטוב: לא צריכים לחזור למעברות ולא צריכים לחזור, כל עלייה זה משהו אחר.

ליה שמטוב: אבל אני רוצה להגיד, מי שחזר לארץ והעתיק את העסקים, הרבה מהם דווקא, העסקים האלה, הם היום בפריפריה, יכול להיות שהם גרים במרכז הארץ, העסקים הם בפריפריה, וזה נותן את מקומות העבודה לתושבי הארץ.

ליה שמטוב: מה לגבי הפרסום.

ליה שמטוב: קודם כל, מי שכן מעוניין לחזור, אז באמת הוא מתעניין ויש פרסום ופרסום רחב.

ליה שמטוב: חוץ מזה, יש משפחות פה בארץ שלוחצים על הילדים שלהם, על המשפחות שלהם, וגם ילדים שנסעו עם ההורים, שהיו בגיל עשר, 12, שלא יכלו להחליט, היום הם מגיעים בכל מיני תוכניות, בתוכנית נעלה לפה, וכל מיני תוכניות אחרות, ומושכים את ההורים לפה.

ליה שמטוב: תודה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עומרי, בבקשה.

דמיטרי אפרצב: ברשותך, רק משפט אחד.

דמיטרי אפרצב: התוכנית להשבת מוחות, שהיא תוכנית באמת גרנדיוזית חשובה מאוד, זו פריצת דרך, יש נקודה אחת שהיא מאוד חשובה והיא עוזרת או תעזור להצלחתם של אותם מדענים, זה כל אותו חוג משפחתי שחוזר יחד אתם.

דמיטרי אפרצב: כי הם לא נכנסים לקטגוריה, ופה אנחנו נכנסים לתמונה ונותנים את כל הסיוע הנדרש.

דמיטרי אפרצב: לפעמים זה לא פחות חשוב מאשר העזרה למדען עצמו.

דמיטרי אפרצב: כי המדען צריך להיות שקט ורגוע ולעסוק בשלו, בלי לחץ ודאגות מסביב על נושא של ילדים ובני הזוג.

דני דנון: בבקשה, עומרי.

עומרי אינגבר: אני רוצה להתחיל עם איזה שהיא תמונה שנקבל את הפרופורציות.

עומרי אינגבר: כי התוכנית שהוצגה על-ידי הות"ת היא תוכנית מעולה, אבל המספרים שלה הם מוגבלים.

עומרי אינגבר: יכול להיות שההשפעה שלה על המדע במדינת ישראל תהיה השפעה מרחיקת לכת.

דני דנון: מה זה מספרים?

דני דנון: כמה?

עומרי אינגבר: אז ככה – אנחנו מעריכים שיש בין 7,000 ל- 10,000 מדענים ישראלים השוהים בחו"ל.

עומרי אינגבר: מדינת ישראל מייצרת בכל שנה, בשנים האחרונות, 1,500 PhD מדי שנה, זאת אומרת כל שנה בספטמבר או באוקטובר, הגלימות השחורות והכובעים, מקבלים 1,500 איש את התואר דוקטורט שלהם.

עומרי אינגבר: האקדמיה בעשור האחרון הצטמצמה, לא קלטה, ולכן מספר הסגל המוחלף על-ידי חדשים בעשור האחרון היה משהו בסביבות 50 עד 70 בשנה, כלומר נוצר לנו גירעון אדיר מהבחינה הזו שאנחנו מייצרים ולא קולטים.

עומרי אינגבר: הוות"ת מדבר על זה שבעקבות התבגרות הסגל האקדמי, בעשור הבא, שהתחיל עכשיו, תהיה קליטה הרבה יותר גדולה כתוצאה מפרישה.

עומרי אינגבר: מדובר ב- 11 שנים, משהו בסביבות 2,200, אם יגדילו, זה יהיה משהו בסביבות 200, 250 חברי סגל בשנה.

עומרי אינגבר: עדיין זה אומר שיש בעיית קליטה של מדענים במדינת ישראל.

עומרי אינגבר: זו הבעיה שמולה ניצב המרכז לקליטה במדע ביום-יום, שיש אלפי, בטח מאות, שרוצים לחזור ומה שמעכב אותם זה מקום תעסוקה אתגרי.

עומרי אינגבר: פחות הכסף.

עומרי אינגבר: נכון שהכסף הוא משפיע, השכר המפתה באמריקה או בסינגפור, אבל הנושא המרכזי בסקרים שאנחנו עושים, שאנחנו ערכנו, הוא מקום תעסוקה אתגרי שבו הוא יוכל לממש את הפוטנציאל שהוא עשה.

עומרי אינגבר: זאת אומרת, יש מדענים, אם אני לוקח את הפרופיל של אותם מדענים, זה מדענים ישראלים, שעשו דוקטורט, את כל לימודיהם עד דוקטורט, כולל דוקטורט, בישראל, עם כל ההשקעה שמדינת ישראל השקיעה בהם, וכאן אני עונה לחברת הכנסת יוליה שמאלוב, שמדינת ישראל השקיעה ואנחנו חייבים להחזיר את ההשקעה הזו כי זה אובדן השקעה.

עומרי אינגבר: זו הסיבה שאנחנו כל-כך רצים אחרי זה.

עומרי אינגבר: אנחנו מאבדים השקעה.

עומרי אינגבר: הם יצאו לפוסט-דוק, ובלית ברירה לא חוזרים.

עומרי אינגבר: הבעיה היא מאוד גדולה בתחום הביו-טכנולוגיה, תעשיית הביו-טכנולוגיה היא בחיתוליה, כבר מדברים על כך שצריך, מדינת ישראל צריכה קטר נוסף בתעשייה שידחוף את הצמיחה.

עומרי אינגבר: דיבר על זה ינאי שהיה מנכ"ל משרד המדע, אני חושב, ב- 94 או 95, אבל זה לא קרה מאז.

עומרי אינגבר: ורק עכשיו, בשנתיים האחרונות, המדען הראשי של משרד התמ"ת היוצא, שינו שם מדיניות והתחילו לעסוק בפעילות שאולי יניבו פירות בעוד שבע, שמונה, תשע שנים, שהתעשייה הזו תוכל לקלוט.

דני דנון: לדבריך, אתה אומר, בתקציב הזה אפשר להשתמש.

עומרי אינגבר: לא לא, אני לא אומר את זה, אני לא אומר את זה.

עומרי אינגבר: יש, המועצה להשכלה גבוהה, היא הגוף האמון במדינת ישראל מה לעשות הכי טוב בכסף שניתן להשכלה גבוהה והם שקלו את הדברים האלה, שקלו את הדברים האלה והם אמרו – אנחנו נביא את הכוכבים והתהליך הזה של הבאת כוכבים, הוא ימנף.

עומרי אינגבר: אבל התהליך הזה לוקח זמן, הוא ייקח שבע, שמונה, עשר שנים שאותם כוכבים ייצרו את המרכזים החזקים שבהם יהיה מקום לעובדים נוספים, לפוסט דוקטורנטים, ולעוד דוקטורנטים ולעוד חוקרים כי הם יביאו תקציבים.

עומרי אינגבר: היום הבעיה של צוותי המחקר במדינת ישראל, ואני אמרתי את זה לוות"ת, בכמה הזדמנויות, שהם קטנים.

עומרי אינגבר: בגרמניה, לדוגמה, לכל פרופסור שהוא חבר סגל, אז הר-פרופסור ויש לו חמישה, שבעה, שמונה, עשרה, 15 חוקרים שבתקן חוקרים, עובדים אצלו.

עומרי אינגבר: אין אצלנו את זה.

עומרי אינגבר: באמריקה, בגלל כוח המשיכה שלה, עושים את זה הפוסט-דוקטורטנים.

עומרי אינגבר: בצרפת עושה את זה ה- CNRA, זאת אומרת, יש תקנים של המדינה לחוקרים בצוותי מחקר שמתניידים ממקום למקום.

עומרי אינגבר: במדינת ישראל אין את זה.

עומרי אינגבר: צוותי המחקר מורכבים מאיש הסגל, פלוס הדוקטורנט האחד או שניים שיש לו.

עומרי אינגבר: ולכן גם חל גידול בדוקטורנטים, כי הצורך להרחיב את צוותי המחקר הוא צורך חיוני, זה התמודדות בשוק המחקר העולמי ולכן אתה צריך עוד אנשים אז הגדילו את מספר הדוקטורנטים.

אברהם מיכאלי: לפי מה שאתה מתאר, המצטיינים האלה שאנחנו מביאים אותם עכשיו במסגרת עידוד, הם מחר, גם אם הם יתאקלמו בארץ, גם אם הם יפתחו את המרכזים מסביב להם, עדיין נצטרך לתקצב תקציבים נוספים בשביל להשיג את המקומיים, שאנחנו בעצם כל שנה עדיין מוציאים אותם מהאוניברסיטאות או מהמכללות.

עומרי אינגבר: אנחנו לא מוציאים, מה זה, אנשים לומדים.

אברהם מיכאלי: אם עכשיו יש חסר בתקצוב, אנחנו, אני מבין שוות"ת השנה כן תקצב את זה, גם יש לו תקציב נוסף, זה המהפכה ברפורמה.

עומרי אינגבר: תראה, אני נתתי את הפרופורציות של מה יכול להיות, מה גבול הקליטה במתכונת הקיימת.

עומרי אינגבר: אם לא פותחים מסלולי מחקר מתוקננים, מתוקצבים, ובסדר עדיפויות של הוות"ת זה לא יהיה, אז יש כאן פער והפער הזה צריך להיסגר כנראה על-ידי התעשייה.

עומרי אינגבר: באמריקה, לדוגמה, 50% מה- PhD's, עובדים בתעשייה ולא במגזר הציבורי.

עומרי אינגבר: אצלנו משהו בסביבות 15%, משהו כזה.

עומרי אינגבר: זה המפתח, בסופו של דבר.

עומרי אינגבר: כלומר, צריך בסופו של דבר להשקיע במחקר ובפיתוח בתעשייה.

עומרי אינגבר: אם אתם פותחים את הנושא הזה, אז במדינת ישראל, האוצר מתפאר כל הזמן שמדינת ישראל, מבחינת ההוצאה הלאומית למו"פ, היא במקום ראשון בעולם, הרבה לפני כולם.

עומרי אינגבר: אבל השאלה היא מהי ההשקעה הממשלתית מתוך סך-הכל ההוצאה הלאומית למחקר ולפיתוח.

עומרי אינגבר: אז אני אסביר לך, אתן לך את הנתון.

עומרי אינגבר: הנתון הוא 17.5%, כשהממוצע ב- OECD, השקעה ממשלתית היא 35%.

עומרי אינגבר: זה העניין.

עומרי אינגבר: זה העניין.

עומרי אינגבר: אם אנחנו היינו במקום ארבעה מיליארד משקיעים במו"פ בשנה, משקיעים שמונה מיליארד במו"פ בשנה, הדברים היו אחרים לגמרי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עו"ד עמירם גיל, מההסתדרות הרפואית בישראל, בקצרה, בבקשה.

עמירם גיל: תודה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת.

עמירם גיל: זה באמת יהיה קצר.

עמירם גיל: ההסתדרות הרפואית, אני רוצה לציין שוב לחיוב רב את התוכנית לקליטת מדענים וקליטת רופאים.

עמירם גיל: מדענים, זו תוכנית שההסתדרות הרפואית תמכה בה וליוותה אותה מההתחלה, בעצם.

עמירם גיל: השרה דיברה פה על אנשים שהם נכס למדינת ישראל.

עמירם גיל: אני חושב שזו בדיוק ההסתכלות וזה גם מצביע לע חסר מסוים ועל הזדמנות.

עמירם גיל: התוכנית, והתוכניות שהוגשו פה והתוכנית של משרד הקליטה לקליטת מדענים ורופאים מדענים, מחייבים בעצם, התוכניות האלה מחייבות רכיב של מחקר.

עמירם גיל: כיום במדינת ישראל ישנו מחסור אקוטי ברופאים.

עמירם גיל: אני לא אכנס לכל הנתונים, הם לפניכם, בנייר העמדה שהגשנו היום.

עמירם גיל: הדיון הזה, מחסור שרואים אותו לכל אורך, לכל השדרה בעצם, במקצועות הרפואה היום בישראל.

עמירם גיל: אני חושב שכדאי לחשוב איך אפשר לרתום את התוכניות האלה, שכאמור הן תוכניות חשובות ומבורכות, כהזדמנות להביא לא רק רופאים מדענים, אלא רופאים שעוסקים במקצועות רפואה כלליים וספציפיים, אבל לאו דווקא מזווית של מחקר.

אברהם מיכאלי: אתה יכול לתת לנו נתונים, לאור התקשורת של השבועות האחרונים על רופאים צעירים שעוזבים את המקצוע?

אברהם מיכאלי: כהסתדרות רפואית, מה הנתונים, כמה בוגרי מחזור של חמש שנים אחרונות וכמה עוסקים בפועל במקצוע?

עמירם גיל: הנתון שאנחנו ציינו פה אני חושב שהוא נתון שאומר הכל, בעצם, שבהשוואה למדינות, רוב מדינות אירופה, למשל, אנחנו רואים פחות מחצי לעומת מדינות אירופה, של סטודנטים לרפואה, שמצטרפים מדי שנה פר 100,000 איש, שזקוקים בעצם לטיפול רפואי.

עמירם גיל: זאת אומרת, החוסר נוצר גם מכמות המצטרפים מדי שנה למקצוע הרפואי, ארבעה בעצם, ארבעה אנשים פר שנה לכל 100,000 איש, וגם מסיבות אחרות, של אנשים שעוזבים, ואגב, המדדים בנושאים האלה הם בעייתיים, כי הם עוזבים הרבה פעמים לרפואה פרטית, שזה תחום שמאוד מאוד מושך, לתחומי רפואה שיותר קל לעסוק בהם גם בחו"ל, יש פה גם נטישת מוחות לתחומים שהם דרושים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה מדבר גם על מתמחים?

עמירם גיל: כן.

עמירם גיל: אנחנו מדברים גם על מתמחים וגם על אנשים שהם כבר ברמה יותר מתקדמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי מאוד הגיוני שהם יעזבו.

עמירם גיל: חד-משמעית, נושא התנאים, נושא השכר, נושא שעות העסקה, נושא הקידום.

עמירם גיל: הכל, נושא התקינה.

עמירם גיל: ועדת אמוראי הצביעה על כך שהתקינה בישראל של כוח-אדם רפואי ומיטות אשפוז, אגב, רלוונטית לשנות ה- 70.

עמירם גיל: בכלל אין שום מענה לזה.

עמירם גיל: כל זה – בעיה נפרדת, שראויה לדיון נפרד, כמובן, לא הדיון הספציפי הזה.

עמירם גיל: אני חושב שמה שכן רלוונטי זה שיש מענה, אפשר למצוא הזדמנות בתוכניות האלה של משרד הקליטה לתת מענה מסוים, חלקי, אבל פוטנציאל רב לתת מענה למחסור הזה שהולך ומחמיר בגלל כל הסיבות שצוינו פה על-ידי משיכת רופאים שלאו דווקא עוסקים במחקר, אלא עוסקים ב-מה לעשות, העבודה הרפואית היום-יומית של הצלת חיים ומתן שירות רפואי.

עמירם גיל: האנשים האלה נמצאים בחו"ל, עובדים במוסדות רפואיים בחו"ל, ואני חושב שניתן לחשוב על דרכים, שזה כמובן יחייב תקצוב נוסף, זה יחייב תמריצים נוספים, אבל ההזדמנות שם וההסתדרות הרפואית רואה בזה פוטנציאל רב.

עמירם גיל: אנחנו קוראים למשרד הקליטה, בראש ובראשונה, לחשוב באמצעות צוותי העבודה שכבר קיימים, איך אפשר בעצם להביא לכאן גם רופאים ולא רק מדענים רופאים.

סופה לנדבר: בפרוגרמה של עידוד עלייה אנחנו הבאנו עשרות רופאים והם מצליחים מאוד וחלק גדול הם כבר אחרי מבחנים ואנחנו, יחד עם משרד הבריאות, עשינו כמה צעדים כדי להקל על המבחנים ועל האפשרויות להיכנס לחיים המקצועיים.

דמיטרי אפרצב: השאלה היא איך ההסתדרות הרפואית הולכת להשפיע או לעזור למשרד הבריאות, להקל בכל אותם מבחנים של רישוי.

סופה לנדבר: זה לא רק במשרד הבריאות, אתה יודע שאנחנו שותפים עם משרד הבריאות.

סופה לנדבר: זה יותר עם משרד האוצר, בגלל שזה תקנים, זה מיטות וכו'.

דני דנון: תודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: משהו לא ברור לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שוב פעם אני חוזרת על כך שאני מאוד מברכת על התוכנית, כל אחד שעוזב את הארץ, זה חלק מתא של כולנו שעזב אותנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל כמו שאמר חבר הכנסת מיכאלי כרגע, אנחנו ערים לכך שהרבה מאוד אנשים שלומדים רפואה היום בארץ, עוזבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כל-כך מבינה למה אני צריכה להשקיע כסף בשביל להביא את האחרים במקום לעשות הכל כדי להשאיר קודם כל את אלה שגרים פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת, משהו פה לא מסתדר לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תראה, יש פה שקט גם.

דמיטרי אפרצב: לא, יש תשובה.

סופה לנדבר: יש מיליון תשובות, אבל בבת-אחת אי-אפשר לענות לך ומוזר, איך את, חברת כנסת, לא מבינה את הדברים.

סופה לנדבר: מערך של אנשים שעוזבים את מדינת ישראל, זה מיליון סיבות ואם אנשים עזבו, זה לא יכול למנוע ממדינת ישראל להשקיע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז את נותנת להם פרס לחזור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את נותנת להם פרס לחזור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם אלה שנמצאים פה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם הרופאים שנמצאים פה, שמקבלים 21 שקל לשעה?

דני דנון: חברת הכנסת ברקוביץ', אני חושב שהנושא, אמרתי לך את זה גם בעבר, אין סתירה.

דני דנון: אנחנו צריכים, מצד אחד, להשקיע בתחום א'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יופי, אבל אנחנו לא משקיעים.

דני דנון: ובתחום ב', אנחנו אמונים פה, בוועדה הזאת, על העלייה, הקליטה והתפוצות והתפקיד שלנו הוא לעודד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא תהיה עלייה לפה, אם אלה שנמצאים עוזבים, נקודה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא יעזור למיליון תוכניות שתעשו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם רופא צעיר בישראל, בהתמחות, מקבל 21 שקל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יעזור כלום.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אתם יכולים לעשות.

דני דנון: את חברת כנסת ואני כחבר כנסת, יש לנו את היכולת לפעול ואנחנו פועלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז אני בשביל זה מציעה.

סופה לנדבר: אז תנסי לפעול בוועדות שונות, בוועדת כלכלה וכספים, כדי לעשות את התנאים של רופאים ומעסיקים במדינת ישראל יותר טובים.

דני דנון: אנחנו, כל נושא שנעסוק בו, בוועדה הזאת, ומחר אנחנו מסיירים במגזר האתיופי, עם בעיות האלימות, ובשבוע הבא בהתבוללות, וכל נושא שנעסוק בו, אפשר יהיה לבוא ולהגיד לנו – מה אתם קופצים על שם?

דני דנון: תראו מה קורה פה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון.

דני דנון: וזה לכל נושא שנעסוק בו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וזה חלק מהתפקיד של משרד הקליטה, כי זו קליטה.

דני דנון: נכון.

דני דנון: אבל התפקיד שלנו, כוועדה, הוא לעסוק, לבדוק איך אנחנו מביאים ומשפרים את המערך של עידוד עלייה וקליטה ואת כל החוליים של החברה הישראלית, ברור שאם היה הכל הרבה יותר טוב, אז גם היה יותר קל.

דני דנון: אבל אני חושב שאנחנו צריכים פה להתמקד בנושאים האלו, לבקש הסברים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו צריכים לדבר גם על הנושאים האלה, שאני מדברת, כי זה צריך להישמע בכל הזדמנות, בכל ועדה, בכל מקום, להסביר שהעלייה לישראל יכולה להגיע רק כשעולה חדש הגיע לישראל, כתב מכתב, כתב מייל, צלצל ואמר שטוב לי כאן, תבוא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה שווה מיליון פרסומים ודברים אחרים שנעשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואי-אפשר להתעלם מזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חושבת שזה מקום נכון לדבר עליו, שעם כל הכבוד שאנחנו רוצים להחזיר והלוואי שכולם יחזרו, אבל הדרך הכי טובה להחזיר אותם זה לתת להם דוגמה שאלה שמסיימים פה רפואה, לא עוזבים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ועל זה אנחנו גם צריכים לשקוד ויש פה כמה חברי כנסת, כולל השרה, שאנחנו צריכים להתייחס לזה מאוד ברצינות.

דני דנון: אז אני אומר את זה בצורה ברורה, ואני אומר את זה פה מצולם – המקום הכי טוב ליהודים לגור בו, זה מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לצערי הרב, ממש לא.

דני דנון: זו העמדה שלי.

סופה לנדבר: הדשא של השכן ירוק יותר.

דני דנון: זה אולי דיון, לא כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא, מה קרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם לא אוהבים לשמוע את האמת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה מפריע?

דני דנון: יוליה, הנושא הזה הוא מעניין.

סופה לנדבר: סליחה, יוליה, תרשי לי להגיד לך, זה לא אמת זה שטויות.

סופה לנדבר: לא יעזרו צעקות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: יוליה, אני חושב שהנושא הובהר, כולנו מסכימים שאנחנו רוצים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 1,200,000 איש מתחת לקו העוני במדינה היהודית.

סופה לנדבר: תני לי לתת לך טיפ כחברת כנסת חדשה, אל תעשי סלט מכל דבר.

סופה לנדבר: כאן תושבים חוזרים, ואני קוראת להם לחזור הביתה, בגלל שיש כאן משפחות, יש כאן אנשים.

סופה לנדבר: לעומת חברת כנסת שלא רוצה אותם כאן, אנחנו כן רוצים אתכם כאן, אנחנו נעשה הכל והמשרד לקליטת עלייה, כמו שמטפל בעולים חדשים, כך אנחנו יחד אתכם, צד בצד, יד ביד, נעשה הכל כדי שאתם תרגישו כאן שאתם רצויים.

סופה לנדבר: כך אני רוצה לסיים את הוועדה, תודה רבה.

דני דנון: אנחנו כבר מסיימים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: דקה לצה"ל, דקה מטכ"לית על צה"ל ותושבים חוזרים ואחרי זה אני מסכם, כי אנחנו צריכים לעלות למליאה.

דני דנון: בבקשה, סגן-אלוף, רפי שושן מאכ"א, בבקשה.

רפי שושן: משהו קצר, כי אנחנו נשמח לקבל מוחות כמובן לצבא ויש גם בתהליכים של עולים, תושבים חוזרים, בוגרים מקצועות אקדמיים, נקבל אותם חזרה לשורות הצבא.

רפי שושן: יש מדיניות שלמה, אני לא אכנס אליה.

רפי שושן: אני חושב שבשנים האחרונות יצרנו מדיניות מקלה עם תושבים חוזרים שיכולים להגיע לפה, מכירים מצוין פרויקטים של פרויקט נעלה, גם משרד הקליטה ופרויקטים נוספים, גם להיחשף למדינה בלימודים תיכוניים, או בלימודים אקדמאיים, למי שכמובן יצא מהארץ בגילאים יחסית צעירים, שמרכז חיי ההורים עדיין בחו"ל והוא מגיע ונחשף ויש פה הזדמנות מצוינת גם לקבל החלטה אם לחזור בחזרה לחו"ל, או להישאר בארץ.

רפי שושן: כמובן שאם הוא חוצה גיל מסוים וכיוצא בזה, אנחנו נחייב אותו בשירות.

רפי שושן: אנחנו נשמח, כי ראינו פה כסעיף, כחלק מההצעה, עם כל הסיפור של התגמול לאלו שמשרתים בצבא, אני חושב שזה רעיון נכון וצריך לייצר איזה שהיא דיפרנציאליות מסוימת גם בין השירות הצבאי לבין השירות הלאומי.

רפי שושן: גם שם, בסוף, מי שמגיע לפה ומשרת בסוף שירות משמעותי, שירות קרבי, דיברו פה על גרעין צבר כדוגמה, פרויקט פנטסטי שגייסנו בחודש הקרוב 240 בני נוער צבר ליחידות קרביות, ולשירות משמעותי.

רפי שושן: זו הקבוצה שצריך להמשיך ולתגמל ולחזק אותה, אצלנו בדרך השירות הצבאי וכמובן גם בהמשך, למעלה מ- 85% - 90% מהם גם נשארים בארץ, לאחר השירות הצבאי וזה פרויקטים שבסוף מכילים גם את השירות הצבאי וגם, כמובן, מחויבות.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לסכם.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, מברכת את משרד העלייה והקליטה על פעילותו הנמרצת להשבת ישראלים השוהים בחו"ל.

דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל דו"ח מסכם של שנת 2010 של מספרי הישראלים אשר שבו לישראל.

דני דנון: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה נמרץ עם הקהילות הישראליות הנמצאות בחו"ל.

דני דנון: הוועדה מברכת על פרויקט שמירת המוחות, קוראת להגביר את נושא בדיקת המדדים ואת בדיקת עלות תועלת של הפרויקט ולשקול בדיקה של גורם חיצוני של הנושא הזה.

דני דנון: הוועדה רואה חשיבות רבה בהבאת יהודים באשר הם לישראל ותמשיך לעקוב אחר נושא הבאתם של ישראלים לישראל.

דני דנון: תודה רבה.

סופה לנדבר: ונשלב ידיים.

דני דנון: תודה רבה.