ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 515, 2010-11-10 09:15

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום הצעת חוק התקציב לשנות הכספים 2011-2012, התשע"א-2010, תקציב משרד הבריאות.

משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר שמשרד הבריאות עבר בשנה וחצי, כבר יותר משנה וחצי, טלטלה מאוד בריאה.

משה גפני: במשך הרבה מאוד שנים הורגלנו לכך שמשרד הבריאות, האנשים עשו את העבודה ועשו אותה בסדר גמור, אבל לא הרגשנו רפורמות מיוחדות.

משה גפני: היה נראה שהמשרד נוסע על רוטינה.

משה גפני: אני מדבר מבחינת הדרג הנבחר.

משה גפני: התמנה מי שמופקד על משרד הבריאות שתפקידו, מעבר לטיפול הרגיל שהמשרד עושה והוא עושה את זה נאמנה, לחולל שינויים לאור הנסיבות המשתנות ולאור מערכת הבריאות שמשתנה.

משה גפני: מאז הרב ליצמן נכנס לתפקידו, משרד הבריאות הפך להיות משרד שמחולל שינויים אמיתיים בתחומים רבים, בכל התחומים, שאני וכולנו מאוד מברכים עליהם.

משה גפני: מדובר בביקורות שהוא עושה בבתי החולים.

אמנון כהן: ביקורות פתע.

משה גפני: גם ביקורות פתע.

משה גפני: ג'ומס, לא רציתי להתחיל בלעדיך.

חיים אורון: אני הגנתי עליך ועל ועדת הכספים בוועדת הכנסת.

חיים אורון: את כל נושא הפנסיה העבירו לוועדה אחרת.

חיים אורון: אתה מסתכל עלי כאילו אתה לא יודע.

משה גפני: הישיבה הסתיימה?

חיים אורון: הגיעו לסוף שכבר אין עליו ויכוח.

משה גפני: ג'ומס, התחלתי לומר שמאז הרב ליצמן נמצא בתפקיד, משרד הבריאות עובר טלטלה ורפורמות שהן מאוד חשובות, ששנים רבות לא נעשו במשרד הבריאות.

משה גפני: גם ביקורות הפתע שלו בבתי החולים, גם רענון המערכת, גם המציאות הזאת בה מערכת הבריאות נמצאת תחת עין בוחנת כל הזמן עכשיו ואני חושב שזה חשוב לכולנו.

משה גפני: אני מברך את הרב ליצמן על כך.

משה גפני: זאת ההזדמנות גם לברך את המנכ"ל, דוקטור רוני גמזו, שממלא את תפקידו כבר כמה חודשים.

משה גפני: אני מברך אותך על התפקיד המאוד חשוב הזה שהוא חשוב לכל אזרחי מדינת ישראל, אנשים שנמצאים בשעות קשות שלהם והם במצוקה.

משה גפני: הרי לא באים למשרד הבריאות עם בעיות של אנשים בריאים אלא עם בעיות של אנשים שלא נמצאים בבריאות טובה או לפחות רוצים למנוע את המחלות.

משה גפני: אני מאחל לך הצלחה בתפקידך.

משה גפני: אדוני סגן השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה אדוני היושב ראש, תודה על המחמאות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות אכן עבר כמה שינויים ואני מקווה שאלה שינויים לטובה, ועוד מעט נשמע את החברים כאן כי חשוב לי מאוד לשמוע וללמוד.

יעקב ליצמן: למשרד הבריאות, בניגוד למשרדים אחרים,  יש הסכם תלת-שנתי ולא לשנתיים.

יעקב ליצמן: הסכם בריאות-אוצר הוא לשלוש שנים, הסכם עליו חתמנו והוא לא שייך לתקציב.

יעקב ליצמן: הוא אמנם חלק מהתקציב, אבל זה לא שייך דווקא להסכם התקציב.

יעקב ליצמן: עשינו שינויים רבים, קודם כל גם בעריכת התקציב, בספר התקציב בתוכו והכל יותר שקוף.

עמי צדיק: קשה לעקוב אחרי השינויים כי הסעיפים השתנו.

יעקב ליצמן: צריך לתת לך כמה דברים לעבוד עליהם.

יעקב ליצמן: צריך לומר תודה רבה על כך שעשינו את הכל שקוף וזה לא טייס אוטומטי בסעיפים.

יעקב ליצמן: פעם אחת עשינו סדר בכל הדברים ושינינו מהיסוד.

יעקב ליצמן: אני חושב שכך נכון היה לעשות.

יעקב ליצמן: המנכ"ל עוד מעט יציג את המצגת, אבל אני רוצה להעלות כמה נקודות ואעשה זאת בכותרות, כך שאחר כך הן יועלו לדיון.

יעקב ליצמן: קודם כל, תוכנית שכולם מדברים עליה היא תוכנית בריאות השיניים.

יעקב ליצמן: בהסכם יש לנו כבר  עד גיל 14.

יעקב ליצמן: בשנה הבאה זה יהיה עד גיל 10, בשנה הקודמת זה היה עד גיל 8, בעוד שנתיים זה יהיה עד גיל 12 ואחר כך עד גיל 14.

יעקב ליצמן: זה בהסכם חתום עם תקציב.

יעקב ליצמן: הוספנו השנה גם מכשירי שמיעה והגדלנו את התקציב לכך כדי לשדרג ולהכפיל את ההשתתפות שלנו.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה חשוב מאוד.

יעקב ליצמן: באישור ועדת הכספים בזמנו וגם ועדת העבודה והרווחה, הוספנו שמונה מכשירי MRI ואנחנו עומדים להעביר בקשה נוספת לעוד שלושה מכשירים, בהסכמת משרד האוצר.

יעקב ליצמן: 11 מכשירי MRI זה יותר מאשר להכפיל את המספר שהיה לנו קודם.

יעקב ליצמן: המצב יהיה שלכל בתי החולים  ללא יוצא מן הכלל יהיה להם מכשיר MRI, אם זה בצפון, בדרום, באסף הרופא, באשקלון, בנהריה, בזיו-פוריה, בבית החולים העמק וכולי.

יעקב ליצמן: בכל המקומות יהיה מכשיר MRI וזה יגרום לכך שהתורים ירדו ולא יצטרכו לחכות זמן רב, להגיע ב-3 בבוקר לבית החולים לבדיקה וכולי.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך להוריד את המחיר של ה-MRI כי אני חושב שהמחיר גבוה, אבל עוד חזון.

יעקב ליצמן: צריך להשאיר משהו לאחר כך.

יעקב ליצמן: בריאות הנפש.

יעקב ליצמן: אנחנו הצגנו את הרפורמה.

יעקב ליצמן: אני יודע שהיו הרבה תהיות כי הייתי נגד הרפורמה בבריאות הנפש, אבל אני רוצה להסביר למה הסכמתי לכך.

יעקב ליצמן: אנחנו עשינו הרבה שינויים ועוד נעשה הרבה שינויים גם בוועדה וגם בדיונים.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי פעם, עוזריי בדקו וראו שבעשר השנים האחרונות היו שמונה שרי בריאות וכל אחד כיהן כשנה ורבע.

יעקב ליצמן: אם כן, קודם כל בשורה טובה, אני עברתי את התקופה הזאת ומכהן כבר שנה ושמונה חודשים.

יעקב ליצמן: כנראה שהסיבה לכך היא כי אני סגן שר ולא שר.

יעקב ליצמן: אם אני הייתי משנה את הרפורמה והייתי עובד על תוכנית חדשה, זה לא היה מתבצע עד שהשר הבא יגיע והוא יאמר שהוא לא מסכים ושוב יחכה.

יעקב ליצמן: כך נמשכת הרפורמה כבר עשר שנים.

יעקב ליצמן: אם כן, קודם כל, יש רפורמה.

יעקב ליצמן: אני הולך להיאבק על הרפורמה.

יעקב ליצמן: יש כמה כללים שהם בגדר קו אדום ואני לא אתן לפגוע בשיקום, אני לא אתן לפטר עובדים וכולי.

יעקב ליצמן: יש הרבה דברים אבל קודם כל ביסוד יש עבודה, יש רפורמה ואנחנו נשתדל לשפר אותה.

יעקב ליצמן: עשינו דבר שלא היה בתקציב משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: לקחנו 150 מיליון שקלים שהיו בפיתוח של המשרד ועברנו על כל בתי החולים הפסיכיאטריים.

יעקב ליצמן: המצב היה נורא ואיום בבתי החולים, המצב מתחת לכל ביקורת ולא אנושי היה להיות בהם.

יעקב ליצמן: אני חושב שהגיע הזמן שפעם אחת, פעם ראשונה, ניקח את הכסף הזה שהיה לנו ונעביר אותו לבריאות הנפש.

יעקב ליצמן: כנראה נצטרך עוד כסף, אבל קודם כל יש לנו תוכנית.

יעקב ליצמן: עדכון דמוגרפי בקופות החולים.

יעקב ליצמן: עדכנו פעם ראשונה ב-1.2 אחוז, דבר שלא היה בעבר.

יעקב ליצמן: אני רוצה להרהר בקול ואני חושב שחיים יסכים אתי.

יעקב ליצמן: כאמור, אני מהרהר אבל עדיין לא החלטתי.

יעקב ליצמן: הגיע הזמן שאנחנו נבדוק את השב"נים.

יעקב ליצמן: השב"ן, כרגע 75 אחוזים מההכנסה.

יעקב ליצמן: 25 אחוזים שלא נמצאים בשב"ן הם ממשפחות עניות שאין להן כסף לשלם עבור השב"ן.

יעקב ליצמן: האם לא כדאי לחשוב פעם ראשונה שניקח חלק גדול מהדברים שבין כך כל קופות החולים נותנות, נכניס את זה לסל כך שכולם יקבלו את זה ובהשקעה קטנה אפשר לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על קוסמטיקה ודברים כאלה שנותנים אלא על דברים יסודיים שישנם.

יעקב ליצמן: הגיע הזמן לעשות חשיבה מחודשת ואני עושה את זה.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שאני אצליח, ואני אומר את זה מיד, אבל לפחות פעם ראשונה אנחנו הולכים לבדוק את זה.

יעקב ליצמן: ביקשתי לבדוק את זה כי אני רוצה לראות בכל קופת חולים.

יעקב ליצמן: יש לי כבר את מה שהם נותנים ויש דברים שכולם נותנים, דברים בסיסיים.

יעקב ליצמן: יש נושא שגם אותו צריך לבדוק כמו בחירת רופא.

יעקב ליצמן: כאמור, אנחנו נבדוק את הכל.

חיים אורון: אז תבוא לאוצר ותבקש להעלות את מס הבריאות.

יעקב ליצמן: אמרתי שבפרומיל קטן אנחנו יכולים להגיע לכך שכולם יקבלו.

יעקב ליצמן: צריך לבדוק את זה.

חיים אורון: זה לא פרומיל.

יעקב ליצמן: פרומיל.

יעקב ליצמן: אנחנו הולכים להודיע על הורדת השתתפות עצמית בתרופות למרות שגם על זה עדיין לא סיכמנו אבל זה בבדיקה רצינית מאוד ויש לנו כבר אומדן בכמה אפשר להוריד וכמה נרוויח מזה.

יעקב ליצמן: הדגש אדוני היושב ראש הוא על הפריפריה.

יעקב ליצמן: חדרי מיון קדמיים.

יעקב ליצמן: במקומות רחוקים קצת מבתי חולים, גם אנחנו מוציאים  עכשיו קריטריונים ונפרסם קול קורא.

יעקב ליצמן: מבחינת התקציב שליש יהיה עלינו, שליש על הרשות המקומית ושליש על מי שמטפל, קופת חולים, מגן דוד אדום או מי שרוצה.

יעקב ליצמן: בהחלט אנחנו הולכים להרחיב את השירות הזה.

יעקב ליצמן: יש אחד עליו לא דיברתי והוא משא ומתן על מספר המיטות.

יעקב ליצמן: כרגע אנחנו בשיא המשא ומתן ואני מקווה שנגיע להסכמה.

יעקב ליצמן: נראה לי שאפשר להגיע להסכמה.

יעקב ליצמן: אני חייב לומר דבר אחד לסיכום.

יעקב ליצמן: אני מאוד מרוצה מההסכם של משרד האוצר ומשרד הבריאות עליו חתמנו ואני עומד מאחוריו.

יעקב ליצמן: אני חושב שההסכם הוא טוב לנו.

יעקב ליצמן: את נושא המיטות אנחנו צריכים לסיים.

יעקב ליצמן: אני יודע שכל מיני אנשים יאמרו לי סל בריאות.

יעקב ליצמן: אני חושב שאנחנו יודעים שאפשר לחיות אתו.

יעקב ליצמן: הצעתי לבדוק את הנושא של השמנה ולהכניס לסל, על אף שאני לא מתערב.

יעקב ליצמן: אני לא הולך לומר להם לעשות זאת או לא כי לא מענייני להתערב בוועדת הסל אבל הגיע הזמן שגם הנושאים האלה ייבדקו.

יעקב ליצמן: בזה סיימתי את הפתיח.

יעקב ליצמן: המנכ"ל יציג את המצגת ובסוף הדיון אני אענה על השאלות.

משה גפני: תודה רבה אדוני סגן השר.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

רוני גמזו: תודה רבה לכולם.

רוני גמזו: ראשית, אני רוצה לומר שהתקציב הזה הוכן במשך מספר חודשים על ידי הנהלת המשרד בראשותו של אילן סופר שהוא סמנכ"ל תכנון ותקצוב וכמובן בקשר מתמשך עם האוצר לאורך שעות הלילה.

רוני גמזו: הרבה מאוד עבודה הושקעה כאן ביצירת התקציב וברמת איזונים נכונה.

רוני גמזו: צריך לפתוח ולומר שיש לנו מערכת בריאות מהטובות בעולם, להערכתי הטובה ביותר בעולם.

רוני גמזו: יש לה חולאים שצריך לטפל במספר חולאים, לא לגלגל את העיניים הצידה ולומר שהיא טובה, היא תישאר טובה.

רוני גמזו: לא לעולם חוסן.

רוני גמזו: היא יכולה גם להידרדר.

רוני גמזו: הייתה לנו מערכת חינוך שעברה תהליכים לא טובים בשנים וצריך לדאוג שמערכת הבריאות תישאר חסונה ובאיתנות גבוהה.

רוני גמזו: בתוך מערכת הבריאות יש המון בלמים שהושמו במשך השנים ולא כולם רעים.

רוני גמזו: הבלימה של הוצאות בריאות היא דבר חשוב כי לעתים יש הוצאות שהן מכיוונים לא נכונים והם גורמים להתייעלות לא נכונה.

רוני גמזו: לכן אנחנו כן משתפים פעולה ורוצים בלימה במקומות הנכונים.

רוני גמזו: משרד הבריאות הוא הגורם היחידי שיכול לעשות את האיזונים.

רוני גמזו: סוחבים אותנו לכיוון של בתי חולים, סוחבים אותנו לכיוון של קופות חולים ולכל אחד יש את האינטרסים שלו, סל בריאות וכולי.

רוני גמזו: אתה צריך כמשרד בריאות לראות את העוגה, לבוא ולומר מהו המינימום ההכרחי ואז לכוון את זה באמירה מאוד מאוד נחושה ולהוביל את זה אל מול האוצר.

רוני גמזו: אתה היחידי שיכול לעשות את התעדוף כמשרד הבריאות, כמובן לאחר שאתה שומע את כל המערכת.

רוני גמזו: אני השתדלתי בתקופה שנכנסתי לתפקידי, לפני התקציב, לשמוע כמה שיותר אנשים ועשיתי זאת עוד לפני שנכנסתי לתפקיד.

רוני גמזו: עברתי דרך כל קופות החולים, דרך כל בתי החולים, דרך חברי כנסת, שמעתי הרבה כדי שבסופו של דבר נגיע לרמת איזונים סבירה בתוך התקציב.

משה גפני: אני שם לב שתקציב משרד הבריאות גדל מעבר לרגיל במשרדים אחרים.

רוני גמזו: אתה צודק, אבל צריך לזכור שבתוך תקציב משרד הבריאות ישנם פה ושם מספר טייסים חוקיים, זאת אומרת שהם נמצאים בתוך החוק.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה איכפת לך להגיד נכון?

משה גפני: יש לכם תקציב יותר גדול.

חיים אורון: זה לא מדויק.

יעקב ליצמן: יושב כאן האוצר ועוד מעט הוא יטיל עלי קיצוץ.

רוני גמזו: כבוד יושב ראש, זה נכון וגם הסברתי את המנגנונים.

חיים אורון: הם השיגו גידול מ-0,9 ל-1,2 שהוא גידול משמעותי.

חיים אורון: זה 80 מיליון שקלים.

חיים אורון: בסל התרופות היה 450 והם קיבלו פחות.

חיים אורון: הם קיבלו כמה הטבות במקומות אחרים.

חיים אורון: לא המספר כולו הוא הדלתא.

חיים אורון: ביחס למשרדים אחרים, אתה מחייך, בסדר.

משה גפני: אני מסכים אתך, אבל בסך הכל הכללי.

חיים אורון: אם נתת לי רשות דיבור, אני אומר את הדברים.

חיים אורון: אני חושב שסגן השר נוקט במדיניות נכונה.

חיים אורון: הוא מחבק את האוצר כל הזמן במקום לריב אתו.

חיים אורון: אתם הכי טובים.

חיים אורון: מעולם לא הייתם כל כך טובים.

חיים אורון: בסדר, אני מוכן להשתתף בדיון הזה אבל אני לא רוצה לחשוב שזאת בדיוק המציאות.

רוני גמזו: אומרים עלי שאני מחבק את האוצר?

משה גפני: לא, הוא אמר את זה על סגן השר.

יעקב ליצמן: חיים, תנסה את הדרך הזאת.

יעקב ליצמן: את הדרך האחרת ניסו לפני ואתה רואה לאן הגיעו.

חיים אורון: ניחשתי נכון.

רוני גמזו: בהתאם למה שאמרו היושב ראש וחבר הכנסת חיים אורון, אפשר לראות כאן את העלייה.

רוני גמזו: השאלה עכשיו היא איפה אתה ממקם את העלייה.

רוני גמזו: בוא נאמר שאתה מקבל  אפשרות לגידול תקציבי ואתה צריך למקם אותו נכון.

רוני גמזו: אחד הדברים שאנחנו שמנו כקו אדום, אמרנו שאנחנו לא נמשיך עם מקדם דמוגרפי של 0,9.

רוני גמזו: אנחנו דרשנו מקדם דמוגרפי של אחוז וחצי ובסופו של דבר קיבלנו מקדם דמוגרפי של 1,2 אחוז.

רוני גמזו: חשבנו שזה מינימום שאנחנו יכולים לחיות אתו.

קריאה: כתוספת.

רוני גמזו: כתוספת.

רוני גמזו: אם כן, דיברתי על המקדם הדמוגרפי של 1,2.

רוני גמזו: חשבנו שזה מינימום שאפשר לחיות אתו.

רוני גמזו: בנוסף ל-1,2, העלינו בעוד עשרות מיליוני שקלים את תקציבי התמיכה של קופות החולים.

רוני גמזו: קופות החולים יכולות להיות מתוקצבות דרך מספר מנגנונים כאשר אחד המנגנונים הוא הסדרי תמיכה, שאתה אומר להם שאם הם יעשו את זה, הם יקבלו את זה.

רוני גמזו: בנושא הזה אתם תראו בהמשך שהגדלנו גם את הסדרי התמיכה.

רוני גמזו: בנושא של סל הבריאות.

רוני גמזו: הגרף הזה מראה את חלוקת התקציב ואפשר לראות כאן שחוק ביטוח בריאות ממלכתי הוא רוב תקציב משרד הבריאות.

רוני גמזו: אחד הקווים האדומים שאנחנו שמנו מול האוצר, ולקח לנו זמן אבל האוצר בסופו של דבר גם כן הבין שזה נכון והשתכנע יחד אתנו, שצריך לתת איזשהו פתרון לנושא של מיטות האשפוז.

רוני גמזו: אנחנו לא סיכמנו עד כה את המספר.

רוני גמזו: העמדה שלנו היא ברורה והיא גם כתובה בדוח מחלקת המחקר.

רוני גמזו: כולם יודעים שזאת בעיה כאובה במדינת ישראל.

רוני גמזו: אנחנו נמצאים היום בתחתית המדינות במספר מיטות לאלף נפש.

רוני גמזו: נכון ששיעור הזקנים שלנו שונה ממקומות אחרים, אבל כולנו רוצים להתקדם בנושא הזה.

רוני גמזו: עשר שנים לא נוספו מיטות למערכת הבחירות.

רוני גמזו: היו הסכמים, היו הסכמות, כל הזמן הקפאות ובשנת 2011 קיבלנו הבטחה וההבטחה הזאת תמומש עד סוף 2010, אז ייקבע מספר של תוספת מיטות לתוך המערכת.

אמנון כהן: בכמה אחוזים מדובר?

רוני גמזו: אנחנו כרגע נמצאים בשתי מיטות לאלף נפש, שזה הנמוך ביותר ב-OECD ומתחתינו נמצאת רק מקסיקו והמצב במקסיקו מוליד שפעות כאלו.

רוני גמזו: אם בודקים את תוספת האוכלוסייה במדינה, יש לנו 130 אלף תוספת אוכלוסייה בשנה.

רוני גמזו: רק כדי לשמור על השתיים, כדי שלא נמשיך להידרדר, כי אנחנו כבר ב-1,96, הקו האדום שלנו הוא 260 מיטות לשנה במשך שלוש שנים הקרובות.

רוני גמזו: זה אומר שלפחות שומרים על הקיים ואז בוחנים ורואים איך מסתדרים, האם יש תחליפי אשפוז, פתרונות קהילתיים שקופות החולים עושות.

רוני גמזו: צריך להבין שקופות החולים שלנו הן נכס יקר.

אמנון כהן: אתה אומר שעשר שנים לא קיבלתם, אז בכמה זה ירד?

אמנון כהן: כמה היה לפני עשר שנים?

רוני גמזו: היה 2,3, משהו כזה וזה הידרדר.

רוני גמזו: אנחנו חייבים לתת לזה פתרון ואנחנו ניתן לזה פתרון.

רוני גמזו: אנחנו מחויבים לכך.

רוני גמזו: משרד הבריאות מחויב לכך וגם האוצר מחויב לכך.

רוני גמזו: צריך גם לומר שזאת אחת הדרישות של ארגוני העובדים, של האיגודים המקצועיים, גם של אילנה כהן וגם של ארגון הרופאים.

רוני גמזו: אתם שמים לב שהנושא הזה נמצא בשורה הראשונה בתוכנית שלנו.

רוני גמזו: עדכון התוספת הדמוגרפית.

רוני גמזו: אני מקווה שה-1,2 יספיק.

משה גפני: מה היה הסכם עם האוצר לגבי זה?

רוני גמזו: ההסכם היה שעד סוף 2010 ייקבע המספר של תוספת המיטות לשלוש השנים הקרובות.

רוני גמזו: אני מאמין שנעמוד בזה והאוצר יודע את עמדתנו.

רוני גמזו: האוצר גם מצא מספר פתרונות מראש לבתי החולים כדי להיערך לכך שתהיה תוספת מיטות.

רוני גמזו: אין מחלוקת בנושא.

רוני גמזו: המחלוקת היא בתמהיל, במספר המיטות, אבל האוצר בלי התנגדות ממשרד הבריאות אמר שבמקביל לכך חייבים לעזור לקופות החולים לפתח תחליפי אשפוז.

רוני גמזו: שקופות החולים יעשו עבודה טובה בקהילה.

רוני גמזו: כאשר פציינט משתחרר מבית החולים, שלא תהיה דלת מסתובבת והוא יחזור לבית החולים כי הקופה לא מצליחה להכיל אותו ולתת לו תמיכה קהילתית טובה.

רוני גמזו: אנחנו הסכמנו.

רוני גמזו: שמנו לקופות החולים 40 מיליון שקלים לפיתוח תחליפי אשפוז או פיתוח מערכות קליטה של החולה שמשתחרר.

רוני גמזו: אף אחד מאתנו לא רוצה לראות דלת מסתובבת ולא רוצה לראות חולה משתחרר שמתאשפז שוב.

רוני גמזו: קופות החולים עושות עבודה טובה בקהילה.

רוני גמזו: סימנו כסף צבוע לנושא הזה.

רוני גמזו: ביקשנו מקופות החולים תוכניות בנושא הזה והתחלנו לקבל אותן.

רוני גמזו: לא תמיד אנחנו מרוצים מכל התוכניות, אבל אנחנו מבקשים מקופות החולים להשקיע בנושא הזה ולא לעמוד מהצד ולומר שזה עולה לה מעט כי יש לה כל מיני הסכמים עם בתי החולים ולא איכפת לה שהפנימיות יתפוצצו.

רוני גמזו: צריך גם להבין שלפעמים זה טוב לכולם.

רוני גמזו: למנהל בית החולים זה טוב שהפנימית מפוצצת כי זה עולה לו כמעט כלום, כי החולים בפרוזדור, ולקופת החולים זה כמעט ולא עולה ויש כאן איזשהו כשל.

רוני גמזו: צריך גם להוסיף מיטות, גם לשפר את המענה בקהילה, והמינימום של הוספת המיטות, אמרנו אותו, וזאת נקודה שמדינת ישראל לא יכולה לעצור בנקודה הזאת אלא היא חייבת להתקדם בנושא של תוספת המיטות.

רוני גמזו: אגב, זה לא רק פנימיות אלא אלה פגים, יולדות, אולי אפילו טיפולים נמרצים.

רוני גמזו: אנחנו תקועים בשיעורים מאוד מאוד נמוכים אבל נשפר את הנושא הזה.

רוני גמזו: הרחבת סל התרופות.

רוני גמזו: כאן משרד הבריאות עשה מהלך של תעדוף והוא אמר  האם הוא מעדיף להמשיך ולהוסיף אך ורק טכנולוגיות של התוספת השנייה באופן קבוע, או לאחר שהבקענו את החומה בנושא של טיפולי השיניים, להמשיך ולהוסיף את טיפולי השיניים.

רוני גמזו: משרד הבריאות אמר שמבחינתו לאחר שלוש שנים של 400 מיליון פלוס, שלא ניתנו סתם אלא ניתנו מכיוון שהגבילו את השב"נים לתת תרופות מצילות חיים, וצריך לומר את זה.

רוני גמזו: אני הייתי בוועדת הסל וזה נושא מאוד מאוד לא פשוט.

רוני גמזו: לכן אמרנו שבתעדוף שלנו, כאשר אנחנו רואים את כל המחויבויות שלנו, סכום של  300 מיליון שקלים בעינינו היה קו מינימלי שמספק אותנו.

רוני גמזו: תמיד יותר טוב, אבל אז אתה צריך לשאול מאיפה זה מגיע.

רוני גמזו: הסתפקנו ב-300 מיליון שקלים וקיבענו את זה לשלוש שנים.

רוני גמזו: צריך לומר שהוספנו שם גם את הנושא של התוספת השלישית.

רוני גמזו: יכול להיות שיש על זה ביקורת, אבל עשינו את זה מראש כאשר בחנו וראינו מה החיסונים שאנחנו צריכים ולא ראינו בעיה גדולה מבחינת עלות החיסונים של התוספת השלישית.

חיים אורון: כמה זה בכל זאת בתוספת השלישית?

רוני גמזו: כרגע הבקשה לוועדת הסל של 2011 בנושא החיסונים היא אך ורק חיסון אחד, חיסון ה-רוטה שהוא בסדר גודל – לאחר בחינה כלכלית יסודית – של 15 מיליון שקלים.

רוני גמזו: 15-20 מיליון שקלים.

רוני גמזו: זה הכל.

רוני גמזו: אין צורך, ואני אומר את זה בשיקול רפואי אמיתי חף מכל שיקול אחר, בשום חיסון אחר לשנה הקרובה.

רוני גמזו: יותר מכך, משרד הבריאות אומר רוטה בכל מחיר.

רוני גמזו: רוטה ייכנס וכבר התחלנו בהליכים להכניס אותו.

רוני גמזו: שמנו את זה על השולחן של ועדת הסל ואמרנו לה לתעדף את זה, אבל זאת זכותה לתעדף את זה, כן או לא.

רוני גמזו: רוטה ייכנס בעינינו בכל מחיר.

רוני גמזו: הרחבת טיפולי השיניים עד גיל 14.

רוני גמזו: צריך להבין את המנגנון שעומד מאחורי זה.

רוני גמזו: זה לא רק להגדיל את הסל הציבורי אלא זה להקטין את ההוצאה הפרטית.

רוני גמזו: ישראל מאופיינת בהוצאה פרטית משתוללת.

רוני גמזו: 42 אחוזים מכלל ההוצאה הלאומית לבריאות היא הוצאה פרטית.

רוני גמזו: צריך למצוא את המנועים שמעלים את ההוצאה הפרטית ויוצרים את הפערים בין השכבות הנמוכות לשכבות הגבוהות ולטפל בהם אחד לאחד וזאת המלחמה של סגן השר ואפשר לומר שהוא חתום על זה.

רוני גמזו: זה לא היה פשוט, אבל בסופו של דבר זה הוביל להכנסה מדורגת של טיפולי השיניים עד גיל 14.

רוני גמזו: אפשר לומר שהאמירה של קופות החולים שנמצאות כרגע במצב של ביקוש עולה על התחיות שלהן, משמח אותנו.

רוני גמזו: אותנו זה משמח כי אם היינו רואים מצב שיש פחות מדיי, היינו כמובן מודאגים.

רוני גמזו: הרחבת התמיכות בקופות החולים.

רוני גמזו: יהיו תמיכות בשלושה פרמטרים עיקריים: תחליפי אשפוז, שיפור האיכות וצמצום פערים בפריפריה.

רוני גמזו: פעם ראשונה שזה הפך להיות פרמטר לתמיכה.

רוני גמזו: אחד הדברים שהצבנו כקו אדום, משרד הבריאות עבר דיאטה בשנים האחרונות בנושא של תקנים, עד כדי כך שיצרנו כשלים פנימיים.

רוני גמזו: סחורות נתקעים בנמלים, היבואנים משלמים על כך, בקרות לא מתבצעות בתוך מערכת הבריאות ושמנו את זה כקו אדום והצלחנו לקבל תגבור כוח אדם בשיעורים חסרי תקדים של כ-140-150 תקנים נוספים למשרד הבריאות בהקשר הזה.

רוני גמזו: עוד מספר נושאים שהועלו קודם לכן כמו הסדרת התקנות, תוכניות פיתוח ואמר סגן השר שזה לא רק הפיתוח של בתי החולים הפסיכיאטריים בהחלטה אמיצה הזזנו את כל התקציבים מהכלליים לפסיכיאטריים כפי שסגן השר אמר אלא זה גם סוף סוף יישום ההחלטות שהיו בעבר על נושא של מיגון בתי החולים בסדר גודל של 200 מיליון שקלים מצד האוצר ו-200 מיליון שקלים מצ'ינג מקביל, ויצירה של בתי חולים חירום בתוך המערכת.

רוני גמזו: בית חולים חירום ברמב"ם, בית חולים חירום במרכז הארץ באיכילוב ועוד מספר מקומות שכל אחד מהם ייצר בתי חולים חירום קטנים שנותנים לנו את הפתרון.

רוני גמזו: יש עוד דבר אחד שהוא אחד הדברים הבעייתיים הנוספים.

רוני גמזו: כל שלוש שנים מערכת הבריאות עוברת התחדשות של כללי ההתחשבנות בין בתי החולים לבין קופות החולים.

רוני גמזו: זה נושא מאוד מאוד טעון שנקרא קפינג, שיטת ההתחשבנות שנועדה להקטין – אני אקרא לזה – צריכה לא מבוקרת, ליצור צריכה מבוקרת וכל שלוש שנים זה משתנה.

רוני גמזו: השנה לא היו שינויים גדולים בזה.

רוני גמזו: כלומר, העתקנו את המודל של שנת 2008 ויחד עם זאת עשינו שינוי קטן ושינינו את האחוזים מעל התקרה בין פנימיות לבין מחלקות אחרות.

רוני גמזו: זה השינוי שבוצע בנושא של מודל ההתחשבנות.

משה גפני: מה שמופיע בחוק ההסדרים בהשתתפות בבתי החולים, אתם שותפים לחקיקה הזאת?

יעקב ליצמן: לא. אני נגד.

משה גפני: זה עבר לוועדה.

יעקב ליצמן: על מה אתה מדבר?

משה גפני: על ההשתתפות.

יעקב ליצמן: לא, אני דיברתי על משהו אחר.

חיים אורון: הוא דיבר על הקפינג.

משה גפני: לא, לא הקפינג.

יעקב ליצמן: לא הקפינג.

יעקב ליצמן: אתה מדבר על הקנס על אי התייצבות?

יאיר זילברשטיין: לא אי התייצבות אלא אי ביטול.

יעקב ליצמן: הדבר לו התנגדנו היה לגבי הקנס.

יעקב ליצמן: אני יודע שמשכו את זה.

רוני גמזו: כבוד היושב ראש, אחת מהחלטות הממשלה הייתה לקבוע קנס על אי ביטול ביקור אצל רופא.

רוני גמזו: משרד הבריאות מנקודת ההתחלה היה נגד גם בצד המכני ואמר שזה לא יעזור וזה לא משנה כלום, וגם בצד הערכי.

רוני גמזו: עד השעות הקטנות של אותו יום חמישי בקומת הממשלה ניסיתי לשכנע את היועץ המשפטי לממשלה להתנגד לכך, אבל לא הצלחתי.

רוני גמזו: זה עבר  בממשלה.

רוני גמזו: אנחנו התנגדנו לכך ולשמחתנו זה פוצל מתוך החוק לדיונים נפרדים ואני מקווה מאוד שיהיה רוב שלא יתמוך בזה, אף על פי שאני מחויב להחלטות הממשלה.

רוני גמזו: אני חושב שיש בעיה עם ההחלטה הזאת.

יעקב ליצמן: לחייב את מי שעובר במעבר חציה לשלם חצי שקל, זה יותר סביר.

רוני גמזו: כולכם מכירים את הניסוי שבאיזשהו גן ילדים שהורים איחרו כל הזמן קבעו קנס להורים מאחרים.

רוני גמזו: מאותו רגע שקבעו לזה קנס, כל ההורים איחרו כי אמרו שזה משתלם לאחר.

רוני גמזו: בואו לא נעשה שטויות.

רוני גמזו: שיטת ההתחשבנות בין בתי החולים לקופות החולים נהוגה משנת 1995 בכל חוק הסדרים והיא מוארכת כל שלוש שנים.

רוני גמזו: יש מנגנון שנקרא קפינג.

רוני גמזו: מה מהות המנגנון?

רוני גמזו: הוא הומצא כדי למנוע את הכשל שבו בית חולים יעצים את הפעילות שלו רק כדי לעשות קופה.

רוני גמזו: זה יפגע בחולה, זה יפגע באיזונים בין קופות החולים לקופות החולים ואז אמרו שיש לך קפ, תקרה.

רוני גמזו: מעל התקרה הזאת, על כל פעילות, אתה לא מקבל שקל מול שקל אלא אתה מקבל פעם זה היה חמישים אגורות, זה עבר לשלושים אגורות, ואתה בעצם מקבל הכנסה שולית פוחתת שזה מנגנון כלכלי שקיים בהרבה מאוד מקומות שהוא עובד.

רוני גמזו: זה מנגנון שבסך הכל עובד ויוצר ריסון של המערכת בצורה סבירה וטובה.

רוני גמזו: כל שלוש שנים אנחנו מאריכים את זה וקובעים את הקפינג לכל בתי החולים מול קופות החולים.

רוני גמזו: לפני שלוש שנים היה פעם ראשונה שינוי במנגנון, שינוי מהותי במנגנון ושינו את שיטת ההתחשבנות, את שיטת קביעת התקרות מפעילות ברוטו לפעילות נטו ולא על פי כמה פעילות עשית אלא על פי כמה ששילמו לך.

רוני גמזו: החלטנו להמשיך את זה בצורה כזאת.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני מבקש שתצטמצם מכיוון שאני רוצה לאפשר לחברי הכנסת להתייחס.

רוני גמזו: סיכום תלת שנתי.

רוני גמזו: שוב, כל הדברים האלה נאמרו.

רוני גמזו: כאן אנחנו רואים את פירוט התוספות ברמה הפרטנית.

רוני גמזו: אנחנו מגיעים לרמות מאוד מאוד נמוכות.

רוני גמזו: למשל, סגן השר קבע מדיניות לפיה הוא רוצה להרחיב נושאים מסוימים בתוספת השלישית.

רוני גמזו: לגבי מכשירי שיקום – וזה בעיקר מכשירי שמיעה לילדים – הוא ביקש הרחבה של הזכאות וזה הוסכם בתוך המערכת ותהיה הרחבה הדרגתית כאשר בשנה הראשונה חמישה מיליון שקלים, בשנה השנייה תוספת של עוד שבעה מיליון שקלים, כך שביחד נגיע ל-12 מיליון שקלים.

רוני גמזו: יכול להיות שנעביר את זה בשלב מסוים לקופות החולים, אבל זה מחייב שינוי.

רוני גמזו: כרגע רק הגדלנו את המקורות לנושא הזה.

רוני גמזו: יש כל מיני נושאים בהם הגדלנו את המקורות כמו למשל הכשרת כוח אדם.

רוני גמזו: מתחת לשורה הזאת אנחנו יודעים שיש לנו מחסור באחיות ואנחנו דוחפים יותר תקני ות"ת-מל"ג כדי להגדיל את הכשרת האחיות, אבל אנחנו רוצים גם לעשות קורסים בחסות משרד הבריאות להסבת אקדמאים.

רוני גמזו: עד כה הצלחנו להעמיד 500 אחיות בקורסי הסבה ואנחנו רצינו להמשיך עם זה.

רוני גמזו: זה ה-25 מיליון שקלים שאתם רואים כאן.

רוני גמזו: יש עוד כל מיני דברים נוספים שאפשר לציין אותם.

רוני גמזו: הדברים כאן, חלקם הוצגו על ידי סגן השר.

רוני גמזו: לא כל הדברים פתורים.

רוני גמזו: צריך להבין שהנושא של רופאים בפריפריה, הנושא של מקצועות במצוקה, הנושא של תקני כוח אדם, רופאים וכולי, הדברים האלה לא סגורים לחלוטין ולא סתם הם לא סגורים.

רוני גמזו: הם לא סגורים מכיוון שיש כאן גם איגוד מקצועי שסיים את ההסכמים שלו.

רוני גמזו: אנחנו כרגע כמשרד בריאות נוליך את עמדתנו בתיאום עם האוצר על נושאים של מקצועות במצוקה, על נושאים של תגבור רופאים בפריפריה וכולי וכולי.

רוני גמזו: הכל בצורה מתואמת.

רוני גמזו: אנחנו רוצים להוביל את עמדתנו בנושא הזה.

רוני גמזו: עד כאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת חיים אורון, אני מבקש את ההתייחסות שלך.

גאלב מג'אדלה: לא הבנתי מה הסדר.

גאלב מג'אדלה: הסדר חדש מסוגו.

משה גפני: לא, הוא לא חדש מסוגו.

משה גפני: סגן השר הציג את עמדת המשרד והמנכ"ל פירט עם המצגת.

משה גפני: עכשיו חברי הכנסת יתייחסו.

משה גפני: אחרי חברי הכנסת תהיה התייחסות של  האורחים ולאחר מכן משרד הבריאות ישיב לדברים.

חיים אורון: אדוני היושב ראש, ראשית, אני רוצה להצטרף למה שנאמר כאן על ידי המנכ"ל שיש לנו מערכת בריאות ביסודה טובה.

חיים אורון: אני חושב שהבסיס שלה הוא ביסודו נכון ומערכת הבריאות מצליחה לעמוד כנגד מאמצים בלתי פוסקים כבר הרבה שנים להחריב אותה והיא עומדת בזה.

חיים אורון: אני חושב שעל כך מגיע יישר כוח לכל אלה שעומדים במהלכים הללו.

חיים אורון: אני גם רוצה לברך את סגן השר ואת המנכ"ל.

חיים אורון: הם גורמים לי קושי כי על חלק גדול מהעמדות שהם נוקטים אני מאוד מסכים ולכן הוויכוח הוא יותר קשה.

חיים אורון: אני לא מחויב לטקטיקה שהשר נוקט בה ואני מכיר אותו הרבה שנים, כך שבמקום לריב, לעשות פוציניו-מוציניו.

חיים אורון: זה בסדר גמור.

חיים אורון: יכול להיות שעל פי ניסיונך זאת שיטה יותר טובה.

יעקב ליצמן: תשווה לי את הטקטיקה שהייתה לפני שנתיים עם הטקטיקה הנוהגת היום.

חיים אורון: עם כל הכבוד, השיטה הזאת לא מחייבת אותי.

חיים אורון: אני באמת רוצה לברך על הרבה מהלכים אבל אתה הרי לא באת לכאן לקבל ברכות.

חיים אורון: בסיום תפקידך תקבל ברכות.

חיים אורון: אנחנו באנו בכל זאת לדיון.

חיים אורון: על פי כמות ההערות שיש בחוברת יכולתי לדבר הרבה מאוד זמן, אבל אני לא רוצה לדבר הרבה זמן.

חיים אורון: אני רוצה לדבר על כמה נקודות שאני רואה בהן נקודות מהותיות שהן הוזכרו אבל אני חושב שבדגש קטן מדיי והן מחייבות גם התייחסות מעשית וזה הנתון שכולנו מדברים עליו כבר הרבה מאוד שנים.

משה גפני: ג'ומס, יש לי שאלה שאני רוצה שתתייחס גם אליה.

משה גפני: יש שנים שמערכת הבריאות או היו שנים שמערכת הבריאות הייתה במרכז דיוני התקציב.

משה גפני: אתה זוכר את השנים האלה.

משה גפני: למה היום זה לא קורה?

חיים אורון: אני אגיד לך, ידברו כאן תכף קופות החולים ואני מתחיל לשמוע על קופות חולים שיגמרו בגירעון.

חיים אורון: אם זה נכון, זה יהיה מאוד במרכז כי מהגירעון שלהם זה יתגלגל למרפאה שלך בבני ברק ואז זה יהיה מאוד במרכז.

חיים אורון: גם הדיון, מה שעלה כאן לצערי הרב בשנים האחרונות בעוצמות גדולות מדיי לטעמי, זה הוויכוח על סל התרופות.

חיים אורון: בתוך הוויכוח על סל התרופות שהפך למוקד, הלכה לאיבוד שורה ארוכה של נושאים נוספים ואני לא רוצה להגיד מה דעתי לגבי סל התרופות, אבל אתה מכיר אותה.

חיים אורון: הנושא המרכזי שאני רוצה עכשיו להתחיל בו הוא הנושא שהוזכר כאן והוא מופיע באופן מאוד בולט במסמך של מרכז המחקר של הכנסת – ושוב, זאת הזדמנות טובה לברך אותם על ההכנה שהם עושים – והוא מדבר על הפער שבין הוצאה פרטית להוצאה ציבורית, ורוני הזכיר את זה כאן.

חיים אורון: תוך כדי הישיבה אני עשיתי חישוב מאוד פשוט.

חיים אורון: אם היינו נשארים באותם שיעורי השתתפות עצמית השנה כמו בשנים הראשונות – או לא בראשונות אלא בשנת 2000, ואני לא הולך אחורנית לשנת 1995 כי אז זה היה עוד הרבה יותר טוב – הפער הוא 4.5 מיליארד שקלים.

חיים אורון: 4.5 מיליארד שקלים שאנשים מוציאים מהכיס.

חיים אורון: זה לעומת מה שהיה בשנת 2000, לפני עשר שנים.

חיים אורון: זה השבעה אחוזים מתוך שישים מיליארד וזה חשבון מאוד פשוט.

חיים אורון: שישים מיליארד הוא כל הסכום וזה 4.5 מיליארד.

חיים אורון: ה-4.5 מיליארד אלה לא יוצאים מכולם אלא חלק מוציאים אותם, והרבה, וחלק לא מוציאים כלום.

חיים אורון: אז אתה מקבל את הנתונים הקשים שהם מעבר, על ה-25 אחוזים אנשים קשישים שלא לוקחים תרופות שקיבלו במרשם רופא לקבל אותן.

חיים אורון: לא שהם רוצים לאכול תרופות כי זה תענוג אלא הרופא רשם להן אותן.

חיים אורון: אז אתה מקבל הורים שקיבלו הוראה ללכת עם הילד לרופא והם לא הלכו לרופא כי לא יכלו לשלם את המחיר ויש עוד ועוד ועוד דוגמאות ואנחנו מלאים בהן.

חיים אורון: זה 4.5 מיליארד שקלים עליהם כאן מדובר.

חיים אורון: אגב, זה גם יותר.

חיים אורון: גם אז לא היה הכל טוב, אבל זה כבר רק בנתון הזה.

חיים אורון: אם נסתכל על הנתון שמופיע כאן והוא מופיע בהרבה עבודות של אחרים – רק אתמול בכנס שדרות עסקו בפן אחד של הדבר הזה – יש כאן שלוש מגמות שאנחנו עומדים בניגוד להן.

חיים אורון: מגמה אחת שביסודה היא חיובית, ההוצאה הלאומית לבריאות בארץ לא גדלה.

חיים אורון: היא גדלה בכל העולם.

חיים אורון: ההשתתפות העצמית בארצות שאנחנו רוצים להיות דומים להן, נשארה קבועה או יורדת.

חיים אורון: אם תסתכלו בטבלה שמופיעה כאן, אנחנו בתחתית הטבלה או בראש הטבלה בהשתתפות העצמית לעומת ארצות שהיינו רוצים להיות דומים להן.

יעקב ליצמן: אני חושב שהשנה אנחנו נרד.

חיים אורון: אני מקווה מאוד.

יעקב אדרי: כל שנה אנחנו מקווים.

יעקב ליצמן: לפי הפעילות שעשינו, אני בטוח שזה ירד.

חיים אורון: כאן אני עובר לכמה נקודות יותר קונקרטיות באותו כיוון כי אפשר לדבר על חוסר רופאים שצפוי ואנחנו לא מתמודדים עם זה מספיק, ואפשר לדבר על שאלת המיטות והפער הענק בין הממוצעים כאן לבין המצב בפריפריה ובמרכז.

חיים אורון: החוסר הזה גם לא מתחלק באופן שווה על פני כל הארץ אלא הוא מתחלק באופן דרמטי.

חיים אורון: המחסור בדרום הוא גדול, המחסור בצפון הוא קצת יותר קטן אבל הוא גדול, ובמרכז יכול להיות שאפילו יש עודף, וזאת התמונה הגדולה.

חיים אורון: לכן הממוצע הוא כמו בסיפור הקודם, הוא לא מבטא את העניין.

חיים אורון: המחסור הזה, על מי הוא מוטל?

חיים אורון: על האדם שמחכה הרבה יותר זמן בסורוקה או לאשפוז או שהוא בחדר יותר צפוף.

חיים אורון: אני לא רוצה לעשות דרמטיזציה מהסיפורים כי כולם מכירים אותם.

חיים אורון: יש לי ויכוח קשה עם סגן השר בנושא סל התרופות שהוא בעצם 280 מיליון שקלים ולא 300 מיליון כי התוספת השלישית בתוכו.

חיים אורון: בשלוש השנים האחרונות הוא היה בסך הכל מיליארד וחצי שקלים.

חיים אורון: היה 500 מיליון שקלים בשנה, או אולי בסוף קצת פחות והוא עמד על מיליארד ו-400 מיליון שקלים.

חיים אורון: עכשיו כולו יהיה מיליארד ו-300 מיליון שקלים.

חיים אורון: זה פוגע בסעיף הראשון כי כשסל התרופות לא מלא, מי שיש לו, הוא לא מודאג והוא גם ייקח חיסונים שלא צריך אותם, אבל מי שאין לו, אין לו.

חיים אורון: פשוט אין לו.

חיים אורון: בסוף הפער הזה נוצר, וכאן אני מגיע לסיפור השב"ן ואני מאוד שמח שסגן השר סיפר לי שהוא הולך לטפל בנושא ואני מאוד בירכתי אותו על כך, אבל זה לא יעזור.

חיים אורון: כדי להתמודד עם השב"ן צריך שהם יסכימו את מס הבריאות כי אין כאן יש מאין, או להביא את זה מתקציב אחר וזה בסדר.

חיים אורון: אם אתה רוצה, המשמעות היא שבמקום שאתה משלם ביטוח בריאות, אתה תשלם יותר ביטוח למדינה, זה יהיה יותר זול לכולם ויותר שוויוני.

חיים אורון: מי שירצה, כמו שהיה בהתחלה, את השב"ן ON THE TOP OF, אלה דברים מאוד מאוד ייחודיים, שישלם ואין לי בעיה עם זה, אבל לא הנושאים שכבר אין עליהם ויכוח, שהם כבר נמצאים בתוך הסל עצמו.

חיים אורון: הרי כולם יודעים ששני חולי סוכרת שמקבלים תרופה שהיא לא בסל על פי הוראת רופא, מי שיש לו מושלם משלם שליש, ומי שאין לו מושלם או שהוא לא לוקח את התרופה או משלם פי שלוש.

חיים אורון: אגב, כשאני פוגש אדם כזה אני אומר לו שייקח מושלם כי זה יותר זול ממה שהוא משלם לאורך התקופה עבור התרופה למחלה הכרונית שהרופא אמר לו לקחת אותה.

חיים אורון: זה המצב.

חיים אורון: רוני מהנהן בראשו כי הוא יודע את זה כמוני.

חיים אורון: אז מה אנחנו עושים כאן?

חיים אורון: בסוף זה יורד לנקודות האלה.

חיים אורון: אני לא רוצה לחזור לוויכוחים על מס מעסיקים וכולי.

חיים אורון: הטיפול בשב"ן הוא נכון.

משה גפני: ראש הממשלה נגד הטלת מסים.

חיים אורון: אני יודע, אבל אם 75 אחוזים מהציבור משלם, כבר מוטל עליהם המס.

יעקב ליצמן: אני מוריד מס.

חיים אורון: מי לא משלם?

חיים אורון: מי שהוא מתחת לסף המס.

חיים אורון: אנחנו מגיעים בדיוק לוויכוח הגדול.

חיים אורון: אתה הולך לקחת מאלה שיש להם ולתת לאלה שיש להם פחות.

עמי צדיק: זה מייקר את התשומות.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: יש כאן סעיף על העלאת מספר הקודים.

יאיר זילברשטיין: חברות הביטוח ישמחו.

יעקב ליצמן: גם בנושא הזה יש לי פטנטים.

משה גפני: הוא אומר דבר הגיוני.

חיים אורון: על מה הן ישמחו?

עמי צדיק: הם ימכרו הרבה יותר ביטוחים פרטיים שיהיו הרבה יותר יקרים.

יאיר זילברשטיין: הם ייתנו פחות שירותים כי השירותים יהיו בחוץ לארץ.

חיים אורון: אני מכיר כל הזמן שהעמדה הזאת שאני אומר היא לטובת חברות הביטוח.

חיים אורון: עם כל הכבוד, ניתוחים פרטיים יש בארץ אולי לעשרים אחוזים.

משה גפני: לא.

רוני גמזו: כמעט ארבעים אחוזים.

קריאה: אם תבטל את השב"ן, זה יהיה שמונים אחוזים.

רוני גמזו: זה הרבה יותר יקר והרבה פחות יעיל.

חיים אורון: גם בזה אתם מגיעים לשיא עולמי.

חיים אורון: אתה בודק מה מחיר ההוצאה לשב"נים, אין דוגמה בשום מדינה אחרת למה שקורה אצלנו, אז בוא נלמד מזה.

יעקב ליצמן: הפתרון הוא שר"פ אבל אתה מתנגד לזה.

חיים אורון: עזוב.

חיים אורון: אני לא רוצה להרחיב.

יעקב ליצמן: אם אתה רוצה לבטל את זה, בוא נעשה שר"פ.

חיים אורון: בוא נקיים דיון על הנושא הזה.

חיים אורון: הזכרתי כאן בכותרת את נושא המיטות ואת הנושאים האחרים.

חיים אורון: גם ההישג הגדול של 1.2 מול 0.9 של הגידול, זה בעצם המדד שבאמצעותו גדל התקציב של כל הסל כל שנה אבל שלא תהיה טעות.

חיים אורון: גם 1.2 הוא  שחיקה וכאן מתחיל ויכוח מול כמה, האם זה מול 2. הגידול הדמוגרפי הוא 1,7, ההתבגרות של האוכלוסייה הוא עוד משהו ויש על זה ויכוח כמה זה שווה.

חיים אורון: בוא נגיד שחלק מאנשי המקצוע אומרים 2. אנחנו במקום 2, נותנים 1.2 וזה יותר טוב מ-0,9 אבל אנחנו שוחקים באופן קבוע את הסל וכשאתה עושה השוואות והולך  עשר שנים אחורה, אתה רואה את הפער ויש על זה טבלאות.

עמי צדיק: שלושים אחוזים.

חיים אורון: כן.

חיים אורון: יש על זה טבלאות בכל הפרסומים.

חיים אורון: הפער מובנה כאן.

חיים אורון: אנחנו לא מבטלים אותו, כך שעם כל ההישג של ההעלאה צריך לדעת מול מה אנחנו עומדים.

חיים אורון: עוד שלוש נקודות ואני מסיים.

חיים אורון: אדוני סגן השר, על שולחן הכנסת מונחות שלוש הצעות.

משה גפני: אין מחלוקת בין מה שאני אמרתי לבין מה שאתה אמרת.

משה גפני: התמונה הכללית היא עגומה.

חיים אורון: נכון.

משה גפני: אבל התמונה של מה שקרה בקדנציה הזאת, היא טובה יותר לאין ערוך לעומת מה שהיה קודם.

חיים אורון: יש שלושה חוקים שאני חושב שצריך להתלכד סביבם ולהעביר אותם.

חיים אורון: הראשון קשור במשפחות של חולים כרוניים ובנושא הזה מונחת הצעת חוק.

חיים אורון: בדרך כלל מדובר באנשים מבוגרים אבל לא רק באנשים מבוגרים.

חיים אורון: היום התשלום לחולים כרוניים, יש לו גג אבל הגג הוא אישי.

חיים אורון: במשפחות שיש בהן שניים-שלושה וארבעה – ויש לי נתונים על כך – חולים כרוניים, הם יכולים להגיע לתשלום של אלף שקלים בחודש כהשתתפות עצמית כי זה 250-270 שקלים, תלוי בקופות השונות.

חיים אורון: יש הצעת חוק לפיה ישלמו לפי משפחה ולא לפי מספר החולים.

חיים אורון: אני אפילו הייתי מוכן להתפשר ולומר שאם אלה שני חולים, לא יהיה אחד אלא יהיה 1.2 אבל לא 2. יש משפחות – ויש לי נתונים על עשרות אלפי משפחות בכל הארץ – עם שלושה חולים כרוניים, כאשר בדרך כלל אלה ילדים, ילד אחד ושני הורים, ויש משפחות בהן ארבעה בני משפחה הם חולים כרוניים.

חיים אורון: מתוך הזיכרון אני אומר 25 אלף משפחות.

חיים אורון: יש לי נתונים מקופת חולים, אחרים לא נתנו, ועשינו אקסטרפולציה על הנתונים הללו.

חיים אורון: הצעת החוק מונחת כאן אבל האוצר תוקע אותו, כי אני יודע, השאלה היא מי ישלם את ההפרש.

חיים אורון: יש הצעה נוספת שאני חושב שהיא נכונה מאוד בריאותית והיא שייכת לדיון.

חיים אורון: לחולים במחלות כרוניות בהן סל התרופות הוא יחסית זול, לבטל את ההשתתפות העצמית, כמו בסוכרת, כמו במחלות לב כאשר מדובר בתרופות הפשוטות.

חיים אורון: כל רופא יגיד לך, ורוני יצא, שזה חוסך כסף למערכת כי אם אחד החולים האלה לא לוקח את התרופה במשך חודשיים ומאשפזים אותו, האשפוז שלו עולה יותר מכל ההשתתפות העצמית והוא לא לוקח את התרופה כי אין לו כסף להשתתפות עצמית.

חיים אורון: זה גם ישפיע על העניין שדיברתי עליו בהתחלה,  ושוב, זה ישפיע על המבוגרים והקבוצות החלשות וגם מבחינה בריאותית הוא המהלך הכי נכון.

גאלב מג'אדלה: זה רק האשפוז, אבל יש גם את נושא הוצאתו ממעגל העבודה והנטל על החברה, הסבל של המשפחה וכולי.

גאלב מג'אדלה: זה הרבה יותר מהאשפוז.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: אגב, כאן אין שאלה של ירמו או לא ירמו, כי אף אחד לא מתנדב להיות חולה כרוני ומדובר במרשמי רופא.

חיים אורון: הקופות ממוחשבות ורואים בדיוק כמה תרופות האיש לקח.

חיים אורון: הם יודעים גם איזה תרופות הוא לא לקח.

חיים אורון: תאמין לי, אתה בא לרופאים והם אומרים לך שהם ראו שהחולה הזה והזה הפסיק לקחת את התרופות האלה והאלה בשלושת החודשים האחרונים.

חיים אורון: אני חושב שכמה מהלכים כאלה, מעבר לוויכוח הגדול, יכולים לקדם ואני מקווה שאנשי הקואליציה יעזרו להזיז אותם.

גאלב מג'אדלה: מה הצעת החוק השלישית?

גאלב מג'אדלה: התייחסת לשתיים.

חיים אורון: אני התנגדתי למימון, אבל אני חושב שהמהלך שסגן השר עשה בנושא רפואת שיניים הוא מהלך מאוד נכון אבל הוא כרגע לקח את השיניים רק של הילדים ואני חושב שהיה צריך להכניס בו מהשלב הראשוני שכך יהיה גם לגבי קשישים.

יעקב ליצמן: זה בטיפול.

חיים אורון: אני יודע.

חיים אורון: אני חושב שגם מבחינת הנראות וגם מבחינת הצורך, וגם מבחינת התמודדות, זה צריך להיות כך.

חיים אורון: שימו לב, כל ההצעות שלי באות לנקודה הזאת שהיא הקטנת ההוצאה הפרטית אצל אותן קבוצות שזה מעיק עליהן והן לא יכולות לעמוד בה, דבר שמשבש את כל המערכת.

חיים אורון: אם היינו עושים את שלושת הדברים הללו, לפי דעתי היית מקבל בשנה הבאה, כבר בשנה הבאה וכעבור שנה, נתונים יותר טובים בעניין הזה של ההשתתפות העצמית.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חברת הכנסת פניה קירשנבאום ואחריה אמנון כהן.

פניה קירשנבאום: כבוד היושב ראש, אדוני סגן השר.

פניה קירשנבאום: מהדיווח של המנכ"ל, אתם מדברים על הגדלת מיטות יש לחץ.

פניה קירשנבאום: אם תגדיל במיטות במסגרת אותם בתי חולים שקיימים, אנחנו שוב מוסיפים מיטות במרכז הארץ.

משה גפני: לא.

יעקב ליצמן: לא. דיברנו בעיקר על הפריפריה.

פניה קירשנבאום: איך אתה מגדיל בפריפריה כאשר עדיין אין בית חולים באשדוד?

פניה קירשנבאום: זאת השאלה שאני שואלת.

פניה קירשנבאום: כל כך הרבה פעמים דיברנו וגם העברנו את החוק.

יעקב ליצמן: פעם אחת דיברתי על בית החולים באשדוד כאן, ואל תשאלי מה שרצו לעשות לי.

יעקב ליצמן: אני עדיין עומד על זה.

פניה קירשנבאום: בסדר, אני יודעת שאתה דואג לזה.

פניה קירשנבאום: אני שואלת אותך כמי שאחראי על התחום מה בסופו של דבר קורה בבית החולים אשדוד ומתי הוא יקום.

פניה קירשנבאום: אני פשוט רוצה להבין.

פניה קירשנבאום: הנושא השני עליו דיבר המנכ"ל הוא צמצום פערים בפריפריה וכאן יש לי שתי שאלות.

פניה קירשנבאום: הראשונה, איך אתם מתכוונים בעצם לצמצם את הפערים בפריפריה?

פניה קירשנבאום: מה שקורה זה שחדרי המיון הקדמיים שיש לנו בקריית שמונה או בערד או בירוחם או בדימונה נתקלים בקשיים.

גאלב מג'אדלה: או ברהט.

פניה קירשנבאום: בסדר.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת, אני מדברת על אלה שאני יודעת.

פניה קירשנבאום: איך אנחנו סוגרים את הפערים האלה?

פניה קירשנבאום: כאן נכנסת נקודה שנייה שלא ממש קשורה למשרד שלך.

חיים אורון: פניה, לא בונים באשדוד, ככה סוגרים פערים.

פניה קירשנבאום: לכן אני שואלת.

פניה קירשנבאום: אני מעלה שאלה שהיא לא ממש קשורה עכשיו לסגן השר, אבל זאת שאלה שעולה ואני מתכוונת להעלות אותה בכל דיון והשאלה היא לגבי היחס בין שלטון מרכזי לשלטון מקומי.

פניה קירשנבאום: כאשר השלטון המרכזי – ואני מתכוונת למשרדי הממשלה – מחליט שרוצה לצמצם פערים בפריפריה, הוא מטיל חלק מהעלויות של חדרי המיון הקדמיים על הרשויות שקורסים תחת העומס בצמצום מענקי איזון, בהגדלת שכר של העובדים שלהן בשני אחוזים בהסכמים עם ההסתדרות, ועכשיו אומרים להם מה לעשות.

פניה קירשנבאום: האוכלוסייה הסוציו אקונומית חלשה ואנחנו יודעים מי גר בפריפריה.

פניה קירשנבאום: אין מספיק מקומות תעסוקה, אין מספיק גביית ארנונה ועכשיו אנחנו גם אומרים להם שאם הם רוצים שיהיו להם שירותים רפואיים, תשתתפו בחדרי מיון קדמיים.

פניה קירשנבאום: הרשויות לא מסוגלים לעשות את זה.

פניה קירשנבאום: אתה יודע, ודיברתי אתך לא פעם על זה.

פניה קירשנבאום: אני יודעת שאתה מוכן, אבל מי ייקח את החלק של הרשויות?

פניה קירשנבאום: אתמול ישבתי עם ראש העיר קריית שמונה בנושא הזה, ואתה יודע שישבתי אתו, והוא שואל אותי איך הוא יכול לשלם.

פניה קירשנבאום: זה לא הרבה כסף, זה רק 700 אלף שקלים בשנה, אבל מאיזה תקציב הוא יכול לשלם את הסכום הזה?

יעקב ליצמן: את צריכה להבין דבר אחד.

יעקב ליצמן: אם להשקיע בקריית שמונה, עם כל החשיבות שיש לקריית שמונה, ביום שנכנסתי לתפקיד היה צריך להתבצע עדכון ואני באתי והארכתי את זה בשנה.

יעקב ליצמן: לפני שלושת-רבעי שנה באתי לראש העיר ואמרתי לו שאני מוכן להשאיר אבל אני לא יכול.

יעקב ליצמן: במחיר של זה אני יכול לפתוח עוד שלושה, אחד אצל הערבים, אחד אצל הישובים וכולי.

יעקב ליצמן: למה לעשות את זה?

יעקב ליצמן: התוכנית שלי היא לעשות כך שמיליון אחד יהיה עלי, מיליון אחד על הרשות המקומית ומיליון על קופת חולים או מגן דוד אדום.

יעקב ליצמן: מה רע בזה?

יעקב ליצמן: אם קריית שמונה לא יכולה להביא לי מיליון שקלים לחדר מיון קדמי, הבעיה היא לא אצלי אלא במקום אחר.

פניה קירשנבאום: אני אמרתי שהבעיה היא לא שלך ואני לא מגלגלת אותה אליך.

פניה קירשנבאום: אמרתי את זה מהתחלה.

יעקב ליצמן: אגב, בכנס שהיה לי עם כל ראשי העיריות בגליל, הם התחייבו לי שכדי לקיים בקריית שמונה את חדר המיון הקדמי, הם יביאו את הכסף אבל מאז אני מחכה כבר כמה חודשים ואף אחד לא מביא לי את הכסף.

פניה קירשנבאום: נפגשתי גם עם ראשי הערים כמו מטולה ועם כל אלה שאתה נפגשת וכולם אומרים שיש להם המון רצון טוב, אבל הם לא מסוגלים לעשות את זה.

משה גפני: אפשר להביא את זה מהכסף הקואליציוני.

פניה קירשנבאום: אני אמרתי, וסגן השר לא יכחיש זאת, שאם יהיה באפשרותי לסייע, אני אסייע, אבל מה יקרה?

פניה קירשנבאום: יקום ג'ומס אחר כך ויגיד שאני באה במקום הממשלה לפתור את הבעיות.

יעקב ליצמן: לא. יבוא ליצמן ויבקש לעוד עשרה מקומות.

פניה קירשנבאום: יש נושא של איכות השירות.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת איך אתם עומדים למדוד את איכות השירות.

פניה קירשנבאום: אני לא יודעת איך מודדים את איכות השירות וזה מעניין אותי.

פניה קירשנבאום: אני הייתי רוצה להעתיק את זה להרבה מקומות.

פניה קירשנבאום: אני נתקלת בפניות הציבור בבעיה נוספת.

פניה קירשנבאום: בפריפריה, במקרה הזה הייתה פנייה מקצרין, מישהו חולה סרטן וכדי לקבל טיפולים רפואיים, הוא צריך לנסוע עד רמב"ם.

פניה קירשנבאום: איך פותרים את הבעיה הזאת?

פניה קירשנבאום: הבן אדם לא עובד, הנטל הוא על המשפחה שלו שצריכה להסיע אותו.

חיים אורון: פניה, תצטרפי להצעת החוק שלי.

פניה קירשנבאום: אני פניתי אליך וביקשתי אם אפשר לתמוך בכך שבעלון הנלווה לתרופות יהיה  הסבר גם ברוסית כי יש המון קשישים שלא יודעים לקרוא את ההסבר, לא בערבית, לא בעברית ולא באנגלית.

פניה קירשנבאום: אנחנו מבקשים שההסבר יהיה כתוב גם ברוסית.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, כבוד סגן שר הבריאות, אני מצטרף לברכות שבירך אותך יושב ראש הוועדה ובצדק ואני מחזק את ידיך בתוכנית טיפולי השיניים לילדים.

אמנון כהן: אני חושב שדווקא בנושא של הקשישים יש תקציב מסוים ברשויות המקומיות דרך משרד הרווחה, דרך מחלקות הרווחה.

אמנון כהן: יש שם איזשהו סכום אתו עוזרים לקשישים בהתקנת שיניים תותבות או בטיפולים.

אמנון כהן: אולי אפשר לעשות איחוד של תקציב רווחה ובריאות ביחד, ואז אולי יהיה צריך להוסיף משהו או לקבוע קריטריון אחר, כך שקשיש שזקוק ואין לו את היכולת לקבל את הטיפול, הוא ייכנס לתוך הפול הזה.

אמנון כהן: אולי אפשר לאחד כאן.

אמנון כהן: בנושא MRI.

אמנון כהן: היה חוסר רציני מאוד במדינה ואתם הכפלתם את המספר אבל אני חושב שעדיין זה לא מספיק וצריך להמשיך.

אמנון כהן: אפשר לבנות את זה כמודל כלכלי ואז למעשה אתה שם את המכשיר בכל מקום אפשרי.

אמנון כהן: זה יעבוד כלכלית, גם יהווה תחרות והמחירים ירדו.

אמנון כהן: לכן, לא צריך להיות מספר קדוש.

אמנון כהן: היכן שיש אדם, יזם חיצוני שרוצה לשים מכונה במקום מסוים, כמובן אתה תפקח מלמעלה  - שישים אותה בפריפריה או באזורים אליהם קשה להגיע, אבל בגדול שיהיה מודל כלכלי שייתן מענה לאותן אוכלוסיות שלא צריך להגביל את המספר.

אמנון כהן: מי שיבוא, מבחינתי שירוויח ואז תהיה תחרות מבחינת גובה התשלום שירד.

אמנון כהן: אני חושב שצריכה להיעשות חשיבה בנושא שב"ן ש-25 אחוזים מהאוכלוסייה לא זוכים לזה.

אמנון כהן: מדובר באוכלוסיות החלשות ביותר שאין להן את הטיפול הנוסף אותו יכלו לקבל והן מקבלות דברים מינימליים.

אמנון כהן: אם האנשים האלה עושים איזשהו ביטוח, ביום הפקודה, כאשר הוא צריך משהו מיוחד, דווקא זה לא נכלל בטיפול.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לחשוב על האוכלוסיות האלה ושווה לקיים דיון.

אמנון כהן: אם צריך לקיים דיון מעמיק בנושא הזה כאן, אנחנו לרשותך.

אמנון כהן: יש נושא חשוב אותו אני רוצה לחדד.

אמנון כהן: יש לנו מחסור ברופאים, ברופאים מרדימים וברופאים אחרים.

אמנון כהן: אנחנו כמדינה קלטנו הרבה עולים מחבר המדינות והם רופאים.

אמנון כהן: הרבה מהם השתלבו במערכת והייתה ברכה בהם כי לא היינו צריכים להשקיע.

אמנון כהן: הם עברו את המבחנים וברוך השם קלטנו אותם בכל המקומות, אבל היו כאלה שהם על סף נקודות קטנות ביותר לא הצליחו לעבוד את המבחנים.

אמנון כהן: לפעמים מדובר בקושי בשפה או קושי בנושא מסוים ולכן אנחנו לא קלטנו אותם.

אמנון כהן: כיום יש מחסור ברופאים.

אמנון כהן: במקום להביא רופאים מגרוזיה אותם אנחנו צריכים להכשיר ולבדוק, אולי באמת יש לנו את המאגר עליו אני מדבר.

אמנון כהן: יש לכם רופאים שנמצאים במאגר ולא עברו את ההכשרה המתאימה.

אמנון כהן: כמובן אנחנו לא מתפשרים על איכות הרופא, אבל אם יש רופאים שלא עברו סף כזה או אחר, אפשר לתת להם איזושהי הכשרה של חודש-חודשיים-חצי שנה במימון כזה או אחר ולהכשיר אותם.

אמנון כהן: אם צריך מימון נוסף, אני מוכן לעזור.

יעקב אדרי: ההסתדרות הרפואית מתנגדת.

יעקב אדרי: בזמנו ניסיתי לעשות משהו בעניין.

יעקב ליצמן: אני כן הולך לעשות משהו.

אמנון כהן: אדוני כבוד סגן השר, אנחנו מחפשים דרך להרחיב.

אמנון כהן: אולי צריך להגמיש מעט קריטריונים כך שהסטודנטים שרוצים ללמוד רפואה לא ילמדו בחוץ לארץ ודווקא מחוץ לארץ אנחנו קולטים כאן כי הם משלמים כסף רב, אבל הם לומדים כאן וחוזרים לחוץ לארץ.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לחזק את נושא הרפואה במדינת ישראל.

אמנון כהן: יש מחסור ברופאים ואנחנו צריכים להסתכל לעתיד שלא נימצא במצב שכמו שמביאים עובדים זרים לחקלאות, נתחיל להביא רופאים זרים מחוץ לארץ.

אמנון כהן: אני לא רוצה שנגיע למצב הזה ולכן צריך להגמיש את הקריטריונים.

פניה קירשנבאום: או לפתוח בתי ספר נוספים לרפואה.

אמנון כהן: יש כאן בתי ספר טובים ואנחנו קולטים סטודנטים מחוץ לארץ, אלה שמשלמים שכר לימוד בדולרים.

יעקב ליצמן: אמנון, יש לי תוכנית בנושא.

אמנון כהן: דיברתי על זה כבר לפני שנה ושנתיים, אבל דבר לא נעשה ולכן אני מעלה את הנושא שוב.

אמנון כהן: זה נושא חשוב, נושא חברתי ממדרגה ראשונה שמצריך טיפול אבל אני לא רואה טיפול.

אמנון כהן: אומרים כן, אבל לא עושים שום דבר.

אמנון כהן: עשיתם הרבה דברים, אבל בזה לא נגעתם עד היום.

אמנון כהן: כאמור, בדיון הקודם דיברתי על כך, לפני שנה וחצי בדיוני התקציב.

אמנון כהן: אתה יכול לקרוא את הפרוטוקולים.

אמנון כהן: לא עשיתם שום דבר וזאת עובדה אבל ראיתי שהבאתם רופאים מגרוזיה.

אמנון כהן: לשם מה?

אמנון כהן: אנחנו צריכים לטפל כאן באנשים שלנו.

אמנון כהן: יש רופאים במאגר שלך אדוני סגן שר הבריאות שלא עברו את המבחנים, צריך לבדוק אותם ולראות איזה קורס כל אחד צריך, ואז לשלב אותם.

אמנון כהן: יכול להיות שהאנשים האלה הם כבר לא בגיל המתאים, אבל מי שאפשר לשלב אותו במערכת שלנו, צריך לשלב אותו.

אמנון כהן: הנושא השני אליו אני רוצה להתייחס, אלה הן האחיות.

אמנון כהן: הייתה תקופה שהיה היצף בנושא האחיות אבל היום שוב יש מחסור.

אמנון כהן: פעם עשו הכשרות לאוכלוסיות מסוימות.

אמנון כהן: אני עשיתי הכשרה לאוכלוסייה שהגיעה מחבר המדינות, שם האישה מסיימת לימודי אחות מוסמכת אבל כאשר היא מגיעה לכאן אומרים לה שהיא תהיה אחות מעשית כי הרמה שלה נמוכה.

אמנון כהן: לכן עשינו הכשרה עם שושנה ריבה ואני גייסתי תקציבים נוספים במקום שהמשרד יגייס.

אמנון כהן: גייסתי 35 אחיות ומאחות מעשית הכשרנו אותן להיות אחות מוסמכת.

אמנון כהן: זה גם כבוד לאותו אדם ואתה מעלה את רמת המשפחה.

אמנון כהן: אני חושב שהיום זה לא קיים, אבל אנחנו מרגישים שבעוד כמה שנים יהיה לנו מחסור באחיות, מצב אליו אני לא רוצה שנגיע.

אמנון כהן: אני מוכן להתגייס ולפעול כי זה צורך חיוני לטובת המשק ולטובת המדינה.

אמנון כהן: תודה.

גאלב מג'אדלה: רציתי לשאול את אמנון.

משה גפני: סגן השר ישיב.

משה גפני: מה שהוא אמר היה מאוד ברור ואפילו צודק.

משה גפני: סגן השר רמז לי כאן שהוא הולך לטפל בעניין הזה וזה בסדר, אבל תכף הוא ישיב.

גאלב מג'אדלה: באיזה עניין?

משה גפני: מה שהעלה אמנון כהן.

משה גפני: אתה לא מקשיב לו.

גאלב מג'אדלה: שניכם לא הקשבתם לשאלה שלי.

גאלב מג'אדלה: אני רציתי לשמוע ממנו כחבר ותיק מה הוא אומר בכלל לגבי הצעת התקציב.

אמנון כהן: אמרתי את הדברים בהתחלה.

גאלב מג'אדלה: אולי לא שמתי לב.

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב ראש, מה שאמרה פניה  קירשנבאום זה הדף האחרון שחשוב לי.

גאלב מג'אדלה: מה שאני רואה כאן, גם אחרי ההערות של ג'ומ, גם אחרי הערות חבריי, גם אחרי חלק מהדברים של המנכ"ל אותם הספקתי לשמוע, אני חושב שאנחנו צריכים להחזיר את התקציב לאוצר.

משה גפני: למה?

גאלב מג'אדלה: מה זה למה?

גאלב מג'אדלה: אמרנו כאן דברים כבדים.

מגלי והבה: תסביר את עצמך.

מגלי והבה: תגיד כמה חסר.

גאלב מג'אדלה: לפי הדברים שלכם חסרים כמעט שישה מיליארד שקלים.

משה גפני: חסרים כמה מיליארדים.

משה גפני: אני לא יודע אם שישה מיליארד שקלים חסרים, אני לא יודע איך הגעת למספר הזה, אבל חסרים כמה מיליארדים.

גאלב מג'אדלה: חישבתי מה שאתם אמרתם והגעתי לזה.

משה גפני: מה שאמרנו זה שבקדנציה הזאת, בתקופה הזאת, תקציב משרד הבריאות עלה הרבה יותר ממה שהוא עלה באופן יחסי במהלך כל השנים הקודמות.

גאלב מג'אדלה: זה שלא היו שרי בריאות.

משה גפני: לא אמרתי.

גאלב מג'אדלה: זה אומר שאנחנו צריכים גם להסתפק במועט?

גאלב מג'אדלה: חסר כאן תקציב.

משה גפני: מה אתה מציע?

גאלב מג'אדלה: להחזיר את התקציב לאוצר כדי שיעמיד אותו מחדש לפי ההערות שלנו ובהתחשב בהן.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לחזק את סגן השר בדרישות שלו ולומר שאנחנו בצד אחד של השולחן.

גאלב מג'אדלה: זאת אולי הצעה יצירתית והיא מועלית פעם ראשונה, אבל תמיד יש פעם ראשונה.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: תכף נשמע את סגן השר.

גאלב מג'אדלה: אני יכול להתפשר על הכל.

משה גפני: אם סגן השר יאמר בסוף הדיון, לאחר שהוא ישיב גם לך, להחזיר את תקציב משרד הבריאות לאוצר, נעשה את זה.

גאלב מג'אדלה: כבוד הרב גפני, אתמול הייתי באירוע שדן בהעברת ההתמודדות בסוכרת ממערכת הבריאות לציבור ואיך הציבור נרתם לנושא הזה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שהיית צריך להיות שם ביחד עם סגן השר ולראות.

משה גפני: אני הייתי באותו הזמן באוניברסיטה העברית.

גאלב מג'אדלה: היית צריך לראות מה זה ליפול במחלה הזאת שהיא מגיפה.

גאלב מג'אדלה: זאת המחלה שכל הזמן היא בעלייה לעומת מחלת לב שהיא בירידה ואפילו מחלת הסרטן בירידה.

גאלב מג'אדלה: אני לא מתפשר על הבריאות.

גאלב מג'אדלה: הסבא שלי, עוד כשהייתי בן חמש, אמר לי שהעיקר הבריאות.

משה גפני: לא היית צריך ללכת לסבא שלך.

משה גפני: היית בא אלי והייתי אומר לך אותו הדבר.

גאלב מג'אדלה: גם אם תמשיך להזמין אותי בשעה 9 בבוקר, אני על הים כל בוקר בשדות ים אעשה את ששת הקילומטרים.

גאלב מג'אדלה: עם הבריאות אני לא מתפשר.

יעקב ליצמן: הבעיה היא שבשעה 10 אתה אוכל עוגיות.

גאלב מג'אדלה: לחם קל.

גאלב מג'אדלה: לא תשמע ממני את הדבר הזה כאשר ידונו למשל על תקציב משרד אחר.

משה גפני: אתה צודק במאה אחוזים.

גאלב מג'אדלה: בעניין הזה אני לא מתכוון להתפשר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: ציון פיניאן ואחריו יעקב אדרי.

ציון פיניאן: תודה רבה.

ציון פיניאן: אני מצטרף לדברי החברים שאמרו שהתמונה היום היא הרבה יותר טובה מכפי שהייתה בשנים עברו.

ציון פיניאן: בכל אופן, סגן השר קיבל שתי מערכות בריאות – צפון ודרום מול מרכז.

ציון פיניאן: אלה מערכות בריאות שהפערים ביניהן הם אדירים ואני עד לכך, אפילו מקרוב, שסגן השר וגם המנכ"ל עושים הכל כדי לצמצם את הפערים האלה.

ציון פיניאן: כאן אני מצטרף לדברים שאמרו, שהכל עובר דרך הכסף.

ציון פיניאן: בוועדת הכספים צריך להחליט לתת תוספת תקציבית שתלך רק לפריפריה, תוספת משמעותית שתלך רק לפריפריה, ואז אולי כך נצמצם עוד יותר את הפערים.

ציון פיניאן: אני לא רוצה לתת דוגמאות.

ציון פיניאן: לגבי סוכרת, לצערי אני יכול להעיד באופן אישי ולומר מה קורה לאדם שחולה במחלה הזאת.

ציון פיניאן: הפערים בין צפון, דרום ומרכז הם אדירים אבל שוב, הכל תלוי בין הרצוי למצוי וכדי לצמצם את הפערים האלה, צריך כסף.

ציון פיניאן: אני פונה ליושב ראש - אני יודע שהנושא קרוב אליך ואתה גם התבטאת כמה פעמים בנושא – להחליט  ולגרום להעברת תקציב מיוחד רק לפריפריה.

יאיר זילברשטיין: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

ציון פיניאן: ברוך אומר ולא עושה.

משה גפני: יאיר, אתה תכף תתייחס.

משה גפני: יכול להיות שהתקציב חוזר אליכם.

יאיר זילברשטיין: מהחודש הזה יש תוספת מיוחדת לפריפריה של 160 מיליון שקלים.

יאיר זילברשטיין: מה-1 בנובמבר.

ציון פיניאן: אני מבקש לשאול את סגן השר איפה עומד נושא בית הספר לרפואה.

ציון פיניאן: בית ספר לרפואה, למרות שכמה שרים רוצים לקחת את הפריבילגיה כך שהוא יהיה שלהם, זה הנושא שלך ואתה התחלת אתו.

יעקב אדרי: מותר לי לומר לך שאני זה שהבאתי את הנושא לאישור הממשלה והרב ליצמן ממשיך בזה, ויבורך על כך.

קריאה: זה עניין של זמן.

ציון פיניאן: לסיום דבריי אני רוצה להודות למשרד הבריאות ולסגן השר על כך שעושים הכל כדי לצמצם את הדברים  הקשים בפריפריה אבל זה לא מספיק כי שוב, צריך הרבה כסף.

יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, סגן השר, אני רוצה קודם כל לברך את סגן שר הבריאות על כך שהוא החזיר הרבה תקציבים אבל אני חייב לומר שזה אחרי שבקדנציה הקודמת דחו את השר הקודם בצורה כל כך קשה אבל רב ליצמן בחכמתו החזיר חלק גדול מהתקציבים.

יעקב אדרי: אני רוצה לגעת בעיקר בשני נושאים שהם מאוד חשובים.

יעקב אדרי: משרד הבריאות הוא עולם ומלואו אבל יש שני נושאים אליהם אני רוצה להתייחס.

יעקב אדרי: הנושא הראשון הוא מחיר התרופות שהוא בעייתי.

יעקב אדרי: הרב ליצמן, אני יודע שהתחלת לטפל בזה.

יעקב אדרי: יש שם קרטל.

יעקב אדרי: אם הייתם יודעים מה מחיר התרופה עת היא נמכרת על ידי המפעל ובכמה מוכרים אותה לאיש בבית המרקחת, הייתם מזדעזעים.

יעקב אדרי: יש לי מספר נתונים ואני יכול להביא עוד.

יעקב אדרי: אגב, זה הכל בשוק שקשה מאוד להשיג את הנתונים.

יעקב אדרי: כל קופות החולים חוגגות על זה ומרוויחות על גב הציבור.

אמנון כהן: שראל הוא הגוף.

יעקב אדרי: הקופות עושות כסף מכך.

יעקב אדרי: אני חושב הרב ליצמן, התחלת לגעת בזה ואני מבקש ממך להמשיך אבל זה לא יהיה לך קל.

יעקב ליצמן: אני הולך להודיע על כך.

יעקב אדרי: אני יודע.

יעקב אדרי: זה לא פשוט ואתה עומד מול הגופים הענקיים, אבל אני בטוח שאתה תצליח גם בזה.

יעקב אדרי: יש עוד דבר והוא התור לניתוחים.

יעקב אדרי: יש בעיות קשות מאוד בין משרד הבריאות עם בתי החולים שלו לבין הקופות, בעיקר קופת חולים, בנושא התור לניתוחים.

יעקב אדרי: יש אבסורדים שצריך לגמור אותם.

יעקב אדרי: לא יכול להיות שבית חולים אחד אין בו תור ובבית החולים שלידו, יש תור.

יעקב אדרי: הצרכנים של קופת החולים עומדים בתור כי קופת חולים שולחת את החולים שלה רק לבתי החולים שלחה.

יעקב אדרי: את זה צריך לתקוף.

יעקב אדרי: זה אבסורד וזה נראה לי הזוי.

יעקב אדרי: הרב ליצמן, אם תרצה, אני אפרט לך למרות שאני חושב שכבר עלית על הנושא הזה שהוא נושא כבד אבל כדאי לעשות סדר גם בו.

מגלי והבה: אדוני, משפט אחד או שאלה אחת.

מגלי והבה: אני מצטרף לכל המברכים את השר.

מגלי והבה: אנחנו רואים את השינוי בפריפריה במעט שיש לו, במיוחד בבתי החולים בצפת ובמקומות אחרים.

מגלי והבה: באמת, תבורך על כך.

מגלי והבה: אני גם שומע את זה מהאנשים שעובדים במקומות האלה.

מגלי והבה: רכשתם מערכות MRI, שש או שמונה.

יעקב ליצמן: שמונה כבר עכשיו ושלוש בקרוב.

יעקב אדרי: לאן זה הלך?

יעקב ליצמן: אני אגיד.

מגלי והבה: צריך לראות את הצרכים וללכת לפי השיקול של המיקום הגיאוגרפי, כך שאנשי הצפון לא יצטרכו לנסוע לבדיקה, כך שאנשי טבריה לא יצטרכו לנסוע לרמב"ם לדוגמה.

מגלי והבה: יש לנו בתי חולים בצפון וצריך לדאוג לכך שהמכשירים האלה ימוקמו במקומות האלה.

מגלי והבה: אני מדבר על הגליל, על חצור, על קריית שמונה, כך שבמקום שייסעו לחיפה, יגיעו למקום קרוב.

מגלי והבה: זאת כל בקשתי.

משה גפני: אני מבקש בקצרה לשמוע את האורחים.

משה גפני: יצחק זיו-נר, יושב ראש ארגון רופאי המדינה.

יצחק זיו-נר: אני גם סגן יושב וממלא מקום יושב ראש ההסתדרות הרפואית.

יצחק זיו-נר: אני אצטרף לברכתך את משרד הבריאות.

יצחק זיו-נר: אנחנו בהחלט רואים שיש משרד נמרץ ואקטיבי, גם אם אנחנו לא תמיד רואים עין בעין את הכל.

יצחק זיו-נר: ללא ספק אנחנו רואים שינוי.

יצחק זיו-נר: אמר המנכ"ל שמערכת הבריאות טובה וזה נכון אבל גם אמר שצריך לשמור על האיתנות שלה וכדי לשמור על האיתנות שלה, הדברים ששמענו כאן הם לא מספיקים.

יצחק זיו-נר: זה נכון שהעלינו  מ-0,9 ל-1,2 אבל זה גם לא מגשר על הפערים שנצברו במשך הרבה שנים ועדיין נשמר פער גדול שימשיך ויצטבר.

יצחק זיו-נר: לגבי הרפורמה בבריאות הנפש.

יצחק זיו-נר: אם ראיתי טוב, הרפורמה מתוקצבת ב-50 מיליון שקלים ואני יודע שעמדת המשרד היא שדרושים 450 מיליון שקלים כדי לבצע את הרפורמה.

יצחק זיו-נר: ללא ספק, לצאת למהלך שיש בו חשיבות רבה, צריך לדעת גם איך עושים אותו כך שזאת לא תהיה בכייה לדורות אחר כך.

יצחק זיו-נר: לגבי פיתוח ובינוי.

יצחק זיו-נר: התוספת של 50 מיליון שקלים שממוקדת לכיוון הפסיכיאטרייה, לבית החולים אברבנאל למשל, היא חשובה מאוד ומהווה השקעה נכונה, אבל אני אזכיר שיש הרבה בתי חולים שצריכים בינוי וגם בקהילה.

יצחק זיו-נר: מיטות ותקנים.

יצחק זיו-נר: אני לא אחזור על הדברים כי הם הוזכרו.

יצחק זיו-נר: כך גם לגבי הדגש לפריפריה.

יצחק זיו-נר: על כל הדברים הללו אני שמח שיש חזון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גדעון בן ישראל.

גדעון בן ישראל: אני תמה, ואין לי כל הסבר, מדוע יש מצב שיש אוכלוסייה של הקשישים שהיא זקוקה לשירותי בריאות יותר מהאוכלוסיות האחרות ושרים וסגני שרים, אנשים מאוד נכבדים, בכל התוכניות שלהם לא נאמרת כמעט מילה על האוכלוסייה הזאת.

גדעון בן ישראל: בכל זאת, כתוב והדרת פני זקן, אל תשליכני לעת זקנה, ככלות כוחי אל תעזבני, אבל איפה כל הדברים?

גדעון בן ישראל: איפה האחריות הזאת?

גדעון בן ישראל: אני לא שומע מילה ממה שנאמר לגבי האוכלוסייה הזאת.

גדעון בן ישראל: אדוני סגן השר, אתה מופקד על הבריאות והשאלה היא מה קורה לגבי הזקנים.

גדעון בן ישראל: כאן אני רוצה להציע שלוש הצעות קונקרטיות שעם מאמץ אפשר לשנות.

גדעון בן ישראל: הנושא הראשון.

גדעון בן ישראל: מאז קבלת חוק ביטוח בריאות לפני 15 שנים, הייתה התחייבות של הכנסת על אשפוז סיעודי.

גדעון בן ישראל: ידוע שהזקנים הם מהווים את המספר הכי גדול של המיטות.

גדעון בן ישראל: למה אי אפשר להזיז את הנושא של אשפוז סיעודי?

גדעון בן ישראל: גם בפעם שעברה היה סגן שר שאמר שיש לו תוכניות, אבל בסוף לא יצא מזה כלום.

גדעון בן ישראל: לכן אני רוצה לבקש ברורות, או שאפשר להשיג תקציבים לעניין, ואם חלילה אי אפשר, אז אפילו שזאת תהיה תוספת בחוק הבריאות של עוד כמה עשיריות, כמה שדרוש, כדי להעביר את זה.

גדעון בן ישראל: משפחות שנקלעות לסיטואציה הזאת, הן לא יכולות להתמודד אתה.

גדעון בן ישראל: הנושא השני הוא התרופות.

גדעון בן ישראל: לא יכול להיות – לפי כל הסקרים הקשישים צורכים פי 11 את  התרופות –שלא תהיה להן כמעט הנחה על התרופות האלה.

גדעון בן ישראל: אני מבין שסגן השר מטפל בנושא הזה, אבל הכרחי לסיים את  הטיפול בנושא הזה.

משה גפני: אתה מדבר על הנחה בתרופות לקשישים.

גדעון בן ישראל: כן.

גדעון בן ישראל: אני רוצה להזכיר שיש כבר קשישים רבים שלא לוקחים את התרופות.

משה גפני: נאמר.

גדעון בן ישראל: נאמר, אבל אני אומר זאת  מתוך טיפול באוכלוסייה הזאת.

גדעון בן ישראל: הנושא השלישי והתייחס אליו ג'ומס הוא בריאות השן.

גדעון בן ישראל: רבותיי, לפי נתונים ששמעתי השבוע מפרופסור חיים דורון שעוסק קצת בעניינים האלה, 40 אחוזים מהזקנים אין להם בכלל שיניים, לא תותבות ולא אחרות.

גדעון בן ישראל: ל-60 אחוזים מאוכלוסיית הקשישים יש רק שיניים בודדות.

ציון פיניאן: יש גם צעירים בלי שיניים.

גדעון בן ישראל: רבותיי, אני בעד הילדים אבל איך אפשר לומר לזקנים שיש סדר עדיפויות כפי שאומר השר ולכן מוכרחים להמתין?

גדעון בן ישראל: אני רוצה לומר לשר שנכון שלגמלאים יש פנאי אבל אין להם זמן.

גדעון בן ישראל: אין להם זמן.

גדעון בן ישראל: זאת האוכלוסייה היחידה שאין לה זמן.

גדעון בן ישראל: לכן אני מבקש שגם בעניין הזה, יש הצעת חוק מעולה של ג'ומס שיכולה לפתור את הבעיה, אם הוועדה יכולה להתאחד ולתמוך בה, כי אז לפי דעתי אפשר היה לפתור בעיה רצינית ביותר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוד ניניו ממכבי.

דוד ניניו: אנחנו מצטרפים לברכות וחושבים שכל התהליך של עידוד רפואה בקהילה, כמו שמופיע בהסכם בריאות-אוצר, והעזרה לפריפריה, הוא מאוד חשוב ומכבי עושה הרבה בעניין הזה.

דוד ניניו: אני רוצה לשים דגש אחד על הנושא של הדמוגרפיה.

דוד ניניו: השחיקה בקופות החולים לאורך השנים הולכת ומתעצמת בגלל הרבה סעיפים כאשר הסעיף העיקרי הוא הדמוגרפיה.

דוד ניניו: לצערנו מכבי השנה בפעם הראשונה הולכת לסיים את השנה בגירעון אחרי תשע שנים של איזון תקציבי.

דוד ניניו: המענה שניתן כרגע לדמוגרפיה לשנה הבאה לא פותר.

דוד ניניו: אנחנו מעריכים שכל המערכת לשנה הבאה בקופות החולים, ובטח במכבי, נכנסת למשבר מאוד גדול שכל היכולת שלנו לתמרן על ידי מהלכים של מכירת נכסים, מכירת חברות וכולי, כל הדברים האלה שעזרו לנו להיות מאוזנים, יעמדו לרעתנו בשנה הבאה ולהערכתנו זאת שנה קריטית.

דוד ניניו: אנחנו בתחושה שאנחנו חוזרים למצב שהיה בשנת 1998, אז היה משבר מאוד גדול במערכת הבריאות ואנחנו מאוד קרובים לשם.

דוד ניניו: חלק מהפתרונות שהעלו כאן הם להפחית השתתפויות, דבר שהוא מבורך ואנחנו מאוד בעד.

יעקב אדרי: להוריד את מחיר התרופות.

יעקב אדרי: אפשר לבדוק למה הגעתם לאן שהגעתם.

דוד ניניו: אפשר לבדוק הכל.

דוד ניניו: לגבי השתתפות עצמית, אנחנו בעד להוריד אבל חשוב שיהיה לזה מימון כי אחרת אי אפשר יהיה לתת את זה.

גאלב מג'אדלה: כבוד היושב ראש, מה אומרת הכללית?

משה גפני: היא לא כאן.

יעקב אדרי: היא אומרת אותו דבר אבל יותר גדול.

משה גפני: אני לא יושב כאן לחכות לנציגים השונים.

משה גפני: תתכונן, אתה חבר בוועדת הכספים וצריך לדעת שמיום ראשון עד יום חמישי בעוד שלושה שבועות, אתה לא עושה שום דבר אלא דן רק בחוק ההסדרים.

פניה קירשנבאום: תוך שלושה שבועות אתה מסיים את העבודה?

משה גפני: לא אמרתי שאני מסיים.

משה גפני: אמרתי שכל חבר בוועדת הכספים שישריין מיום ראשון הקרוב בבוקר עד יום חמישי, לא כולל שישי-שבת.

משה גפני: בכל הימים במשך שלושה שבועות יהיו דיונים.

משה גפני: אנחנו לא נעביר כאן חוק שהוא לא ימוצה ויקבל את הטיפול הראוי לו.

אמנון כהן: גם ישונה.

משה גפני: ישונה.

משה גפני: בטח.

גאלב מג'אדלה: אני וחבר הכנסת מגלי והבה מוחים על דברי כבוד היושב ראש, שלא מתחשב בכך שיש לנו חג והחג הוא חג גדול.

משה גפני: אני גם מדבר על חנוכה.

משה גפני: איזה חג?

גאלב מג'אדלה: אני מודיע לך כאן שמיום שני הקרוב, שלישי, רביעי וחמישי יש לנו את החג הגדול שבחיינו.

גאלב מג'אדלה: חג הקורבן.

משה גפני: אתם לא עובדים בימים האלה?

גאלב מג'אדלה: אברהם אבינו רצה להקריב את ישמעאל.

משה גפני: אסור לכם לעבוד בחג הזה?

גאלב מג'אדלה: אתה עושה צחוק מהעבודה.

גאלב מג'אדלה: אתה בכוונה עושה את זה?

משה גפני: בכוונה?

משה גפני: אני בכוונה הבאתי חוק הסדרים כזה?

גאלב מג'אדלה: הוא יודע שאנחנו אופוזיציה, אז הוא עשה לנו מארב.

משה גפני: הרב ליצמן, בזמן שלך גם השתוללו כך?

יעקב ליצמן: כן.

משה גפני: סגן השר, אחרי החיבוקים שלך עם משרד האוצר וההסכמות שלך אתו, אני מבקש לדעת האם אתה סבור או האם אתה רוצה שוועדת הכספים תעשה שינויים בתקציב, תנסה להביא תוספות לדברים השונים.

משה גפני: אנחנו מוכנים לעמוד לרשותך.

משה גפני: בוועדת העבודה והרווחה היה חוק של כמה חברי כנסת ואני ביניהם לגבי תשלום רבעוני.

משה גפני: היה לנו עימות עם משרד האוצר.

משה גפני: משרד הבריאות תמך בחוק.

משה גפני: האם אתה מתכוון לבטל את התשלום הזה?

משה גפני: כי אז יכול להיות שהוויכוח שלנו עם האוצר ירד, כי משרד הבריאות תמך בחוק והוא עבר אתמול בקריאה ראשונה במליאת הכנסת.

משה גפני: אני מדבר על התשלום הרבעוני, על ממתי נחשב רבעון.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, בקשר לחוק הזה, כפי שציינת, זה לא סוד שתמכתי בו.

יעקב ליצמן: אני בעד.

יעקב ליצמן: האוצר אומר שזה עולה כסף, אבל השכל הישר אומר את הדברים.

יעקב ליצמן: בעיקרון אני תומך בחוק.

יעקב ליצמן: קודם כל, תודה על השבחים.

יעקב ליצמן: אני אשתדל לעשות כמיטב יכולתי.

יעקב ליצמן: אני רוצה לגעת בכמה נקודות עליהן כולם דיברו.

יעקב ליצמן: חיים אורון, אני חייב להפתיע אותך.

יעקב ליצמן: אני משבח את משרד האוצר לא כגימיק ולא כחיבוק דב אבל בלי האוצר לא היה לי את בריאות השיניים.

יעקב ליצמן: הייתה התנגדות מסיבית, אבל הם תמכו בי מהרגע הראשון כי זה דבר שנכון לעשות אותו.

יעקב ליצמן: היה ויכוח על 65, עבר בג"ץ, אבל עברנו את כל הדברים האלו.

יעקב ליצמן: לכן מגיע לומר עליהם גם משהו טוב, על אף שיש לי ביקורת ואני רב אתם כל יום.

יעקב ליצמן: אל תחשוב שרק מלים טובות נאמרות, אבל כאשר מגיע להם, צריך לומר את הדברים האלה.

יעקב ליצמן: אני שמח ואני עומד מאחורי ההסכם וזה הסכם טוב, כולל גם את הנושא של הסל.

גדעון בן ישראל: ומה עם הזקנים?

יעקב ליצמן: אני אגיע גם לזה.

יעקב ליצמן: תאמין לי שאני אגיע לזה.

יעקב ליצמן: אני לא אתחמק מכלום.

יעקב ליצמן: טיפולי שיניים, כפי שאמרתי, יהיו עד גיל 14 ונעלה את זה עד לגיל 18.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שאנחנו בדקנו ובודקים גם עכשיו הוא טיפול שיניים מגיל 70.

יעקב ליצמן: זה המון כסף.

גדעון בן ישראל: כמה כסף זה?

יעקב ליצמן: אני לא יודע כרגע לומר לך אבל זה המון כסף.

משה גפני: גדעון, יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אין לנו הרבה זמן ואני רוצה שסגן השר ישיב על השאלות שהועלו כאן.

יעקב ליצמן: אנחנו מנסים להגיע גם לשיתוף פעולה עם המשרד לענייני גמלאים.

יעקב ליצמן: לא את  כל השירותים ניתן להם, אבל לפחות ניתן חלק מהשירותים.

יעקב ליצמן: אנחנו מנסים להגיע למשהו כי נכון, צריך לטפל מגיל 70 או 75, אבל נראה לפי התקציב.

יעקב ליצמן: הנושא הוא בבדיקה.

יעקב ליצמן: זה לא ששכחנו ואף אחד לא מזלזל חלילה וחס באנשים מבוגרים וזקנים.

יעקב ליצמן: והדרת פני זקן, אצלנו זה לא רק יום הזקן אלא זה במשך כל השנה.

יעקב ליצמן: לכן, בהחלט זה בראש מעיינינו.

יעקב ליצמן: מחסור ברופאים.

יעקב ליצמן: אכן, ללא ספק יש מחסור ברופאים.

יעקב ליצמן: זה אחד הדברים אותו אנחנו מנסים להשלים גם בבית הספר לרפואה שמקימים בצפת.

יעקב ליצמן: נכון שאנחנו הולכים, עומדים מאחורי זה וזה יהיה ללא כל ספק.

יעקב ליצמן: השר סילבן שלום מוביל את זה ובהחלט זה יהיה.

יעקב ליצמן: בינתיים לגבי זה שחסר, אנחנו העלינו את גיל הפנסיה מ-67 ל-70 לרופאים שרוצים, בתנאי שיקבלו אישור.

יעקב ליצמן: הנושא הזה כבר מאושר על ידי נציב שירות המדינה.

יעקב ליצמן: אמנון, תאמין לי, אתה לא יודע כמה אתה צודק בטענתך לגבי הרף של הרופאים.

יעקב ליצמן: אכן, צריך לשנות את הרף הזה.

יעקב ליצמן: מה שקורה זה שאנחנו פוסלים אותם, הם יורדים לחוץ לארץ ויכול להיות שבמבחן הרף הזה היו חסרות לו עשר נקודות ולכן הוא לא עבר את המבחן, אבל הוא בא לאיטליה, הוא רופא מצוין, לוקחים אותו לאמריקה ושם הוא רופא בכיר, ורק אחר כך אנחנו עומדים אצלו בתור ומתחננים שיחזור לכאן.

יעקב ליצמן: השיטה שאנחנו רוצים לבדוק היא שדרוג בתשלומים.

יעקב ליצמן: נעשית בדיקה, אבל היא תיקח זמן.

יעקב ליצמן: בינתיים כדי למלא את החסר מעלים את גיל הפרישה של הרופאים מגיל 67 ל-70 כאשר הרופאים האלה עדיין הם רופאים טובים, אני לא בטוח שזה אמור לגבי כירורגיה אבל ברפואה הם בהחלט טובים, ובינתיים נכשיר עוד רופאים.

יעקב ליצמן: בדיקת שב"ן.

יעקב ליצמן: אני זרקתי היום לחלל ואמרתי שאני בודק את הנושא.

יעקב ליצמן: הבעיה היא כמו הבעיה של התרופות.

יעקב ליצמן: אני אומר שבקופות החולים יושבים אנשים ישרים.

חיים אורון: אני נאלץ לצאת.

חיים אורון: יש לי שאילתא ואני הראשון.

יעקב ליצמן: לגבי שב"ן, אמרתי שבקופת חולים יושבים אנשים ישרים, אבל מה לעשות שתרופה שעולה 15 שקלים בקופה, אופטלגין או תרופה אחרת, לקופה עולה חצי שקל.

יעקב אדרי: אתה מדבר עכשיו על מחיר התרופות.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: קופת חולים מאזנת את הקופה עם הסכום הזה וזה הכסף אתו היא מאזנת.

יעקב ליצמן: אנחנו עשינו בדיקה רצינית ואנחנו קרובים מאוד לנתונים.

יעקב ליצמן: אני יודע כבר מספר, אבל אני עוד לא רוצה לדבר עליו.

יעקב אדרי: אני יכול להשלים לך.

יעקב ליצמן: אני אשמח.

יעקב ליצמן: אני יודע כבר במה מדובר ומדובר בהרבה הרבה כסף.

יעקב ליצמן: לא נוכל לקחת את כל הכסף בבת אחת כי אנחנו נמוטט את קופות החולים, אבל בהחלט אנחנו הולכים להוריד את ההשתתפות העצמית.

יעקב ליצמן: מהכסף הזה נעשה עוד דברים אבל נוריד את ההשתתפות העצמית וזה יהיה בקרוב מאוד.

אמנון כהן: למה?

אמנון כהן: תוזיל את מחיר התרופה.

אמנון כהן: למה לא להוריד את מחיר התרופה?

יעקב אדרי: הוא עושה את זה בצורה אחרת.

משה גפני: הוא עושה הפוך.

משה גפני: בסדר, זה לא משנה.

יעקב אדרי: התוצאה היא אותה תוצאה.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: מחיר התרופה אנחנו נוריד  והורדנו מחירים ב-15 אחוזים אבל צריך להוריד עוד וזה יהיה בהשתתפות העצמית.

יעקב ליצמן: יש גם השתתפות למבוגרים.

משה גפני: אתם רוצים לבטל את ההשתתפות העצמית?

יעקב ליצמן: להוריד.

יעקב ליצמן: לא לבטל.

יעקב ליצמן: לאפשר להוריד למבוגרים.

יעקב ליצמן: נראה היכן אפשר להוריד אבל צריך להוריד.

יעקב ליצמן: פניה, בית החולים באשדוד.

יעקב ליצמן: אני מצטער מאוד.

יעקב ליצמן: משרד האוצר הוא רציני במכרז והמכרז אמור כנראה להסתיים בסוף השנה, ב-2010 כך שב-2011 זה יתחיל.

יעקב ליצמן: אני מקווה שעד 2025 אולי יהיה בית חולים.

פניה קירשנבאום: אתה צוחק.

פניה קירשנבאום: האם באמת המכרז מסתיים או שאין מכרז?

יעקב ליצמן: המכרז מסתיים.

יעקב ליצמן: את צריכה לשאול דבר אחד.

יעקב ליצמן: המכרז התחיל ב-70 מיליון שקלים השתתפות של משרד האוצר, עבר ל-130 מיליון שקלים, עבר ל-170 מיליון שקלים, עבר ל-220 מיליון שקלים, עבר ל-300 מיליון שקלים, עבר ל-375 מיליון שקלים, עבר ל-500 מיליון שקלים והקופה רושמת.

יעקב ליצמן: זאת עובדה.

פניה קירשנבאום: אין מי שרוצה את המכרז הזה?

יעקב ליצמן: בינתיים.

יעקב ליצמן: אין מכרז כי אף אחד לא משתתף אלא רק אחד ואני לא רוצה לומר כאן מי זה.

פניה קירשנבאום: מעייני ישועה לא השתתפו?

יעקב ליצמן: הם ירדו כבר לפני שנה.

יעקב ליצמן: הסיבות לכך, לא אתייחס להן כרגע.

משה גפני: מה קרה למשרד האוצר?

יאיר זילברשטיין: שהגדלנו את המענק כל כך?

יעקב ליצמן: זה לא הוא.

יעקב ליצמן: אלה שני דברים.

יעקב ליצמן: זה החשב הכללי.

יאיר זילברשטיין: זאת החלטה של שר האוצר לעלות את המענק.

יעקב אדרי: הרב ליצמן, לא התייחסת לתורים לניתוחים.

יעקב ליצמן: עוד לא הגעתי לשאלות שלך.

יעקב ליצמן: תוספת רופאים בפריפריה.

יעקב ליצמן: אנחנו בהחלט עושים את זה.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שאני רוצה לתת במסגרת הרופאים, אני רוצה להגיע לתוספת רופאים בפריפריה שלדעתי צריכים לקבל תוספת.

יעקב ליצמן: בשירות קופות החולים ובכלל יש תוספת תקציבית שמקבלים בפריפריה.

יעקב ליצמן: מישהו שאל קודם מי קיבל את ה-MRI.

יעקב ליצמן: קיבלו זיו פוריה, נהריה, העמק, שערי צדק, אסף הרופא, יפו לניאדו,  אסותא, בני הדרום ובעתיד מעייני יהושע יקבל, וולפסון, כרמל עם עוד מישהו.

יעקב אדרי: מה בדרום?

יעקב ליצמן: אמרתי, אסף הרופא ואשקלון.

יעקב אדרי: לסורוקה יש?

יעקב ליצמן: יש להם מכונה אחת.

יעקב ליצמן: אשקלון יקבל את השני.

יעקב ליצמן: בצפון יקבלו פוריה, נהריה והעמק.

יעקב ליצמן: יכול להיות שבנצרת וכל בתי החולים מסביב, יהיה מכשיר נייד.

פניה קירשנבאום: מה לגבי חולי סרטן?

יעקב ליצמן: צפת.

יעקב ליצמן: כבר הקצבתי 10 מיליון שקלים ואני מוכן לתקצב עוד.

פניה קירשנבאום: בבית החולים זיו.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב אדרי: טיפולי כימותרפיה?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: הקצבתי כבר.

יעקב ליצמן: הטלתי על ראש העיר צפת יחד עם בית החולים לזרז את הדברים.

יעקב ליצמן: נפגשתי עם ראש העיר כמה פעמים ואמרתי שאני תובע ממנו לדחוף את הנושא כי זה מביא תנופה לעיר ואני יודע שהם פועלים.

יעקב ליצמן: צריך עוד לגייס עוד כסף כי אני לא אתן כל הכסף.

פניה קירשנבאום: מאיפה הם יגייסו כסף?

יעקב ליצמן: מאיפה מגייסים לכל הדברים?

יעקב ליצמן: גם ל-MRI צריך לגייס כסף.

יעקב ליצמן: תרגום עלוני התרופות לשפה הרוסית.

יעקב ליצמן: אני תמכתי בחוק ותמכתי ביום ראשון בוועדת שרים.

יעקב ליצמן: לשאלותיו של אמנון כהן.

יעקב ליצמן: השבתי לגבי טיפולי השיניים.

יעקב ליצמן: את נושא ה-MRI בפריפריה, הזכרתי כרגע.

יעקב ליצמן: מחסור ברופאים, מטפלים גם בזה.

יעקב ליצמן: להחזיר את תקציב הבריאות, הצעתו של חבר הכנסת ראלב מג'אדלה.

יעקב ליצמן: אני נגד.

יעקב ליצמן: תקציב יותר טוב לא יהיה לי.

יעקב ליצמן: למה לבכות?

משה גפני: הוא איש פרקטי.

יעקב ליצמן: אני קיבלתי תקציב לשלוש שנים ולא לשנתיים ותודה רבה שיש לי מנוחה למרות שאני לא בטוח שאני אהיה סגן שר שלוש שנים.

יעקב ליצמן: אמרתי לכם קודם ששר בריאות מכהן בממוצע שנה ורבע.

יעקב ליצמן: ציון, תוספת תקציב לפריפריה.

יעקב ליצמן: בהחלט עשינו.

ציון פיניאן: לא מספיק.

יעקב ליצמן: אם תביאו כסף, אני אתן אבל אני לא מתלונן.

יעקב ליצמן: אני אומר שעשינו דברים.

משה גפני: השאלה אם אתה חושב שצריך לעשות שינויים כאן בוועדה, לא ללכת למלחמה עם האוצר אלא לעשות שינויים.

יעקב ליצמן: הרב גפני, היות שהייתי יושב ראש ועדת הכספים שלוש פעמים, אני יכול לומר לך שאני מכיר את העבודה ואני אפילו לא מבקש, כי זה לא יהיה.

אמנון כהן: נקודתית בנושא מסוים, כן נוכל.

יעקב ליצמן: נושא מסוים, כן.

משה גפני: אנחנו עומדים לרשותך.

משה גפני: תחשוב שיש נושא, תאמר.

גאלב מג'אדלה: קח פסק זמן.

משה גפני: קח פסק זמן.

ציון פיניאן: עם פסק זמן לא בטוח שמנצחים.

יעקב ליצמן: תוחלת חיים בפריפריה.

יעקב ליצמן: ציון, אכן המצב לא טוב ויש פער.

יעקב ליצמן: אני מקווה  שבסוף השנה הבאה, כאשר יבדקו גם את תוחלת החיים,  וגם יבדקו את הנושא של השתתפות העצמית, העלות עליה דיבר חיים קודם, לדעתי אנחנו משתפרים אבל זה ייקח עוד זמן.

יעקב ליצמן: בית ספר לרפואה בצפת, אמרתי שזה דבר רציני.

יעקב ליצמן: על מחירי תרופות, קרטל, עניתי.

יעקב ליצמן: תורים לניתוחים.

יעקב ליצמן: קשה, קשה מאוד וזאת מילה עדינה.

יעקב ליצמן: אחד הדברים שאני מתכונן לעשות זה ביקורים.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה עשיתי ביקורי פתע בבתי חולים ובבתי חולים פסיכיאטריים – אבל לא בקופות החולים  ולא בבתי הספר.

יעקב ליצמן: בבתי הספר צריך לבדוק את נושא החיסונים, את נושא הטיפול הנמרץ, נושא שאף אחד לא נגע בו.

יעקב ליצמן: יש תלמידים שלא קיבלו את החיסונים הנדרשים וזה חמור מאוד.

יעקב ליצמן: בנוסף לכך אני צריך לבדוק מה קורה מבחינת התורים ואני מתכוון לעשות זאת.

יעקב ליצמן: אין לי תשובה  לתת לכם כרגע אבל זה ייבדק.

יעקב ליצמן: הוספנו שישה מאיצים מעבר ל-MRI וגם זאת בשורה, כך שלא יחכו בתור.

יעקב ליצמן: שישה זה המון.

יאיר זילברשטיין: עדיין לא הסכמנו.

משה גפני: אתם לא רלוונטיים בעניין.

משה גפני: סגן השר אומר שהם הוסיפו ומבחינתנו זה מה שיהיה.

יאיר זילברשטיין: לא הוחלט איך לעשות את זה.

יאיר זילברשטיין: זה כרגע בדיונים.

משה גפני: יאיר, עם כל הכבוד, זה לא משרד האוצר כאן.

משה גפני: כאן זאת ועדת הכספים.

משה גפני: זה שאתם לא הסכמתם לא רלוונטי.

משה גפני: מבחינתנו סגן השר הוא האיש הבכיר שנמצא כאן בחדר והוא אומר שזה יהיה, אז זה יהיה.

משה גפני: אתם תצטרכו  לכופף את הראש שלכם לגבי מה שהוא אמר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, אני חושב שהאוצר הסכים לשש.

יעקב ליצמן: אם הוא מודיע לי כרגע שהוא לא מסכים לשש, אני מודיע לכם עכשיו שיהיו שמונה.

משה גפני: אנחנו בעד.

יעקב ליצמן: אני חושב שהאוצר הסכים והוא מסכים.

יעקב ליצמן: יש עוד דיונים פה ושם, בסדר.

יעקב אדרי: אני מציע שתודיע מיד על הסכמה.

יעקב ליצמן: לא. זה לא משא ומתן אתי.

יעקב ליצמן: אני מופיע בוועדה, זה בדיונים והוא יודע בדיוק על מה מדובר.

משה גפני: יושב בחור נחמד ממשרד האוצר, יאיר זילברשטיין, שאני מאוד מחזיק ממנו ואני חושב שהוא מקצוען והכל בסדר, אבל יושב כאן סגן שר ואומר שהוא סיכם עם האוצר על שישה מאיצים.

משה גפני: באמת, עם כל הכבוד, לפחות שלא יראו את זה שהם מקפלים את הנבחרים.

יעקב אדרי: הם לא יכולים להתאפק.

משה גפני: אני מקבל את מה שליצמן אמר.

גאלב מג'אדלה: תרחמו על הבחור.

גאלב מג'אדלה: למה אתם מתנפלים עליו?

משה גפני: להפך, אמרתי שהוא בחור מוכשר.

יעקב אדרי: אמרנו גם את שבחו וגם צריך לחבוט.

יאיר זילברשטיין: בלי זה הדיון לא יהיה שלם.

יעקב ליצמן: אומר לי יאיר שלא זכרתי שבהסכם בינינו כתוב תוספת מאיצים.

יאיר זילברשטיין: נכון.

יאיר זילברשטיין: לא כתוב המספר אלא כתוב תוספת מכשירים ואכן זה סוכם.

יאיר זילברשטיין: אנחנו לא מתכחשים לזה.

יעקב ליצמן: בהלכה יש מודה במקצת.

יעקב ליצמן: מי שמודה במקצת, הוא חייב.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, וזה לסיכום כל הדיון הזה, שאני זוכר בתקופתי עת דנו בבריאות היה דיון מגג אל גג בוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: כולם באו לצעוק אבל היום אפילו לא כל קופות החולים	 באו כי טוב להן.

יעקב ליצמן: אני מסכים שכולם בוכים אבל בסופו של דבר העובדה היא שהמערכת כרגע טובה ואני אומר לכם שחזרתי מביקור ב-OECD לפני כמה שבועות ושם התקיים דיון על קיצוץ שהולך להרוג את הבריאות.

יעקב ליצמן: כולם שאלו מה עושים ואני התביישתי כי הייתי צריך לומר שאני קיבלתי תוספת.

יעקב ליצמן: כאמור, יש הרבה מה לעשות והרבה מה לתקן.

גאלב מג'אדלה: אתה מחזיר חלק ממה שלקחו לפני שנתיים.

משה גפני: אבל הממוצע עלה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

משה גפני: תודה לסגן השר ליצמן.

גדעון בן ישראל: לא התייחסת לאשפוז הסיעודי.

יאיר זילברשטיין: אני אתייחס.

משה גפני: יש לי שאלה אליך.

משה גפני: אנחנו  בחוק ההסדרים הקודם אישרנו שמי שאיננו מקבל חיסונים, נפגעות קצבאות הילדים שלו.

משה גפני: הוגשה על זה עתירה לבג"ץ.

משה גפני: ביקש ממני יושב ראש הכנסת לקיים על זה דיון ויכול להיות שנקיים את הדיון במסגרת חוק ההסדרים.

משה גפני: מה עמדת משרד הבריאות בעניין הזה?

יעקב ליצמן: אני צריך להעביר אליך עמדה יותר רשמית כי מדובר בדיון מחדש.

יעקב ליצמן: בעיקרון אני חושב שזה נכון, אבל אני לא רוצה להתחייב.

משה גפני: אתה תעביר אלי עמדה.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: אני אעביר לך עמדה.

משה גפני: אני עוד לא יודע איך נעשה את זה, אבל יכול להיות שנקיים על זה דיון.

משה גפני: ביקש את זה יושב ראש הכנסת.

יעקב ליצמן: אין בעיה.

יעקב ליצמן: עד אז אני אביא עמדה רשמית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לפני שאנחנו מסכמים את הדיון, יאיר בבקשה, אבל בקצרה.

משה גפני: מה שסגן אמר, זה נכון ואפשר להמשיך הלאה?

יאיר זילברשטיין: אני אתייחס בקצרה מאוד לכל.

יאיר זילברשטיין: אני רוצה לציין עבודה מאוד מאוד רצינית שנעשית במשרד הבריאות בשנה וחצי האחרונות.

יאיר זילברשטיין: לא כל הדברים עלו כאן אבל יש כאן עבודה באמת מאוד רצינית, כולל שינויי מחירים במערכת, דברים שאנחנו נראה אותם גם בטווח הארוך, תוך שמירה על האיזון בתוך המערכת, דברים שלא היו בעבר וחשוב לציין זאת כאן.

יאיר זילברשטיין: יש עכשיו  לא מעט דברים שהם לא פחות ממהפכות שקרו בשנה-שנתיים האחרונות.

יאיר זילברשטיין: אני רוצה לציין את הנושא של הפריפריה.

יאיר זילברשטיין: עם תיקון נוסחת הקפיטציה פעם ראשונה מאז קום המדינה, החל מה-1 בנובמבר, לפני מספר ימים, הוסף לעלות הסך סכום של 160 מיליון שקלים שמיועד לפריפריה, לתת תמריצים לקופות החולים לשפר את השירותים שלהן בפריפריה.

יאיר זילברשטיין: בנוסף לזה – ואמר את זה המנכ"ל – בהסכמים עם קופות החולים בפעם הבאה יש סכום שמוקצה לתוכניות ייעודיות לפריפריה על מנת לראות שבאמת הכסף הולך למקומות הנכונים.

יאיר זילברשטיין: זאת פעם ראשונה מאז קום המדינה שדבר כזה קורה וזה לא פחות ממהפכה.

אמנון כהן: מי יפקח על כך שזה מתקיים?

יעקב ליצמן: יש פיקוח על קופת חולים.

יאיר זילברשטיין: יש סמנכ"ל פיקוח על קופות חולים והוא היה שותף מלא לתהליך הזה והוא יפקח על זה.

יאיר זילברשטיין: דבר נוסף הוא נושא השיניים.

יאיר זילברשטיין: דיברו כאן על ה-65 מיליון שקלים.

יאיר זילברשטיין: בסך הכל אנחנו מגיעים כאן לעלות של כמעט חצי מיליארד שקלים בכמה שנים.

יאיר זילברשטיין: זאת תוספת מאוד גדולה לעלות הסל ושינוי אמיתי שגם כן לא היה כדוגמתו.

גדעון בן ישראל: מה בקשר לזקנים?

יאיר זילברשטיין: אני אתייחס גם לאשפוז הסיעודי.

יאיר זילברשטיין: בשנים האחרונות ניתנה תוספת מאוד גדולה כל שנה לאשפוז סיעודי וגם בשנים הבאות.

יאיר זילברשטיין: היום אין את התופעה בכלל שהייתה בשנים קודמות של תורים.

יאיר זילברשטיין: למיטב ידיעתי אין תורים בכלל לאשפוז הסיעודי.

יאיר זילברשטיין: כל מי שפונה לקבלת קוד במשרד הבריאות, זה לא כפי שהיה בעבר, אין תורים וגם בהסכם התקציבי לשנים הבאות יש תוספת של 40 מיליון שקלים כל שנה כדי לתת מענה שהולם ביותר.

יאיר זילברשטיין: זה לא כמו שהיה לפני שלוש-ארבע שנים.

יאיר זילברשטיין: המשכנו את הדבר הזה והיום כבר לא מדברים על זה כי אין בעיה.

יאיר זילברשטיין: בית ספר לרפואה בצפון.

יאיר זילברשטיין: מספר הסטודנטים לרפואה עלה בשנים האחרונות מ-200 ל-300.

יאיר זילברשטיין: משרד האוצר מקדם גם את בניית בית הספר  לרפואה.

יאיר זילברשטיין: זה אמנם לא בתקציב של משרד הבריאות, אבל זה בעלות של מאות מיליוני שקלים וזה בא גם כדי לחזק את הרפואה בפריפריה וגם כדי לחזק את הפריפריה בכלל.

יאיר זילברשטיין: בנוסף לכך,  זה גם יוסיף סטודנטים לרפואה.

יאיר זילברשטיין: מיגון בתי החולים, 200 מיליון שקלים של הממשלה ויהיו גם תרומות.

יאיר זילברשטיין: זאת תהיה תוכנית מאוד גדולה למיגון, שגם היא לא הייתה בעבר.

יאיר זילברשטיין: נתנו 50 מיליון שקלים להכשרה של אחיות.

יאיר זילברשטיין: אכן, יש מחסור באחיות ותיעשה הסבה של אקדמאים.

יאיר זילברשטיין: יש תוכנית ייעודית שהיא בנוסף לזה במגזר הבדואי.

יאיר זילברשטיין: יש הרבה תוכניות מיוחדות לנושא הזה.

יאיר זילברשטיין: בית חולים באשדוד, מעל 300 מיטות  שאמור להיות חלק מהמענה למיטות אשפוז.

יאיר זילברשטיין: בהחלטה של שר האוצר הוגדל המענק לחצי מיליארד שקלים.

משה גפני: יאיר, אנחנו עוד ניפגש כאן הרבה.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה.

יעקב ליצמן: מ-70 מיליון ל-500 מיליון שקלים אבל עדיין זה לא גמור.

יאיר זילברשטיין: לנו הייתה התנגדות.

יעקב ליצמן: אין אפילו מתחרה.

יאיר זילברשטיין: לנו  באגף התקציבים הייתה התנגדות.

יאיר זילברשטיין: אני מאמין שייבחר זוכה במכרז.

יעקב אדרי: אני מאמין שתעלו את מחיר ההשתתפות.

יאיר זילברשטיין: לא.

משה גפני: אני לא רוצה לשאול אותך אם הכל כל כך טוב, אז למה כל כך רע מבחינת משרד האוצר, אבל הכל טוב, בסדר.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: קודם כל, אני מודה לך אדוני סגן השר.

משה גפני: אני מודה לאנשי משרדך, למנכ"ל ולכל מי שהיה כאן מהמשרד.

משה גפני: אכן, כפי שאמרתי, יש שינוי ממשי במשרד הבריאות.

משה גפני: אגב, היו דיבורים על כך שאנחנו לוקחים סגן שר ולא שר, אני לא רוצה להשוות השוואות עם שרים, אבל ההבדל היחיד בין שר לסגן שר זה שאם אתה רוצה לעשות מינויים, אתה צריך גם חתימה של העוזרים של ראש הממשלה.

יעקב ליצמן: לא. ההבדל הוא במשכורת.

יעקב ליצמן: איפה שלא עושים מינויים פוליטיים, אין בעיה.

משה גפני: על כל פנים, באמת יש שינוי כפי שאמרת.

משה גפני: בעבר, אני זוכר בוועדות הכספים לדורותיהם, תקציב משרד הבריאות – אני גם שאלתי את ג'ומס בהתחלה – היה תקציב מאוד מאוד סוער ומאוד בעייתי וקשה ובאמת הדיון היה מאוד טעון, אבל הפעם אני חייב לציין את זה שהדיון הוא יותר רגוע.

משה גפני: כפי שאמר הסבא של ראלב העיקר הבריאות, אבל מסתבר שבאמת נעשית עבודה בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו מסתכלים על העניין הזה בתקווה.

משה גפני: אנחנו מקווים שאכן סגן השר והמשרד יצליחו מכיוון שזה שייך לכולנו, זה דבר שאין עליו ויכוח.

משה גפני: אני מודה לך אדוני סגן השר על הדברים.

משה גפני: אני מודה למשתתפים.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.