ועדת המשנה לקידום ולסיוע לתעשיות עתירות ידע, כנסת 18, פרוטוקול מספר 6, 2010-11-16 11:00

רוברט אילטוב: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

רוברט אילטוב: אני רוצה לברך את הבאים ולברך את האוצר על התכנית לעידוד השקעות גופים מוסדיים בתעשיות עתירות ידע.

רוברט אילטוב: אנחנו, גם בכנסת וגם באוצר מחפשים את הפתרונות להשקעות בהייטק, שמקורות ההון הלכו והתדלדלו מאז המשבר הכלכלי בארצות הברית ובאירופה.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו רואים בכל מהלך וניסיון ותכנית בנושא הזה – ניסיון מבורך.

רוברט אילטוב: יחד עם זה אנחנו רוצים שעל הדבר הזה יהיה דיון פתוח בכנסת, כבית מחוקקים, כנציגות של העם ולבחון את הדברים מקרוב.

רוברט אילטוב: אני מבקש מהאוצר להציג את התכנית בפני חברי הכנסת ואנחנו נפתח אחר כך את הנושא לדיון.

ערן היימר: אז עיקרי התכנית, כמו שכולם יודעים, החוזק של המשק הישראלי תלוי היום הרבה יותר בתעשיית ההייטק מאשר בעבר.

ערן היימר: התעשייה הזו נשענה אל מקורות מימון מחו"ל, ברובה תעשיית ה- VC.

ערן היימר: התכנית הזו מטרתה לחבר בין הגופים המוסדיים שיש להם כסף להשקעות לבין תעשיית ה-VC, הסטארט אפים, או כל הכלים האחרים שיגיעו, בסופו של דבר, לתעשייה, לטובת הצמיחה הכלכלית שלנו.

ערן היימר: תקציב התכנית – 200 מיליון שקל, כפי שהוחלט על ידי הממשלה.

רוברט אילטוב: זה תקציב או ערבות?

ערן היימר: תקציב.

ערן היימר: העקרונות שהינחו אותנו בבניית התכנית זה יצירת הדיאלוג המחודש בין המשקיעים המוסדיים לבין הקרנות, דיאלוג שהיתה לנו תחושה מהשיחות עם שני הצדדים שהוא לא מתקיים מספיק.

ערן היימר: היו בו הרבה אמוציות, הרבה ניסיון רע מהעבר בהשקעות של תקופת שנת 2000.

ערן היימר: יש כאן תעשיה מתפקדת, תעשיה קיימת, לא רצינו להקים משהו חדש או לשנות, או להפעיל כוח של הממשלה בהפעלת מנגנונים חדשים, אלא להשתמש במנגנוני השוק הקיימים שעבדו ותפקדו כל עוד היה בהם כסף.

ערן היימר: ההתערבות הממשלתית לשיטתנו צריכה להיות כמה שפחות מורגשת.

ערן היימר: עם זאת,  שותפות בחלוקת הסיכונים בינינו לבין המשקיעים, עם מנגנונים שונים של איזונים ובלמים שאני ארחיב עליהם בהמשך.

ערן היימר: בעיקר לא לקחת- לא את האחריות של המשקיעים ולא של מנהלי הקרנות, אלא להשאיר את האחריות אצלם, תוך כדי שאנחנו משנים קצת את המודל של סיכון – סיכוי, שהסיכוי נשאר כולו אצלם, והסיכון – אנחנו מתחלקים בו.

ערן היימר: שינוי המשוואה הזו, אנחנו מקווים, יחזיר משקיעים מוסדיים רבים להשקיע בתחום, ואנחנו נחזיר את התעשייה הזו למסלול שהיא צריכה להיות בו.

ערן היימר: אז עקרונות התכנית – החלטנו על השתתפות בסיכון של עד 25% מגובה ההשקעה, התכנית דרך אגב, כתהליך, יצאה כ- RFI לכלל התעשייה, לכלל הקרנות, לכלל היועצים.

ערן היימר: כל מי שרצה להביע איזושהי עמדה לגבי התכנית, היכולות שלה, הפרמטרים שבה –הופץ לציבור.

ערן היימר: קיבלנו כל מיני התייחסויות מכל מיני גופים, שקלנו אותם, דנו בהם בוועדת המכרזים.

ערן היימר: ועדת המכרזים היתה משותפת לאוצר, לתמ"ת, למדען הראשי.

ערן היימר: את כל המכלול של הידע שנצבר, שינינו חלק מהפרמטרים.

ערן היימר: בין היתר, ההשתתפות בסיכון עלתה ל – 25%,מ- 20% כפי שהיה במקור.

ערן היימר: ההשתתפות תהיה לכל השקעה לכל קרן בנפרד.

ערן היימר: כלומר, גוף מוסדי שישקיע ב-4 קרנות לא נבקש ממנו את ההחזר על הרווחים שיכסה על ההפסדים, אלא כל קרן בנפרד, נכסה הפסדים במידה ויהיו, וברווחים לא ניגע לו.

ערן היימר: אנחנו בנינו תשואה מינימאלית שנדרשת לה רשת ביטחון וממנה היא מופעלת.

ערן היימר: כלומר, לא רק את הקרן אנחנו מגנים, אלא קרן פלוס תשואה מינימאלית, תשואה שנגזרה מההשקעות האלטרנטיביות בנכסים חסרי סיכון היא תשואה נמוכה היום, כי בעולם היום אנחנו בעולם ללא תשואות, אבל היא תשואה שתבטיח גם למשקיעים המוסדיים וגם לנהנים, שזה הציבור, החזר מסוים על הכסף שלו, שלא יופסד כולו, בתקווה שלא נצטרך לשלם בתכנית הזו, ושהתעשייה תוכיח את עצמה ותחזיר למשקיעים הרבה יותר מאשר את הקרן פלוס ריבית.

ערן היימר: המודלים להשקעה.

ערן היימר: במהלך ה- RFI עלו כל מיני צורות חדשות, צורות שאנשים אמרו שיתפתחו, שצריכים להתפתח, שהתעשייה הקיימת של הון סיכון מסורתי יש בה פגמים, היא צריכה להשתפר, וגם בעולם יש רחש כזה, אז פתחנו את המודל שלנו גם לכלים נוספים, בין אם זה קרן ציבורית, חברה שתעשה את אותו הדבר כמו קרן VC רק שתהיה רשומה וכך המשקיעים ייהנו מציטוט של השווי בשוק, מאפשרות לסחור בזה, בין אם זה קרן קשורה, כך שלגופים המוסדיים יהיה גם חלק בניהול, והם לא יהיו רק משקיפים מהצד, ובין אם זה fund of funds, או כל צורה אחרת שתשרת אותנו, במטרה שלנו של להזרים את כספי המוסדיים לתעשייה – אנחנו נהיה פתוחים.

ערן היימר: כמובן שכל ייצור כזה חדש דורש התאמות ויצטרכו לבוא ולהציג לנו את הכלי ואנחנו נבנה את ההתאמות הנדרשות, בשאיפה של כמה שפחות ביורוקרטיה אבל עם שמירה  שהכסף יגיע למטרה שלה הוא נועד.

ערן היימר: תנאי התכנית.

ערן היימר: ההשקעה בקרן או כל כלי אחר – 85% מהכספים המושקעים יושקעו בחברות מו"פ עתירות ידע ישראליות, או קשורות לישראל.

ערן היימר: לא הגבלנו את שלבי הפיתוח.

ערן היימר: חלק מהתגובות היו שצריך להתמקד ב- late stage או ב- mid stage.

ערן היימר: אנחנו אמרנו שהמוסדיים והתעשייה מספיק חכמים בשביל לבחור איפה צריך להשקיע, אנחנו לא נגביל אותם.

ערן היימר: הקרנות מוזמנות להשקיע בכל אחד מהשלבים- בין אם זו תהיה קרן שמתמחה ב- late, mid early stage ובין אם זו תהיה קרן שפתוחה לכל אחד מהשלבים.

ערן היימר: כנ"ל לגבי סקטורים.

ערן היימר: היו כאלה שאמרו – לא צריכים את כל הסקטורים, צריכים להתמקד בסקטורים מסוימים כמו אנרגיה חלופית, clean tech, דברים כאלה.

ערן היימר: התכנית הזו היא פתוחה לכל הסקטורים.

ערן היימר: כלומר, אם מישהו חושב שתעשיית החלל הישראלית – בה יש את הפוטנציאל הכי גדול, יתכבד ויקים קרן לתעשיית החלל, אנחנו נספק את ההגנה גם למשקיעים שישקיעו בקרן הספציפית הזו.

ערן היימר: אם מישהו חושב שהוא יכול לפזר בין התעשיות – קצת לחלל, קצת ל – clean tech, בבקשה, שיעשה זאת, אנחנו לא מגבילים בכלים שלנו את הסקטור הספציפי - -

רוברט אילטוב: מה גודל ההגנה?

ערן היימר: 25% מההשקעה.

ערן היימר: אני ארחיב עוד מעט, יש גם הסבר מפורט על זה.

ערן היימר: סך ההשקעה המוגנת בכל קרן לא תעלה על 40% מההון המנוהל, דהיינו, קרן שרוצה לנהל 100 מיליון דולר, 40 מיליון דולר היא יכולה להביא מהמשקיעים המוסדיים תחת המטריה הזו.

ערן היימר: את שאר הכספים משקיעים מוסדיים או אחרים, משקיעים אמריקאים או מכל ערוץ מימון אחר – אנחנו לא מגבילים את זה.

ערן היימר: המטרה של ההגבלה הזו היא לייצר את האיזון בין הניהול לבין ההגנה כך שהכספים לא ינוהלו כאילו הם מוגנים ולכן יהיה כאן מורל הזרד – לקיחת סיכונים שלא לצורך, כאשר הכסף שלך הוא מוגן, ולכן – מה איכפת לך, אתה יכול להפסיד אותו, הממשלה תשלם.

ערן היימר: באופן כזה שרק 40% בכל קרן מוגן, מצאנו את האיזון.

ערן היימר: ב- RFI פרסמנו 30%, וחלק מהתהליך העלה את זה ל -40, כתוצאה מהתגובות של השוק.

קריאה: - -25% מה- 40%?

ערן היימר: על 40% מהקרן, אני מגן על 25%.

ערן היימר: 10% מהקרן זה ההפסד שאני אשלם מתקציב המדינה.

ערן היימר: מגבלות על הקרן – הקרן צריכה להיות קרן של לפחות 100 מיליון, השקעה – לפחות 25 מיליון של כל משקיע מוסדי שרוצה את ההגנה הזו.

ערן היימר: ההגנה לא תינתן לקרן שתשקיע למעלה מ- 25 מיליון, כדי לחלק את המשאב בין הקרנות השונות, כלומר, שלא תבוא קרן אחת, חברת ביטוח אחת, ותקבל את כל ההגנה הממשלתית, אלא נפזר בין המשקיעים השונים, ולא ניתן כפל הגנה בקרנות ממשלתיות.

ערן היימר: קרנות ממשלתיות - יש להן מנגנוני הגנה אחרים.

רוברט אילטוב: מה היום המוסדיים משקיעים בתעשיית ההייטק הישראלית?

רוברט אילטוב: יש לכם אינדיקציה?

ערן היימר: 3% 0.1 מהתיק המנוהל על ידי המשקיעים המוסדיים מנוהל בקרנות סיכון.

רוברט אילטוב: כמה זה בכסף?

קריאות: מיליארד.

ערן היימר: זה לא הרבה כסף וזה לאורך שנים.

ערן היימר: המספר הזה הוא מספר לא של flow אלא של stock, כלומר, כל ההחזקות שיש להם היסטורית, מאד נמוך.

ערן היימר: התעשייה הזו לא מבוססת על הקשר עם המוסדיים.

ערן היימר: אם במקרה הם פגשו מוסדי והוא היה מוכן להשקיע, עשו לו טובה - -

קריאה: כל ההשקעות של המוסדיים היו בסוף תקופת הבועה.

קריאה: מאז הם נזהרים כמו מאש להשקיע.

ערן היימר: הבעיה שזיהינו ההיא שהמשקיעים המוסדיים נכנסו בזמן הלא נכון, ונכנסו בבת אחת ולכן יצא שהם גם הפסידו המון כסף.

ערן היימר: לכן היתה רתיעה מהשוק הזה.

ערן היימר: אנחנו מקווים שמנגנון ההגנה ישכנע גם את ועדות ההשקעות וגם את המנהלים לבחון מחדש את השוק ולהשקיע בו יותר כסף.

ערן היימר: התשואה ששמנו כרף שממנו מפעילים את תכנית הביטוח – שיעור ההחזר הבסיסי הוא מכפיל של 1.15, דהיינו – השקעת דולר, אתה מקבל דולר ו=15 סנט אחרי 7 שנים.

ערן היימר: המכפיל עולה מרבעון לרבעון,  והגג שלו הוא 1.25.

ערן היימר: זה גם מודל שהשתנה בעקבות ה- RFI והתגובות שקיבלנו מהשוק.

ערן היימר: המודל שהוצע ב-RFI היה מכפיל של 1.1.

ערן היימר: התגובות שקיבלנו ביקשו לשפר אתו.

ערן היימר: שיפרנו אותו עד 1.25 והארכנו את התקופה, כך שאנחנו גם ניטרליים לקרנות שיחליטו להשקיע לאורך תקופה יותר ארוכה.

ערן היימר: קרנות, עד לפני מספר שנים, השקיעו עד 7 שנים ואז התפרקו, וזה אחד החוליים של התעשייה הישראלית שחסר אולי כסף להמשיך את חיי החברה מ-7 שנים ואילך.

ערן היימר: אנחנו לא הגבלנו את הקרנות, ואנחנו עד 15 שנה מגדילים את המכפיל, וגם אחרי זה, אם הקרן רוצה להמשיך, ובזה שהיא תמשיך להישאר בחברות היא תשיג תשואה גבוהה יותר- זה בסדר, תמשיכו, ומתי שתפרקו את הקרן, אז נתחשבן.

ערן היימר: השתתפות המדינה, בכל מקרה – לא לפני 7 שנים.

ערן היימר: אז כמו שהסברתי, הסכום שאנחנו משתתפים הוא בין התשואה ששמנו בתהליך העולה הזה, לבין התשואה בפועל, ואת הפער אנחנו נשלם.

ערן היימר: בכל מקרה – לא יותר מ- 25% מסכום ההשקעה.

ערן היימר: J curve זו גם היתה אחת מהבעיות שהמוסדיים טענו שזו אחת הסיבות לא להשקיע.

ערן היימר: זה יצור חשבונאי שאומר – השקעת 100 מיליון בקרן, לקחו דמי ניהול, אבל עדיין לא מימשו, אז זה יוצר ירידת ערך של ההשקעה שלך, למרות שאולי בפועל היא השביחה אבל אין לזה שום הוכחה.

ערן היימר: אז יוצא מצב שהמנהל שיושב על כסאו ונבחן על הביצועים, מייד מתחיל להפסיד.

ערן היימר: מהיום הראשון שהוא נכנס להשקעה הזו הוא מתחיל לרשום הפסדים והוא מקווה שאחרי 7 או 10 שנים יהיו רווחים.

ערן היימר: במודל הניהול של קרנות הפנסיה והביטוח הישראלי זה לא כל כך מתאים למודל שלהם, מכיוון שהם נבחנים על ביצועים רבעוניים או שנתיים.

ערן היימר: התכנית שלנו למעשה משנה את ה- J curve וכך אין את רישום ההפסדים הזה, ואז, יותר קל להם, כמנהלים, להיכנס להשקעה.

קריאה: למה זה - - ?

ערן היימר: חשבונאית – יש לך את ההגנה.

ערן היימר: אתה יכול לפרוס את ההגנה הזו לאורך השנים.

ערן היימר: לדוגמה – אם השקעת 10 מיליון דולר, סך ההחזרים שקיבלת – 9.5 מיליון דולר, התפרקת אחרי 10 שנים – המכפיל יחושב כמכפיל לפי התקופה, במקרה הזה – 1.1906, 9.5 זה מה שקיבלת, שקיבלת, השתתפות המדינה תהיה 2.5 בהתאם לפער.

ערן היימר: אז קרן ציבורית היא מודל חדש יותר.

ערן היימר: המודל הזה לא נפוץ בשוק הישראלי, אבל אמרנו שנאפשר גם אותו.

ערן היימר: אם מישהו יקים קרן ציבורית וירצה שם לגייס כספים מהגופים המוסדיים ההגנה הזו תינתן גם לו, לא העדפנו רק את המודל ה – VC הקלאסי - -

עמי צדיק: מה זה ציבורי, חברה בבורסה?

ערן היימר: כן.

דוד אסיא: סליחה,  200 מיליון שקל תקציב – זה גובה ההפסד המקסימלי שאתם מוכנים לממן, או שזה - -

ערן היימר: כן.

ערן היימר: קרן קשורה-  מודל שמחייב התאמות, מודל שהוא קצת שונה מהקרנות היום.

ערן היימר: זו גם היתה אחת הבקשות מצד חלק מהמוסדיים להיות שותפים בניהול,  הם מאד לא אוהבים את המודל שהם נותנים למישהו כסף, משלמים לו את דמי הניהול, ולא שותפים בשום אופן בניהול.

ערן היימר: מצד שני, המודל הזה הוא מודל ששונה מבחינת היחסים בתוך המנהל-משקיע וכו'.

ערן היימר: אנחנו נעשה את ההתאמות הנדרשות, אך נאפשר גם את המודל הזה.

אמנון כהן: כמה דמי ניהול יהיו?

ערן היימר: אנחנו לא נקבע.

ערן היימר: זה ייקבע במשא ומתן בין הקרנות למשקיעים, לגופים המוסדיים.

ערן היימר: יש פה את הכוח לעשות את המשא ומתן.

אמנון כהן: שלא יאכלו את כל הכסף בדמי הניהול.

ערן היימר: אחת הביקורות היא שדמי הניהול גבוהים מדי.

ערן היימר: השארנו את המשא ומתן הזה בין התעשייה לבין המשקיעים ולא אמרנו שאנחנו נתערב, כי הממשלה -  - יש לנו גם בעייתיות להתערב פה.

אמנון כהן: בסוף הממשלה תשלם להם כי דמי הניהול יאכלו את כל הכסף.

ערן היימר: נכון, זה אחד החששות.

ערן היימר: אחת הסיבות שאנחנו לא מגנים על כל ההשקעה אלא רק על חלקה, שיש כאן 60% מהמשקיעים שמשקיעים את כספם.

ערן היימר: אם הם מוכנים לשלם 2.5% דמי ניהול, כנראה שהם עושים משהו טוב עם כספם, כנראה שהמנהלים ראויים לזה.

ערן היימר: אם המשקיעים המוסדיים מוכנים לשלם כאלה דמי ניהול, אנחנו מצפים שיהיה כאן מנגנון של איזונים כך שאנחנו לא נצטרך להתערב.

אמנון כהן: אבל היום בממשלה דנים על דמי ניהול בכלל – על הפנסיות, על כל הדברים.

אמנון כהן: אז יכול להיות שגם על זה.

ערן היימר: זה דמי ניהול אחרים.

עמי צדיק: מה דמי הניהול של קרן הון סיכון רגילה?

ערן היימר: המודל הוא מודל שמדבר, בדרך כלל, על איזור ה- 2-2.5%- -

עמי צדיק: והרווחים?

ערן היימר: ועוד שותפות ברווחים.

עמי צדיק: כמה?

דוד אסיא: 20% אחרי ששילמו את הקרן.

עמי צדיק: אחרי שהחזירו את הקרן.

עמי צדיק: זה לא נראה לכם קצת יותר מדי לקרן הזו?

ערן היימר: זה לא קרן.

ערן היימר: אנחנו לא מקימים כאן קרן.

ערן היימר: אנחנו אומרים: אנחנו מוכנים להגן על המשקיע.

ערן היימר: לא מתערבים בהסכם בין המשקיע לקרן.

עמי צדיק: אבל מן הסתם זה יהיה באותה רמה.

ערן היימר: אנחנו לא אומרים שאנחנו יודעים מה צריך להיות.

ערן היימר: אנחנו יודעים ש- 2.4 טוב מ- 2.5 או ש- 1.5 טוב מ- 2.5, אלא שהקרנות, המשקיעים שאמונים על הכסף יגיעו להבנה מה יהיה ה- carry  ומה יהיה מודל דמי הניהול.

רוברט אילטוב: תראו, אם קרן הון סיכון מביאה רווחים גדולים אז בטח יהיה שווה לשלם להם גם 3-4%.

רוברט אילטוב: ואם הם יפסידו, אז גם 0.1% - -

אמנון כהן: המנגנון צריך להיות – אם מרוויחים – שייקחו 3-4%.

אמנון כהן: אבל אם הם מפסידים --

רוברט אילטוב: זה למשא ומתן בינם ובין - -

רוברט אילטוב: בקרנות סיכון זה קצת אחרת.

רוברט אילטוב: בקרנות הפנסיה אתה צודק.

רוברט אילטוב: זה ויכוח ודיון בנושא אחר, בוועדה אחרת.

ערן היימר: יכולנו להגיד שאנחנו מכתיבים את המודל ואת דמי הניהול.

ערן היימר: החלטנו שלא נכתיב את המודל.

ערן היימר: אם אתה מוצא את המנהל הכי מוכשר אבל הוא רוצה 2% או מנהל פחות מוכשר ורוצה 1%, אני מעדיף שאתה תחליט אצל מי אתה רוצה להשקיע.

ערן היימר: ניהול הסיכונים הוא אצל מנהל ההשקעות של הגוף המוסדי והוא צריך להיות ביחסים בין הגופים המוסדיים לבין הקרנות, ושוב – יש 60% מהמשקיעים הקטנים שלא מוגנים ואמורים לדאוג לאינטרסים שלהם בלי קשר אלי.

ערן היימר: בדרך כלל המודל הוא שכולם משלמים את אותו הדבר.

ערן היימר: אין כאן משקיעים  - -

קריאה: אבל החישוב של התשואה למשקיע זה אחרי דמי ניהול, לצורך ההגנה?

ערן היימר: נכון.

ערן היימר: אז תהליך ההקצאה  - מי שיבקש להצטרף לתכנית יפנה.

ערן היימר: יש תהליך ביורוקרטי לראות שהוא גוף מוסדי.

ערן היימר: יש לו שנה לחפש את ההשקעה, מרגע שהוא קיבל את הפתק מאתנו שהוא רשאי בסכום כזה וכזה להשקיע.

ערן היימר: אחרי 12 חודשים הוא אמור לחזור אלינו עם הסכמים חתומים ולקבל את דמי הרצינות שהוא הפקיד אצלנו, בחזרה, ואת כתב ההתחייבות שלנו למהלך החיים של הקרן.

רוברט אילטוב: איך אתם קובעים מה המנגנון שקובע מי הקרן שזכאית לתמיכה ממשלתית?

ערן היימר: אנחנו לא בוחרים את הקרן.

ערן היימר: אנחנו מאשרים את המשקיע.

ערן היימר: המשקיע, מי שמגיע ראשון- יקבל.

ערן היימר: הוא אמור לשלם דמי רצינות, זה לא סתם לקבל.

ערן היימר: הוא אמור להביא החלטה של הגופים המוסמכים אצלו בגוף שהם מאשרים לו ללכת ולחפש תחת המודל הזה השקעות לתעשייה הזו.

ערן היימר: הביא לנו את כל המסמכים?

ערן היימר: יקבל את ההקצאה שלנו - -

רוברט אילטוב: בישראל יש, נניח, 50 קרנות הון סיכון.

קריאה: הלוואי.

קריאה: היו פעם.

רוברט אילטוב: אמרתי – נניח.

רוברט אילטוב: מחר בבוקר כולם קיבלו החלטה ובאותה השעה התייצבו אצלכם.

רוברט אילטוב: איך אתם קובעים למי  - -?

ערן היימר: אנחנו לא עובדים מול קרנות הון סיכון אלא מול המוסדיים.

ערן היימר: מי שיקבע את גודל השוק – האם יהיו 50 קרנות או 5 קרנות זה הגופים המוסדיים.

ערן היימר: היום הבעיה היא מצוקת מקורות.

ערן היימר: יש הרבה אנשים שאולי רוצים שתהיה להם קרן, אבל קרנות פעילות שמחפשות כסף שיושקע בהן וגם מוצאות – יש פחות.

ערן היימר: גם בחיי הקרן, אמנם יש כמה עשרות של קרנות, אבל לא כולן מחפשות כסף באותו יום.

ערן היימר: כלומר, במהלך ה- 3 שנים הקרובות יהיו קרנות שיחפשו, ויהיו קרנות שלא יחפשו.

ערן היימר: המשקיעים המוסדיים הם אלה שמולנו.

ערן היימר: המשקיע המוסדי שרוצה להשקיע בתעשייה – יבוא, יקבל את הפתק מאתנו, שאנחנו מקצים לו חלק מהתכנית.

ערן היימר: הוא ילך וימצא את הקרן שראוי שכספי החוסכים אצלו יסוכנו בקרן.

רוברט אילטוב: זאת אומרת – מי שקובע היום מי קרן הון סיכון זה יהיה המוסדיים - -

ערן היימר: לא רק היום – תמיד.

ערן היימר: קרן הון סיכון שלא מצליחה לגייס את המוסדיים, לא משנה אם הם אמריקאים או ישראלים – לא תקום.

אמנון כהן: אני מברך על המהלך, זה חשוב.

אמנון כהן: למה אין כאן התמקדות לייעל גם תעשיות מסורתיות?

ערן היימר: יש הרבה תכניות.

ערן היימר: התכנית הזו ממוקדת לקרנות הון סיכון.

רוברט אילטוב: אם קרנות הון סיכון שיקבלו פתק ירוק מקרנות פנסיה, שיוכלו להגיש, גם ב- low tech, יוכלו לקבל.

ערן היימר: אמת.

רוברט אילטוב: מי שיקבע זה קרנות הפנסיה.

ערן היימר: הטווח של הדברים המושקעים צריך להיות במו"פ.

ערן היימר: אם המו"פ הספציפי הוא להפוך מתפרה במצפה רמון למתפרה אוטומטית, וזה מו"פ, וזה נכלל תחת ההגדרה של מו"פ – בסדר גמור.

עמי צדיק: אמרת 85% מו"פ.

עמי צדיק: - - נדל"ן?

ערן היימר: לא, הכל זה תחת המו"פ אבל יש לעתים מקורות שקרן צריכה להשקיע      ומתוך סינרגיה לחברה ישראלית, וביקשו פתח להשקיע גם משהו שהוא לא בישראל, לא שהוא לא מו"פ, ומתוך סינרגיה לחברה ישראלית, והם ביקשו גם פתח כדי להשקיע משהו קטן מחוץ לישראל כדי לייצר את הערך למשקיעים שלהם.

עמי צדיק: כתוב – 85% חברות מו"פ בתעשיית עתירת הידע.

עמי צדיק: הכוונה היא בישראל.

ערן היימר: כן.

ערן היימר: מימוש התחייבות המדינה בתום התקופה – זה פחות מעניין אתכם.

ערן היימר: יצטרכו לבוא אלינו, להציג מה הם קיבלו, וכו', ואם יהיו נכסים – נעריך אותם ונתחשבן.

ערן היימר: הפצנו את המסמך הזה באינטרנט ביום חמישי, ונתנו זמן עד ה - 28.11 להערות ושאלות נוספות למי שיש, על המסמכים.

ערן היימר: אנחנו מתכוונים בתחילת השנה להפעיל אותה ואולי אפילו קודם.

ערן היימר: עד כאן.

גיל שאקי: קודם כל נתייחס למה ששאל חבר הכנסת – כל הנושא של תעשיות מסורתיות מטופל בתכניות אחרות במסגרת המדען הראשי ואנחנו מייחסים לזה חשיבות מאד גבוהה.

גיל שאקי: זה לא סותר את מה שנאמר קודם שאם קרן הון סיכון תחליט להשקיע בתעשיות מסורתיות, מבחינתנו זה מקובל.

גיל שאקי: באופן עקרוני, אנחנו רואים חשיבות גדולה בתכנית.

גיל שאקי: ראינו במקביל,  מנתונים של 2008-2009 בתקופה של המשבר הכלכלי שגיוסים של קרנות הון סיכון ירדו בסדר גודל של 70%, מסדר גודל של 800 מיליון לסדר גודל של 200 מיליון בשנת 2009.

גיל שאקי: תמונת הראי של זה זה מה שאנחנו רואים בביקוש למענקי המדען הראשי.

גיל שאקי: הביקוש, בין 2008 ל – 2009 מבחינת ההיקף זה היה סדר גודל של עליה של 17% ומבחינת מספר הבקשות עליה של 35%.

גיל שאקי: אז בהחלט, על רקע המשבר המימוני שכולנו יודעים – אנחנו רואים חשיבות מאד גדולה בתכנית ומקווים שנצליח ליצור דינאמיקה חדשה בלהכניס את המוסדיים להשקעות בתעשיה הזו.

רוברט אילטוב: איך להערכתכם, התכנית תשפיע על היצע ההון בשוק?

ערן היימר: אם היא תמומש במלואה, אז יהיו 800 מיליון שקלים מהמשקיעים המוסדיים בקרנות, בשלוש השנים הקרובות.

רוברט אילטוב: זאת אומרת – בסביבות 300 מיליון שקל בשנה.

ערן היימר: כן.

ערן היימר: אחת הסכנות של כלי כזה הוא להציף את השוק בכסף - -

רוברט אילטוב: ומה החוסר היום, בהון, בשוק?

ערן היימר: ה-800 מיליון זה הכספים המוגנים.

ערן היימר: כיוון שהמודל הוא רק 40% מוגנים, אז למעשה זה 2 מיליארד, אם זה יתממש.

ערן היימר: כלומר, 2 מיליארד של כספים מושקעים – חלקם מוגנים וחלקם – לא.

ערן היימר: אחת הסכנות היא להציף את השוק הזה בכסף וכך זה יגרום לעליית מחירים ולסיכוי יותר  נמוך להרוויח, שירחיק את המוסדיים עוד פעם, כמו בשנת 2000 -- -

רוברט אילטוב: אבל יש נתונים היום לכמת כמה כסף חסר.

ערן היימר: אני לא יודע לכמת בדיוק כמה כסף חסר, כי זו גם שאלה של שווי ושל השקעות.

ערן היימר: לפחות בעיניי זה לא מדע מדויק.

ערן היימר: אני לא יודע לכמת את זה.

ערן היימר: אני חושב שאם נצליח להביא 800 מיליון שקל של המוסדיים – אמרו קודם את המספרים: סך כל ההשקעות עד כה היו כמיליארד שקל, כמעט הכפלה של הסכום המושקע על ידי מוסדיים ישראלים, ואם הקרנות יצליחו לגרום לזה שהם ירוויחו בכמה שנים הקרובות על ההשקעה הזו ולהפוך את זה לערוץ מימון שוטף לתעשיית ההון סיכון הישראלית, אני חושב שזו הצלחה אדירה.

שגיא דגן: אני מהמועצה הלאומית לכלכלה.

שגיא דגן: רציתי להגיד כמה מילים לגבי למה ניגשנו לנושא של מוסדיים בממשלה.

שגיא דגן: יש הסתכלות אחת שהיא הסתכלות מהצד של המימון, שכיום, נקודתית, יש ירידה בהשקעות הון סיכון, וגם בעולם, לא רק בישראל, גם בעקבות המשבר הכלכלי ומספר גורמים נוספים.

שגיא דגן: אבל יש כאן – גם אם היינו מסתכלים על הנושא הזה לפני 5 שנים היינו יכולים לאפיין שיש כאן בעיה ברמה שהיא יותר מקרו כלכלית שבעצם - מה שקורה פה זה שהחיסכון ארוך הטווח של אזרחי ישראל לא פוגש את ההשקעות ארוכות הטווח, וזו בעיה בכלל אצל המשקיעים המוסדיים שלא קשורה רק להשקעות ארוכות טווח בתחום של הייטק.

שגיא דגן: בתחום של חברות עתירות ידע הבעיה פה היא יותר גדולה כי זה בעצם המנוע צמיחה של הכלכלה.

שגיא דגן: מעבר לזה, העובדה שהחברות הישראליות, אין להן בעצם גישה לחלק ניכר ממקורות המימון או מקורות המימון העמוקים, אפילו, מה שנקרא deep pockets, בישראל, זה גם פוגע, במידה מסוימת, ביכולת שלהם להצמיח פה תעשייה מקומית.

שגיא דגן: אז זה בהסתכלות שהיא יותר מקרו כלכלית.

שגיא דגן: גם לפני 5 היתה עולה פה השאלה על מקום המוסדיים בהשקעות בתעשיות עתירות ידע, אז התשובה הזו היתה ניתנת גם לפני 5 שנים.

שגיא דגן: נכון שהיום, נקודתית, ספציפית למשבר, יש גם צורך מאד גדול באותם כספים וכמובן שאם ניצור פה איזה רובד יציב יחסית של כספים מקומיים אז זה יכול להקטין את התנודתיות בהשקעות הון סיכון, שגם לתנודתיות הזו יש נזק.

שגיא דגן: נקודה נוספת - אני מניח שאם יש פה אנשים מתחום המוסדיים הם גם יכולים להעלות את זה – הנקודה שצריך להבין היא שגם למשקיעים המוסדיים הישראלים יש יתרון בעצם בהשקעה בתעשייה עתירת ידע מקומית.

שגיא דגן: אל"ף, הם יותר קרובים לשוק.

שגיא דגן: למשקיע אמריקאי יותר קשה להבין את השוק.

שגיא דגן: משקיע מוסדי גם מכיר את הקרנות, במובן של מי האנשים, מה הביצועים שלהם - -

רוברט אילטוב: אולי בגלל זה קל יותר לגייס שם כסף.

שגיא דגן: מה שקורה היום זה שמהרצליה פיתוח יותר קל לגייס כסף מניו יורק ומבוסטון מאשר מפתח תקווה או מדרום תל אביב.

שגיא דגן: אז היכרות עם השוק היא משהו שיכול מאד לחזק את המשקיעים המוסדיים לעומת משקיעים מוסדיים זרים, שבשבילם השוק רחוק.

שגיא דגן: דרך אגב, גם סן פרנסיסקו היא רחוקה למשקיע מניו יורק.

שגיא דגן: זה דבר אחד.

שגיא דגן: דבר שני, הם כמובן יכולים, המשקיעים המוסדיים, להשתמש ביכולות שלהם בשלבים יותר מאוחרים, והחברות האלה בסופו של דבר מגיעות לבורסה, יוצאות בהנפקות פרטיות, צריך להעמיד להן קווי אשראי, ברגע שהן הופכות לחברות יותר גדולות.

שגיא דגן: כמובן, משקיע שמכיר את החברה מהרגע שהיא היתה קטנה, יש לו יותר מידע עליה, יותר היכרות, מה שבעצם תורם פעמיים – גם למשקיע מוסדי, מבחינת יכולת למנף את ההשקעות הקודמות שלו ולהצליח יותר, וגם מהצד של חברות התעשייה.

שגיא דגן: זה בעצם מחזק את האפשרות של בניית תעשייה מקומית בישראל.

רונן סולומון: אני מהצד השני, של הכסף.

רונן סולומון: אני מנהל איגוד קופות הגמל בלשכות המסחר.

רונן סולומון: האיגוד מאגד חברות מנהלות קופות גמל בסך 200 מיליארד שח, כששוק קופות הגמל הוא 280 מיליארד.

רונן סולומון: השאר זה  קופות גמל מפעליות, סקטוריאליות.

רונן סולומון: אני גם בכובע נוסף של איגוד הפנסיה הישראלית שזה קרנות הפנסיה הקטנות יותר.

רונן סולומון: שוק הפנסיה הוא 80 מיליארד.

רונן סולומון: נוסף על קופות הגמל וקרנות הפנסיה יש שחקן נוסף שהוא חברות הביטוח, ויש כמובן גם את עמיתים, ששם למעשה זה 70% אג"ח מיועדות, אז אני לא יודע אם הם יהיו במשחק, אבל ציינתי בשם מי אני מדבר.

רוברט אילטוב: מה סך הכל השוק - -

רונן סולומון: השוק זה 800 מיליארד שח, באופן כללי, של החיסכון ארוך הטווח.

רוברט אילטוב: כלומר, אתה מייצג פה 50%, במצטבר.

רונן סולומון: פחות.

רונן סולומון: רבע, בערך, כי בערך 300 מיליארד זה בערך קרנות הפנסיה של עמיתים.

רונן סולומון: 350 מיליארד זה היום קרן הפנסיה שמנוהלת על ידי עמיתים, שזה קרנות הפנסיה הוותיקים – שכמו שציינתי הם 70% אג"ח מיועדות.

רונן סולומון: אז אני לא יודע עד כמה ייכנסו לתכנית ב-30% הנותרים של הכסף, אבל יכול להיות.

רונן סולומון: ראשית, אנחנו מברכים על התכנית.

רונן סולומון: כמובן- כל מטריה שהמדינה נותנת למוסדיים אנחנו נברך עליה.

רונן סולומון: גם לתעשיות נוספות, אם יתנו מטריה – נשמח.

רונן סולומון: צריך לקחת בחשבון שוועדות ההשקעה של גופים מוסדיים ומנהלי השקעות, אנליסטים, לפני שהם בוחנים השקעה הם בוחנים את כל הפרמטרים לסיכון, כי מדובר פה בכספי ציבור.

רונן סולומון: זה לא כסף שלהם, החברות בסך הכל מנהלות את הכסף.

רונן סולומון: ולכן אלו פרמטרים שגם החברות לוקחות בחשבון.

רונן סולומון: אני לא יודע אם הנתון שניתן על 0.13 מהתיק של המוסדיים שמושקע בהייטק הוא נכון.

רונן סולומון: יכול להיות שזה רק דרך קרנות הון סיכון.

רונן סולומון: יש גם השקעה ישירה לדעתי בחברות הייטק שנסחרות בבורסה, או שלא נסחרות.

רונן סולומון: יש גם אג"ח כזה או אחר, יכול להיות שצריך לבדוק את כל הנתונים יחד.

רונן סולומון: אני לא יודע את הנתונים במדויק.

רונן סולומון: יש לי הערכה שזה קצת יותר, ולא 0.13.

רונן סולומון: אנחנו, כמובן, קיבלנו את התכנית - -

רוברט אילטוב: אתה יכול להסביר לוועדה מה הסיבה שעד היום ההשקעות שאפו לאפס?

רונן סולומון: זה שיקולים של ועדות ההשקעה.

רונן סולומון: ועדת ההשקעה היום רואה כל מיני פרמטרים, לרבות פרמטרים של סיכון.

רונן סולומון: אני לא רוצה חלילה להוציא דיבה, אבל ישנן השקעות יותר מסוכנות וישנן פחות מסוכנות.

רונן סולומון: מדובר פה בכספי ציבור, בסך הכל, והגופים מתחרים, כמו שנאמר, גם על תשואה, בסופו של יום.

רונן סולומון: והתשואה נמדדת – אמנם זה נראה כאילו לא כל חודש, אבל זה כל חודש, או כל שנה, וכל גוף, כמובן, מתחרה בצורה המקסימלית.

רונן סולומון: נכון שחיסכון ארוך טווח כשמו כן הוא – אמור להסתכל לאופק השקעה לטווח ארוך ומאד הגיוני ומאד סביר, נניח, שכאופק השקעה לטווח ארוך צריך לקחת השקעה בנכסים שיניבו אולי בעתיד תשואה גבוהה יותר, שיש להם סיכון גבוה יותר.

רונן סולומון: את זה הגופים המוסדיים יודעים לעשות.

רונן סולומון: יש להם מנהלי השקעות, אנליסטים, וכדומה.

רונן סולומון: נאמר כאן נתון שלדעתי נכון לגבי כל העולם – ישנה ירידה בהשקעה בכלל של מוסדיים בקרנות הון סיכון, מסיבות כאלה ואחרות, בעקבות המשבר הפיננסי העולמי.

רונן סולומון: גופים יותר נזהרים, וכדומה, ואני מניח שגם הגופים הישראלים נהגו כמו אחיהם בעולם וגם נזהרו יותר, מבחינת אפיקי ההשקעה.

רונן סולומון: כרגע שיש פה את המטריה של המדינה שמגינה על השקעה כזו בתעשיית ההייטק, אני מאמין שלוועדות השקעה יהיה יותר קל לבחון השקעה בקרן הון סיכון.

רוברט אילטוב: לדעתך - האם תגדילו את ההשקעות בעקבות - -?

רונן סולומון: קשה לי להעריך.

רונן סולומון: אני ראיתי את התכנית ביום ראשון –      היו"ר רוברט אילטוב:     	אבל התייחסתם לתכנית.

רונן סולומון: רונן סולומון:     	התייחסנו לתכנית במסמך RFI.

רונן סולומון: אנחנו תמכנו.

רונן סולומון: כרגע אנחנו רואים את התכנית לעומקה עם כל הפרמטרים.

רונן סולומון: קשה פה לתת הערכה אם אנחנו נגיע למלוא המיצוי.

רונן סולומון: מדברים פה על 2 מיליארד שקלים השקעה, מתוכם – 800 מיליון שמוגנים.

רוברט אילטוב: בשלוש שנים.

רונן סולומון: בשלוש שנים, כן.

רונן סולומון: קשה לי לתת פה תשובה חיובית שנגיע בדיוק לאותה מכסה.

רונן סולומון: אני מאמין שכן, אבל עוד פעם – אלה ועדות השקעה של כל גוף בנפרד, לא ועדות משותפות.

רונן סולומון: כל גוף בנפרד לוקח, ובוחן ובודק השקעה אחרי השקעה, האם היא כדאית לו מבחינת הסיכון לעומת התשואה.

רונן סולומון: במידה ויחליטו שכן, כמובן שפרמטר נוסף שנכנס לתמונה היא אותה הגנה, אותה מטריה.

רונן סולומון: במידה והמשקיע המוסדי- בין אם זה קופת גמל, קרן פנסיה או חברת ביטוח – תחליט שבכפוף לסיכון ולמטריה שיש בתמונה – שווה להשקיע, אז מין הסתם ישקיעו.

רוברט אילטוב: כלומר, אם לתרגם את מה שאתה אומר, אתה אומר – יכול להיות שהתכנית תהיה קיימת, אבל מוסדיים לא ישתתפו בה.

רונן סולומון: לא אמרתי.

רונן סולומון: אמרתי שצריך לבחון את התכנית על ציר הזמן.

רונן סולומון: התכנית רק הוצגה לפני יומיים – שלושה.

רונן סולומון: המוסדיים עוד צריכים ללמוד אותה, זה צריך להגיע לוועדות השקעה.

רונן סולומון: קשה פה לתת תשובה שאנחנו מתחייבים, בכסף.

רונן סולומון: שוב - זה לא כספים שלנו, זה כספי ציבור.

רוברט אילטוב: גם הכספים של האוצר הם לא שלנו, הם כספי ציבור.

רונן סולומון: נכון, אבל יש כללים שמשרד האוצר, הרגולטור שאחראי עלינו, קופות הגמל, קרנות הפנסיה וחברות הביטוח, קובע לנו מבחינת כללי השקעה, ולכן ועדת ההשקעות, לרבות הדירקטוריון, וכל הפרמטרים שצריכים להביא האנליסטים ומנהלי ההשקעות- הם צריכים להביא את כל הנתונים בפני אותה ועדת השקעה והדירקטוריון, ובמידה ויוחלט להשקיע, אז ישקיעו.

רוברט אילטוב: אבל ברמת העיקרון – אתם הרי התייחסתם לתכנית, אבל עדיין אתה אומר שיכול להיות שהתכנית תצא לפועל אבל אתם לא תשתתפו בה.

רונן סולומון: אמרתי שקשה לי לתת פה תשובה.

רונן סולומון: יכול להיות שהיא תצא לפועל אבל אני לא יכול להתחייב פה שאת כל הכסף שאותן קרנות הון סיכון מבקשות אנחנו נביא במלואו.

רונן סולומון: אני לא יכול להתחייב בשמם של עשרות גופים.

רונן סולומון: אני מניח שזה ייבחן ויוחלט.

ערן היימר: אין גוף אחד שיכול להתחייב.

ערן היימר: אני חושב שעכשיו הנטל עובר לקרנות לשכנע את הגופים המוסדיים להשקיע בהן.

ערן היימר: זו מלאכת שיכנוע לא קלה.

רוברט אילטוב: כשאתם עשיתם את התכנית אתם לקחתם מדדים מסוימים, בדקתם נתונים כאלה ואחרים, הלכתם וחישבתם למה הם ישקיעו.

רוברט אילטוב: היום אני שומע שלמרות שהם נתנו לכם תשובות כאלה ואחרות זה לא בטוח.

ערן היימר: לא, הדובר המכובד מייצג איגוד.

ערן היימר: הוא לא יכול להתחייב בשם אף אחד מחברי האיגוד.

ערן היימר: זו לא סמכותו, זו לא אחריותו.

רוברט אילטוב: השאלה שנשאלת, ואני פוליטיקאי, ולא רוצה להיכנס למערכות כלכליות כאלה ואחרות.

רוברט אילטוב: אני רוצה לדעת – אם כספי ציבור, שבאה היום הממשלה שאומרת היום שהיא מוכנה לתת ולגבות ולתת מטרית ביטחון לקרנות הפנסיה, או מוסדיים, ואני בונה להם תכנית שהם ישקיעו, ובעצם – אין היום הסכמה שבתנאים כאלה הם ייכנסו.

רוברט אילטוב: הם אפילו לא בחנו אם כדאי להם בכלל להיכנס.

ערן היימר: התכנית משפרת באופן משמעותי את המצב של המשקיע המוסדי שרוצה להשקיע בקרן הון סיכון, לעומת מה שהיה לפני שבועיים.

ערן היימר: חלקם השקיעו גם לפני שבועיים, כספים קטנים, אמנם, אבל השקיעו.

ערן היימר: עכשיו, על קרנות הון סיכון שרוצות לגייס כסף ולעשות עבודת רגליים, לשכנע למה למשקיעים המוסדיים כדאי להשקיע אצלם, תחת המטריה הזו שאנחנו שמים, שמגינה על המשקיע מבחינת הסיכון שלו, ובעזרת המטריה הזו יהיה יותר קל – כך התרשמנו מהדיאלוג שלנו עם הגופים המוסדיים – לקבל את החלטת ההשקעה, אבל היא החלטה שצריכה להתקבל כהחלטה מושכלת, על נכסים מסוכנים, שעכשיו הם קצת פחות מסוכנים.

עמי צדיק: תגדילו את האינסנטיב, אם זה לא יהיה מספיק?

ערן היימר: אנחנו לא מתכוונים לשנות את התכנית, אנחנו חושבים שהיא מאוזנת, היא נכונה.

ערן היימר: אם נגיד שאנחנו נשנה, אז כמובן שאף אחד לא ישקיע, יחכו חודשיים.

רוברט אילטוב: האם יש תכנית אלטרנטיבית, במידה ומחר המוסדיים יגידו שזה לא טוב להם?

ערן היימר: אני לא צופה שזה יהיה המצב.

ערן היימר: עשינו את עבודת הרגליים שלנו ואנחנו עומדים מאחורי התכנית.

ערן היימר: אנחנו לא צופים שזה יהיה המצב.

עודד חרמוני: אני מאיגוד תעשיות הייטק.

עודד חרמוני: קודם כל, אנחנו גוף שמייצג גם חברות סטארט אפ, גם חברות גדולות, גם קרנות  וגם משקיעים מכל מיני סוגים, ומהבחינה הזו יש קשת די רחבה שתומכת בתכנית המוצעת של האוצר.

עודד חרמוני: אני חייב להודות שהאוצר היה פתוח גם אלינו לקבל הערות בהתדיינות מוקדמת לקבלת פידבקים, גם אתנו וגם עם החברים שלנו, כמו שהוא עשה את זה עם המוסדיים.

עודד חרמוני: אני חושב שהיתרון הגדול של התכנית, זה קודם כל שהיא יוצאת על הפועל.

עודד חרמוני: יש צורך כרגע בטיפול בתעשייה הזו וכל דבר שיעכב את זה עוד פעם יכניס אותנו לתהליך של עיכוב ביצירת מימון זמין לחברות סטארט אפ.

עודד חרמוני: יש מגבלה.

עודד חרמוני: ברגע שיש כמה תכניות אלטרנטיביות זה יכול ליצור מצב  שבו המוסדיים ישבו על הגדר ולא יוכלו לבחור בתכנית הנכונה, מבחינתם.

רוברט אילטוב: לפי מה ששמעתי – זה טוב להם גם ככה.

רוברט אילטוב: הם היום משקיעים, הרבה כסף להשקיע במקומות אחרים הם לא רואים, אז לא בטוח שהם ינצלו את זה, הם גם ככה יושבים על הגדר.

רוברט אילטוב: השאלה היא אם התכנית בכלל תביא אותם להשקיע את הכסף, כי אפיקי ההשקעה שיש להם כרגע מספיק טובים להם.

רוברט אילטוב: זה לפי ההרגשה מהשיחה שלי מהשאלות והתשובות שהיו פה.

עודד חרמוני: אני חושב שהתכנית הותאמה יותר לצרכים של המוסדיים ולכן היא גם שונתה – היא היתה בהתחלה 20%, עברה להיות 25%.

עודד חרמוני: יש פה שני היבטים.

עודד חרמוני: היבט אחד- האם תהיה הגדלה של כמות האלוקציה להשקעות בתעשיית ההייטק – את זה אני לא יודע לומר, אם התכנית הזו תעשה.

עודד חרמוני: היא כן תעשה משהו אחר חשוב – היא תיתן את הפוש לתחילת הגיוסים.

עודד חרמוני: זאת אומרת, אחת הבעיות של קרנות הון סיכון זה סגירה ראשונית של קרן.

רוברט אילטוב: עוד פעם – לפי מה ששמעתי עכשיו מערן סולומון, שזה אולי.

רוברט אילטוב: הם יבחנו את זה עם הוועדות שלהם ואולי הם ישקיעו.

רוברט אילטוב: זה לא בטוח.

עודד חרמוני: משיחות שאני מקיים עם חברי האיגוד, שחלקם זה קרנות הון סיכון, שמדברים עם מוסדיים בעקבות התהליך הזה, שומעים כן נכונות להשקיע.

עודד חרמוני: מה שאני אל יכול למר כרגע- האם יש הגדלה של האלוקציות, וזה סימן השאלה.

עודד חרמוני: אבל אם נצליח, באמצעות התכנית הזו, ליצור תמריץ למוסדיים לעשות את  ההשקעות הראשוניות בקרנות, זאת אומרת, לא לחכות שהמשקיעים הזרים ישקיעו את הכסף ואז להצטרף ולקבל אישור מהמשקיעים הזרים, אלא להיות בין המשקיעים הראשונים שמשקיעים באותה קרן, ולעזור לה לסיים את הסגירה הראשונית, שזה החלק הכי קשה שלה – אז אני חושב שגם אנחנו נעשה דחיפה מאד גדולה לתעשייה הזו.

עודד חרמוני: זו אחת הסיבות שאני תומך בתכנית הזו, כי היא יוצרת אינסנטיב מסוים לאלה שיושבים על הגדר, וחשבו שיש פה תעשיית הייטק טובה, כי הרי כולנו רואים מה שיש פה, ומאמינים שיש פה תעשייה עם פוטנציאל גדול.

עודד חרמוני: ובמאמר מוסגר אני חושב  שזה הזמן הכי טוב להשקיע בתעשייה הזו, דווקא בגלל שזו תקופת שפל, והם ייצאו נשכרים מכך.

עודד חרמוני: אני חושב שזה ייתן להם דחיפה לעשות את ההשקעה הזו.

עודד חרמוני: אבל ימים יגידו, נדע את זה די מהר.

רוברט אילטוב: מה לדעתכם התקופה שנדע?

עודד חרמוני: בשנה הקרובה יש בין 5 ל-7 קרנות שייצאו לגיוס.

עודד חרמוני: כבר עכשיו יש קרנות שמשלימות או בתהליך מתקדם של גיוס שלא היו להם משקיעים ישראלים.

עודד חרמוני: אני  יודע משיחה אתמול עם קרן שאמרה שיש להם משקיע מוסדי שרוצה להשקיע.

עודד חרמוני: במקרה שלהם,  הם יושבים על הגדר בגלל התכנית.

עודד חרמוני: בלי התכנית יכול להיות שהיה להם יותר קל, ועכשיו הם לא יודעים בדיוק מה המגבלות שלה, וכו'.

עודד חרמוני: יש כמה ניואנסים שאני חושב שהתכנית צריכה לעבור עד שהיא תושלם.

עודד חרמוני: נקודות שקשורות להיקף ההון המנוהל בארץ ובחו"ל, יש פה כמה סוגיות, יש סוגייה של פרסום הדוחות האלה, מאחר והאוצר מחייב את המוסדיים להעביר את הדוחות לביקורת, כפי שהבנתי, אז יש חשש גדול את הקרנות שמטבע היותן גופים פרטיים, שהאינפורמציה הזו תועבר לציבור, לגופים שלא מוסמכים לראות את זה, אבל ככלל התכנית הזו נראית לנו טובה, וכבר מדברים ראשונים שאנחנו שומעים – יש שקילה של הדברים.

עודד חרמוני: גם הכנס שהאוצר עשה יחד עם התמ"ת בשבוע שעבר שאנחנו היינו שותפים לתוכן שלו, גם יצר הרגשה חיובית.

עודד חרמוני: היתה שם סיטואציה, כאנקדוטה, שלא היה מספיק מקום בכנס, אנשים נשארו בחוץ.

עודד חרמוני: זה דבר חיובי, סביב תעשייה כזו שהיא כל כך מושמצת בשנים האחרונות.

עמי צדיק: אנשים מההיטק או מהמוסדיים?

עודד חרמוני: הגיעו גם מהמוסדיים וגם אנשי הייטק.

עודד חרמוני: מאחר ואני מכיר את רוב תעשיית ההייטק ואני פחות מכיר את המוסדיים – אני הכרתי בערך חצי מהנוכחים באולם.

עודד חרמוני: אני מניח שהחצי השני מלבד אנשי האוצר היו המוסדיים.

עודד חרמוני: אז היו שם אנשים בכירים, כמו אהרון פוגל, למשל, שעצם זה שהוא הגיע לאולם כבר מעיד על זה שמקבלי החלטות בגופים רציניים מוכנים לשמוע ולפתוח את האוזניים, ולהחליט אם הם רוצים או לא.

יצחק וקנין: אנחנו קודם כל מברכים על התכנית הזו של האוצר, חושבים שהיא חשובה לעידוד ההשקעות בתעשייה.

יצחק וקנין: האמירה שנאמרה פה – בכנס היתה נציגות מכובדת של המוסדיים, ויש עניין בנושא הזה.

יצחק וקנין: התכנית, למעשה, באה ונותנת דחיפה, זריקה חשובה למוסדיים לבוא ולהשקיע בתעשייה.

יצחק וקנין: נאמר פה כבר שבעשור האחרון ההשקעות של המוסדיים בתעשייה הזו ירדו בצורה משמעותית.

יצחק וקנין: דיברו פה על 0.13.

יצחק וקנין: המספר בעולם לשם ההשוואה הוא למעלה מפי 10, של גופים מוסדיים שמשקיעים בתעשייה הזו.

יצחק וקנין: זה רק כאיזשהו מצפן.

יצחק וקנין: אין ספק שהמשוואה של סיכון – סיכוי משתנה פה עם התכנית הזו, וזה יגרום לדינאמיקה אחרת בין המוסדיים ובין התעשייה, יתעניינו יותר.

יצחק וקנין: שאלת קודם לגבי האלוקציה של ההשקעות.

יצחק וקנין: אין ספק שמנהל השקעות שבא ומקבל הגנה מסוג כזה, ועדת ההשקעות תסתכל על הדברים בצורה אחרת.

יצחק וקנין: היתה פה השפעה פסיכולוגית של הרבה מאד שנים שהפסידו כסף בתעשייה הזו, ואי אפשר להתעלם מזה.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד כמה מילים על הנושא של השקעות בהייטק מהצד שהבורסה עושה בשנה האחרונה, ואנחנו נמצאים בקשר הדוק גם עם האוצר,  כדי להבין את מה שקורה סביב ובאמת זה חלק מהנושא שיעזור, אולי, לקבל החלטה.

יצחק וקנין: לחברות בתעשייה יש היום בעיות קשות בכל העולם להשיג כספים, להשיג משקיעים, מה שנחוץ כל כך ולפעמים יכול להרוג חברה עם פטנט מצוין.

יצחק וקנין: אנחנו, לדוגמה, במקביל, כמובן שמחים ומברכים שיש אפשרות להחיל את התכנית גם באמצעות הבורסה, מה שנאמר פה – קרן ציבורית, קרן שמשקיעה בסל של חברות, וההטבות של התכנית יחולו עליה, אבל אנחנו בשנה האחרונה פועלים הרבה מאד עם איגוד תעשיות ההייטק וישירות עם חברות ההייטק כדי ליצור מצב שחברות יוכלו לגייס כסף.

יצחק וקנין: המקורות היום זה לא דבר שכיח.

יצחק וקנין: היום, בבורסה בתל אביב, בנושא של ביומד, סקטור אחד מתעשיות עתירות ידע, נסחרות למעלה מ-50 חברות, שזה cluster גדול בקנה מידה בינלאומי.

יצחק וקנין: נעשות הרבה מאד פעולות כדי לקדם את הנושא הזה, אנחנו בעוד שבועיים משתתפים בכנס בשיתוף עם הנסדא"ק, שאנחנו לוקחים אתנו 15 חברות ביומד שנסחרות בארץ, ומפגישים אותם עם משקיעים ספציפיים בתעשייה הזו מחו"ל.

יצחק וקנין: יש פה הרבה מאד מה לעשות כדי לקדם את העסק הזה.

יצחק וקנין: התכנית הזו היא חשובה והיא מראה את הקו, את המדיניות של הממשלה.

יצחק וקנין: אנחנו מאמינים שככל שהתכנית הזו תתקדם, זה רק יעזור לנו לעזור לתעשייה הזו.

יצחק וקנין: נוצרה פה מאז הכנס דינאמיקה בין הקרנות ובין המוסדיים, דבר שגם חשוב לנו לרכוב על הגל החיובי הזה כדי להמשיך לסייע לתעשייה דרך הפעולות שאנחנו עושים.

יצחק וקנין: הערה אחת שיש לי, ואני האוצר שמעו אותה ממני, בכנס – 	הבורסה בתל אביב, שהיא אחת  מהבורסות  במערב שביצועיה בעשור האחרון הן מהיותר טובים, ואפשרויות הגיוס, בפרט בתעשייה הזו, יותר קלים – היום, לחברת הייטק בנסדא"ק קשה מאד לגייס כסף אם היא לא מקבלת שווי של 300 מיליון דולר, לפחות, מה שאפשר היום לעשות בבורסה בתל אביב.

יצחק וקנין: אנחנו לא מתביישים לומר לתעשייה – תבואו, תנפיקו אצלנו, שנה-שנתיים-שלוש, החברה תתבסס, תגדל, אפשר לעשות רישום כפול, יש במדינת ישראל חוק של רישום כפול, ולהמשיך הלאה, וזו הסיבה שאנחנו עורכים את הכנס בשבוע הבא בשיתוף עם הנסדא"ק.

יצחק וקנין: אבל יש אולי עוד דבר אחד שאפשר לעשות פה – אפשר להחיל את ההטבות של התכנית הזו על מוסדי שמזמין בהנפקה, בשוק הראשוני בלבד, של חברה עתירת ידע בבורסה.

יצחק וקנין: מעבר לנושא של קרן ציבורית שהוא חשוב ונחוץ, זה עוד דבר שיכול לעודד מוסדיים להשקיע ולעזור לתעשייה הזו.

שלמה וקס: אני מאיגוד תעשיות האלקטרוניקה והתכנה.

שלמה וקס: קודם כל אנחנו רוצים לברך את האוצר ואותך, אדוני היושב ראש, על הפעילות למען ההייטק.

שלמה וקס: זה מנוע הצמיחה של המשק והכלכלה בישראל, והצעד הזה, למרות שהוא נוגע רק בחברות הסטארט אפ אולי ייתן אויר לנשימה, והם יחזרו – איגוד תעשיות ההייטק יקרא לעצמו בחזרה – איגוד קרנות הון סיכון.

שלמה וקס: אנחנו מברכים על הצעד ותומכים בו, אבל אנחנו, כתעשייה אמיתית, ויושב כאן יורם אורון יושב ראש ורטקס, עוד בזמנו, ב-2007 עשינו עבודה משותפת איך אנחנו מצמיחים הלאה את התעשייה, כשהוא היה יושב ראש ארגון קרנות הון סיכון.

שלמה וקס: במדינת ישראל יש כשל שוק בקרנות ביניים, קרנות -  venture lending.

שלמה וקס: Private equity  והתוצאה – שאנחנו לא רואים שמתפתחת פה תעשייה חדשה שגדלה.

שלמה וקס: רק אתמול ישבנו עם שר האוצר והמנכ"ל שלו על הנושא הזה של קרנות הון ביניים.

שלמה וקס: אני מאד שמח שמישהו מצליח ועושה אקזיט, אבל מזה, במקסימום, נשאר כאן מרכז פיתוח, ולא מתפתחת תעשייה.

שלמה וקס: אנחנו מדברים על הצורך בקרנות הון ביניים, מזנין, מה שנקרא, ואת זה למדתי ממורי ורבי יורם אורון, שסיפר את הסיפור האישי שלו על חברה שהוא נאלץ לעשות לה אקזיט ולהוציא תעשייה מישראל שהיתה יכולה להתפתח.

שלמה וקס: זה נושא שמחייב דיון נפרד ופתרון נפרד.

שלמה וקס: במקביל, וללא שום קשר, שתהיה לכל מיני בוגרות חממות את היכולת לקבל מקרנות הון סיכון את הכסף להמשיך ולהתפתח.

שלמה וקס: אבל אנחנו, כתעשייה, רוצים לראות שמפתחת פה תעשיה, שחברות קטנות שמוכרות ב- 10 מיליון דולר יהפכו להיות כאלה שמוכרות ב-50 מיליון דולר, וחברות שמוכרות ב-50 מיליון דולר יהפכו לחברות שמוכרות ב-100 מיליון דולר.

שלמה וקס: ובזה יש לנו כשל שוק, לא יעזור, זו עובדה קיימת במדינת ישראל.

שלמה וקס: לסיכום- שוב, אני מברך על הצעד הזה.

רוברט אילטוב: אנחנו נקיים דיון נפרד לנושא של הון ביניים והתפתחות תעשייתית בתחום ההייטק.

דוד אסיא: אין לי הרבה מה להוסיף על מה שאמר קודמי.

דוד אסיא: עשינו מספר רב של פגישות בהנהלת האיגוד עם המוסדיים, עם האוצר, עם התמ"ת, עם כל הגורמים המעורבים.

דוד אסיא: אנחנו מברכים על התכנית, היא יפה, אבל זה לא מספיק, זה רק צעד ראשון, ואני מאד מבקש ממך, אדוני היושב ראש, תדאג לעשות ישיבה על נושא של קרנות מזנין  ו- venture lending.

דוד אסיא: העלנו הצעה לאוצר לפני כחודש-חודשיים ואתמול היתה ישיבה ראשונה בעניין.

דוד אסיא: מאד חשוב לקדם את הנושא כי המדינה כרגע, התעשייה תקועה בכך שחברות שקיבלו כסף מאנג'לס או מגורמים פרטיים או מקרנות הון סיכון הגיעו לשלבים של 10 מיליו דולר, 20 מיליון דולר מכירות – לא מסוגלות לגייס כסף, וחייבים לוודא שתהיינה קרנות שתספקנה מימון לחברות שרוצות לגדול מ-10 מיליון דולר ל – 100 מיליון דולר, ליצור תעשייה.

דוד אסיא: זה מאד חשוב, עשינו עבודה מאד רצינית בנושא הזה.

רוברט אילטוב: אם תוכלו, תעבירו אלינו, לוועדה, את הממצאים שלכם.

שלמה גרדמן: אני מפורום מנכ"לים של חברות הייטק.

שלמה גרדמן: ראשית, אני מברך על התכנית מעצם העובדה שקודם כל ממשלת ישראל התחילה לדבר עם תעשיית ההייטק וכמו שאמר גם ערן סולומון קודם, יש היום הכרה בזה שתעשיית ההייטק מייצרת את מנוע הצמיחה העיקרי של הכלכלה הישראלית.

שלמה גרדמן: יחד עם זאת אני חייב לומר שהתכנית שהוצגה כאן, יש אתה שתי בעיות מרכזיות.

שלמה גרדמן: ראשית,  עד עכשיו, אני לא יודע אם בהמשך נדע – כמה כסף יתווסף להייטק כתוצאה מהתכנית הזו.

שלמה גרדמן: זה לא ברור, זה לא סוכם עם אף אחד, והדברים האלה תלויים  במשא ומתן בין הקרנות למוסדיים.

שלמה גרדמן: אבל הבעיה הגדולה יותר היא זמן המימוש.

שלמה גרדמן: אני מאמין שרק היום מתחילים לדבר עם המוסדיים והקרנות וזה לוקח זמן ויכול לקחת גם כמה שנים.

שלמה גרדמן: היום, תעשיית ההייטק נמצאת במשבר, וכשאנחנו נמצאים במשבר, אין זמן.

שלמה גרדמן: כדי לענות לשאלתך, קודם, היושב ראש, אני רוצה להציג פה כמה מספרים.

שלמה גרדמן: הירידה בהשקעות בהון סיכון במדינת ישראל בין 2008 ל-2009 קרובה ל-50%.

שלמה גרדמן: בשנת 2008, המספר המדויק הוא 2.1 מיליארד דולר שהושקע בתעשייה, ובשנת 2009- המספר ירד ל-  1.2 מיליארד דולר, והשנה אנחנו צפויים לירידה נוספת.

שלמה גרדמן: זאת אומרת, כרגע, סדר הגודל של הכספים שחסרים לתעשיית ההייטק בסדר הגודל שהיא נמצאת היום – מיליארד דולר.

שלמה גרדמן: זה המספר, קודם כל, של הירידה.

שלמה גרדמן: אבל יש מצב עוד יותר חמור- מך הכספים שהקרנות השקיעו, 92% הלכו לחברות הפרוטפוליו שלהם.

שלמה גרדמן: זאת אומרת, מדובר בהשקעות המשך.

שלמה גרדמן: אם אתם מודעים לתעשיית ההייטק הישראלית, היא מושתתת על חברות צעירות.

שלמה גרדמן: היא מושתתת על יזמות, על חדשנות, על חברות צעירות שקמות פה כל שנה.

שלמה גרדמן: ומה שקרה, ועדיין קורה עכשיו, בשנים האחרונות, שיזמים לא יכולים להקים חברות כי אין להם כסף.

שלמה גרדמן: אם תקחו את המיליארד דולר שדיברנו עליו, רק 8% ממנו הושקעו בחברות צעירות.

שלמה גרדמן: זאת אומרת, כאן יש לנו ירידה של למעלה מ-80%, כי הממוצע שהיה בשנים קודמות היה סדר גודל של 43%, וזה שבר שחייבים לטפל בו, וחייבים לטפל בו מהר, כי היום, יזם שיש לו רעיון ורוצה להקים סטארט אפ, לא יכול לעשות את זה עם כספים, לא מקרנות הון סיכון וגם לא, כמעט, ממשקיעים פרטיים.

שלמה גרדמן: הדרך היחידה שלו זה ללכת לחממות הטכנולוגיות, ונמצא פה מנהל פרויקט החממות, פרויקט מבורך מאד שנמצא היום על פני כל הארץ ב-26 חממות.

שלמה גרדמן: כל שנה נכנסות לצינור הזה, שהוא היום המסלול העיקרי להקמת חברות חדשות, כ-80-90 חברות.

רוברט אילטוב: כלומר, אם אני מנסה לפענח את מה שאתה אומר, שהתכנית הזו, אם היא תהיה, ואם המוסדיים גם ישקיעו בקרנות הון סיכון – קרנות הון סיכון היום בעצמן מעדיפות להשקיע בחברות פורטפוליו שלהם, ובעצם רוב הכסף יילך לחברות הקיימות וחברות הסטארט אפ החדשות בעצם לא ייהנו, ברובן - -

שלמה גרדמן: לא בהכרח.

שלמה גרדמן: זה לא מה שאמרתי.

שלמה גרדמן: אמרתי שכתוצאה מהשבר, וכאשר יש להם חצי ממה שהיה להם קודם, הם נאלצים לשמור על הבית.

שלמה גרדמן: זאת אומרת, אם היה להם עוד מיליארד הם היו משקיעים בחברות נוספות, חדשות, אבל כשיש לך מעט כסף אתה שוקל אם להתחיל השקעה חדשה או לנסות לשמור על הקיימת.

שלמה גרדמן: ואז, התוצאה היא שמשקיעים בדרך כלל בחברות קיימות.

רוברט אילטוב: אתה אומר שאם יהיה הרבה יותר כסף אז סביר להניח שחברות הסטארט אפ החדשות יתחילו לקבל את הכספים - -

שלמה גרדמן: כן, בהחלט.

עודד חרמוני: קרן חדשה זה entity חדש.

עודד חרמוני: זה משקיעים חדשים.

עודד חרמוני: היא לא בהכרח משקיעה בחברות הקיימות של אותה חברת ניהול, אלא היא משקיעה בחברות חדשות, מבחינתה.

עודד חרמוני: היא לא ממשיכה - -

קריאה: להפך.

קריאה: היא הרבה פעמים מתחייבת כלפי המשקיעים החדשים שהיא לא תשקיע בחברות פורטפוליו שונות.

שלמה גרדמן: בכל מקרה, היום – רוב היזמים שרוצים להקים חברה, הדרך המרכזית שלהם היא להגיע לחממה טכנולוגית, וללא ספק זו תכנית טובה שמאפשרת להתחיל לרוץ על פני המסלול ולקבל השקעה של חצי מיליון דולר על פני שנתיים.

שלמה גרדמן: אבל אחרי שנתיים, תכנית החממות אומרת שכל חברה שנכנסה לחממה, חייבת לצאת ממנה.

שלמה גרדמן: מה שהיה בעבר, קרנות ההון סיכון היו תופסות את אותן חברות אחרי השנתיים בחממות, ומשקיעות בהן.

שלמה גרדמן: היום, כתוצאה מהמשבר, כשהן לא משקיעות בחברות חדשות, אין השקעות לחברות בוגרות חממה.

שלמה גרדמן: כתוצאה מזה נוצר פה עמק מוות של חברות שהתחילו לרוץ על פני המסלול, קיבלו כסף מהמדינה, המדינה השקיעה בהן כי היא האמינה בהן, והיא משקיעה רק בחברות שיש להן IP , שיש להן יתרון טכנולוגי, שבדקו אותן והחליטו שהן ראויות להשקעה, אבל אחרי שנתיים החברות האלה פשוט גוועות כי אין מי שישקיע בהן השקעות המשך.

שלמה גרדמן: וכאן השאלה היא מה הפתרון.

שלמה גרדמן: דובר פה על הקמה של קרנות או השקעה בקרנות קיימות, וכאן לא ברור לאן הכסף הזה יילך.

רוברט אילטוב: זו לא התכנית היחידה ש - -

שלמה גרדמן: אני חושב שיש כאן מנגנון חדש שהממשלה בונה ולא ברור איך הוא יתרומם ולאן הוא יתרומם.

שלמה גרדמן: לעומת זאת, בשנים האחרונות, בשנתיים – שלוש האחרונות, הממשלה הקימה מנגנון אחר, שנקרא "קרנות ייעודיות".

שלמה גרדמן: הוקמו 3 קרנות ייעודיות לתחום הביוטכנולוגיה, 3 או 4, והוקמה גם קרן ייעודית להשקעה במגזר הערבי.

שלמה גרדמן: המודל של הקרנות הללו מדבר על השקעה משותפת של ממשלה ומוסדיים, משקיעים פרטיים, שביחד משקיעים בתחום מסוים שנחשב כתחום מועדף – אם זה תחום הביוטכנולוגיה, אם זה המגזר הערבי, וכאן אני חושב שגם צריך לתת ביטוי לחברות צעירות שצריך לתת להן את הכסף, כי כמו שאמרתי –הכסף הזה היום לא קיים.

שלמה גרדמן: ולכן אפשר לקחת את אותו מודל שכבר עובד וכבר קיים וכבר הוכיח את עצמו, כדי לעזור לתעשיית ההייטק באופן מיידי.

רוברט אילטוב: השאלה שלי היא ספציפית לגבי התכנית הזו – האם היא פותרת לכם חלק מהבעיות?

רוברט אילטוב: האם היא מתייחסת אליכם?

רוברט אילטוב: איך רואים שימוש בתכנית הזו?

שלמה גרדמן: ראשית, כל כסף שייכנס לתעשייה – מבורך.

רוברט אילטוב: כי יש עוד הצעות חוק שעכשיו בחוק ההסדרים, כולל חוק האנג'לים שאני מקדם אותו יחד עם האוצר, יש חוק המו"פ, יש חבילה של דברים.

רוברט אילטוב: השאלה היא לגבי התכנית הזו, ספציפית – איך אתם רואים מימוש התכנית לגבי הארגון שלכם?

שלמה גרדמן: אם נוכל לעשות גם וגם וגם –כמובן שכל תכנית מבורכת.

שלמה גרדמן: אם צריך להחליט או-או, אני חושב שיש אלטרנטיבות יותר טובות, יותר מהירות, שכבר הוכיחו את עצמן, וחבל שלא משתמשים בהן, וממציאים כל פעם רעיון חדש שלא בטוח שיקרום עור וגידים בזמן הקרוב.

אסתי פישן: קודם כל אפתח באמירה מקורית, גם אני מברכת על התכנית.

אסתי פישן: אין ספק שמדובר בצוואר בקבוק,  והטיפול בו כבר יוצר דינאמיקה חיובית.

אסתי פישן: הכל טוב ויפה.

אסתי פישן: ברור לי גם שהושקעה המון עבודה ומחשבה בגיבוש התכנית.

אסתי פישן: יחד עם זאת הייתי רוצה לשאול את נציג האוצר: תכנית כזו משנה קצת את האיזון במשק, והחשש שלי הוא  מאיזשהו ניגוד אינטרסים פוטנציאלי בין משקיעים – מוגנים, לצורך העניין, לבין משקיעים אחרים, נניח – זרים.

אסתי פישן: הסיטואציה הזו באה לידי ביטוי בהיבט מסוים שלא התייחסת אליו.

אסתי פישן: אולי הוא השתנה בתכנית, אבל כמדומני שהתכנית דורשת שהחברות שבהן יושקעו הכספים יהיו חברות שההכנסות שלהן הן עד 100 מיליון שקל, זאת אומרת, סדר גודל של 125 מיליון דולר.

אסתי פישן: הדרישה היא שהקרן תתחייב ב – day one ולאורך כל חייה, על מנת לשמר את הכספים כמוגנים, על 85% השקעות במה שמכונה "חברות מו"פ ישראליות" שעונות לקריטריונים שהצגת אותם, ולאותו קריטריון של הכנסה.

אסתי פישן: בוא נחשוב על סיטואציה שיש לנו 40% מההון מוגן ועוד 60% מההון לא מוגן, והקרן עומדת בפני החלטת השקעה, של חברה מצוינת, אבל היא מרוויחה 101 מיליון שח בשנה, או 200 מיליון שח בשנה.

אסתי פישן: חברה גדולה.

אסתי פישן: בסך הכל אנחנו לא מדברים על משהו שהוא מופרך לגמרי- 25 מיליון שח, יש לא מעט חברות שעוברות את ההיקף הזה.

אסתי פישן: ההשקעה באותה חברה תפר את האיזון, תוציא אותנו מהטווח של ה-85%.

אסתי פישן: אז אותה קרן לא יכולה לבצע את החלטת ההשקעה.

אסתי פישן: כלומר, עומדת בפניה אפשרות השקעה טובה והיא לא יכולה לבחור בה.

אסתי פישן: היא מעדיפה את אותם 40% כספים מוגנים, על פני ה- 60% הלא מוגנים.

אסתי פישן: עכשיו ברורה לי התשובה, היא ברורה מלכתחילה –הרי הקרן התחייבה על זה במועד פתיחתה, במועד ההשקעה.

אסתי פישן: כלומר, אותו משקיע זר שהצטרף לקרן היה מודע לתנאי, ולכן הוא אמור להיות מודע לסיטואציה, ולא אמורה להיות לו איזושהי טענה כלפי הקרן, על העובדה שהיא לא מבצעת את ההשקעה הטובה שהיא היתה יכולה לבצע.

אסתי פישן: אבל החשש הוא אחר.

אסתי פישן: הרי המשקיעים הזרים הם לא טיפשים, הם מן הסתם מסוגלים לעשות את אותן הערכות,כמוני וכמוכם.

אסתי פישן: האם בחנתם את השאלה אם משקיעים זרים ימנעו מהשקעה בקרנות מהסוג הזה לאור ניגוד האינטרסים הפוטנציאלי?

אסתי פישן: היות וברור לי שהנושא הזה נדון, וחשבתם עליו, הייתי שמחה אם הייתם יכולים להתייחס לנקודה הזו.

ערן היימר: כמו שאמרת – הרי ברור שכל כלל שנשים, יגרום כאן לאיזה עיוות.

ערן היימר: התכנית הזו ניסתה לשים כמה שפחות כללים ולצמצם למינימום הנדרש את הכללים למה שאנחנו מתערבים בו.

ערן היימר: ברור שקרן שיש בה  40%  שנהנים מההגנה, יהיו בה 60% שלא נהנים.

ערן היימר: אבל ברור שגם אם נעשה ש-100% נהנים מהגנה, יהיו לזה השלכות גם על אופי הניהול של הקרן, כי יש כאן מנגנון מעוות אחר.

ערן היימר: כל מנגנון שהממשלה מתערבת, הוא מנגנון מעוות, בהגדרה.

ערן היימר: אנחנו מצאנו שהאיזון הזה לא אמור לשנות את התעשייה, ואמור לשמר את הכסף למקום שאנחנו זיהינו שצריך.

ערן היימר: אם את חושבת שהמספר צריך להיות יותר גדול – לא 100 אלא 150 את מוזמנת להגיב למסמכים שפורסמו, ויש מקום להגיב ולהביא נימוקים למה זה לא המספר.

ערן היימר: אבל כל מספר שנשים, גם אם הוא יהיה מיליארד דולר, בהגדרה הוא גורם לעיוות.

ערן היימר: השאלה האם המספר נכון או לא.

ערן היימר: אנחנו חושבים שכן.

אסתי פישן: אין לי הסתייגות מהמספר.

אסתי פישן: השאלה היא – האם אתם דיברתם עם משקיעים זרים על מנת לוודא שהסוגיה הזו לא תהווה מכשול להשקעה שלהם בקרנות, כי עדיין, 97%, כמדומני, מהשקעות בקרנות, לפחות הישראליות, כיום, הן השקעות של זרים.

ערן היימר: דיברנו עם אחראים על גיוסים בקרנות והטענה שלהם היתה שזה לא יגרום לבעיה.

ערן היימר: אני מקווה שזה מספיק .

ערן היימר: קרן רק עם משקיעים זרים אפשר להקים גם היום, בלעדינו.

אסתי פישן: זה נכון, אבל השאלה, בסופו של דבר, ברור לי שנתתם את הדברים על הדעת, וטוב שכך, אבל בסופו של דבר, הרי אמר עורך הדין סולומון – החלטות השקעה יתקבלו במוסדיים והשאלה אם הם ישקיעו או לא גם תלויה באיכות הקרן שתעמוד מולם.

אסתי פישן: יש קרנות טובות יותר ויש קרנות פחות טובות.

אסתי פישן: אני יודעת שאתם חושבים שכולן טובות.

קריאה: זה הענף היחידי בארץ שכולם ברבע העליון של הביצועים.

אסתי פישן: אין ספק, בכלל.

אסתי פישן: עכשיו, נשאלת השאלה האם המנגנון הזה לא יגרום לכך שכספים יתועלו בסופו של דבר -  - הקרנות הפחות טובות מבין הקרנות המצוינות שיש לנו.

אסתי פישן: ואם כן, יכול להיות שאנחנו קצת שופכים פה את התינוק עם המים.

ערן היימר: אנחנו מקווים מאד שלא.

ערן היימר: שוב – נתנו את הבחירה של הקרנות למשקיעים המוסדיים מתוך אמון מלא בוועדות ההשקעה ובגורמי ההשקעה המאד מקצועיים שיש בגופים המוסדיים שיעשו את האבחנה.

ערן היימר: מי שנסמך רק על המנגנון שלנו – לא עושה את מלאכתו.

רוברט אילטוב: תודה, אנחנו בכל אופן את הנקודה הזו נעלה בפני הוועדה המטפלת בתכנית.

אבישי פישמן: אני מייסד של פורום חברות הייטק צעירות.

אבישי פישמן: אנחנו מייצגים 100 סאטרט אפים ואפילו קצת יותר, מצרפים אלינו די הרבה סאטרט אפים ואני רואה את המצוקות של הסטארט אפים וכיוון שמשרד האוצר קיבל מספיק ברכות לא אברך את האוצר, אני אברך את מה שאמר שלמה וקס ודוד אסיא.

אבישי פישמן: חסר לי תיעול הכספים לקרנות של venture lending.

אבישי פישמן: למשל, או – מזנין.

אבישי פישמן: החברות שמשייטות באזור של ה-10 ו-20 מיליון דולר מכירות כבר פחות פונות לקרנות הון סיכון.

אבישי פישמן: הן פונות יותר למימונים של הון חוזר, מימונים של venture lending במקום לחכות שבועיים – שלושה- ארבעה עד שידונו בקרנות של venture lending וכדומה אני חושב שפשוט להכניס לתכנית הזו מעבר לקרנות הון סיכון גם את קרנות ה- venture lending.

אבישי פישמן: בסך הכל הן הולכות יד ביד, חלקן יושבות ביחד, חלקן מבצעות השקעות ביחד, לשם אנחנו פונים.

אבישי פישמן: שם חברות הסטארט אפ – אולי לא הקטנות, אבל הבינוניות, פונות, כמו שאמרתי, באזור של ה-10 ו-20 מיליון דולר מכירות.

אבישי פישמן: דבר שני, נעלם מעיניי פה בתכנית – מדדי איכות ואמות מידה לזכאות שאנחנו תמיד רואים אותם במדען הראשי בתכניות אחרות של משרד התמ"ת ומשרד האוצר, קרן המאגדים – תמיד אנחנו רואים אמות מידה.

אבישי פישמן: שמעתי מה שציינת שאתה סומך על מנהלי השקעה בקרנות הפנסיה ובגופים המוסדיים.

אבישי פישמן: עדיין, בראיה ציבורית אני חושב שחסר פה את העניין הזה של אמות מידה ומדדי איכות לזכאות לקבל את הכספים הציבוריים האלה.

סער דיקמן: שאלה לאוצר – הכסף הזה, למעשה, אמור לייצר, כמו שאמרת – מכפיל כוח.

סער דיקמן: למה אתם לא משתמשים בפעילות או לא מכוונים את התכנית למקומות או לעבודה שעשה התמ"ת והמדען הראשי, שאחרי הרבה זמן, בהיבט התוכן, הגדיר תחומים עדיפויים לאומיים, כמו – ננו טכנולוגיה וביוטכנולוגיה ותחומים נוספים, ומתווים או מנחים את המוסדיים לכוון לאותם תחומים?

סער דיקמן: בסך הכל, אם כולנו נמקד, שני המשרדים ידברו אחד עם השני ויכוונו את התכנית לאותה מטרה יכול להיות שגופים מנחים, המינוף יהיה הרבה יותר גבוה לכסף, לעומת פיזור הוגן חשבונאי או חברתי, שאמרת – כולם שווים, כל קרן, כל תחום שיגיע.

ערן היימר: תתפלא לדעת אבל אנחנו מדברים ברמה היומית.

ערן היימר: גם הצוות הזה – זו לא עבודה אוצרית, זו עבודה משותפת של האוצר, המדען הראשי והתמ"ת.

ערן היימר: נכון שיש תחומים ייעודיים.

ערן היימר: השאלה היא האם אנחנו צריכים להקים קרנות או לפסול תחומים אחרים.

ערן היימר: זה לא טריביאלי להגיד- אנחנו את כל הכסף הזה שמים רק על ננו טכנולוגיה - -

סער דיקמן: לא הכל, אבל אפשר לתעדף.

סער דיקמן: המדינה תיעדפה ואמרה –אלה הקטרים של ההייטק.

ערן היימר: המטרה של התכנית היא לבחר בין התעשייה לבין המוסדיים.

ערן היימר: המטרה היא לא לפתור את כל הבעיה של ההיטק הישראלי.

ערן היימר: יש מכלול שלם של צעדים – מיסויים, מדעניים, כל מיני צעדים שונים ומשונים שנועדו לחזק את הכוח של התעשייה הישראלי.

ערן היימר: זה כלי שנועד לחבר גופים מוסדיים עם השקעות בתעשייה הזו, בראשיתה, ותו לא.

ערן היימר: היא לא תחליף לכל שאר התכניות של המדינה.

סער דיקמן: זה ברור, אבל אתה לא חושב ששקל מכוון יותר חשוב משקל לא מכוון.

ערן היימר: השקל הזה מכוון למקום שאני חושב שמאד חשוב שהוא יכוון.

בועז ליפשיץ: אני פה בשני כובעים.

בועז ליפשיץ: קודם כל – אני שותף בקרן הון סיכון.

בועז ליפשיץ: שותפי, אייל, הוא יושב ראש פורום החממות.

בועז ליפשיץ: הייתי רוצה לחדד דבר אחד, ואני בעצם ממשיך את מה ששלמה ולדמן התחיל: עיקר ההשקעות שלנו זה השקעות בחברות שקמות מאפס, זאת אומרת – יזמים שבאים אלינו עם רעיונות ואנחנו מקימים אתם יחד את החברות, עם התכנית הפנטסטית שיוסי סמולר מנהל פה, ואנחנו בחממה מקימים בין 3 ל-5 חברות בשנה, בתחומים שונים, בעיקר בתחום הרפואי.

בועז ליפשיץ: יש לנו באמת בעיה כרגע, בעקבות הנפילה של השוק, בחברות שמסיימות את תקופת החממה.

בועז ליפשיץ: כל חברה שמסיימת את תקופת החממה נמצאת בסכנת סגירה, גם אם היא הכי טובה שיש, עקב מחסור במימון פוטנציאלי של קרנות הון סיכון.

בועז ליפשיץ: רוב הקרנות משקיעות בחברות קיימות, לא בחדשות.

בועז ליפשיץ: גם אם קמה קרן חדשה אם היא קרן גדולה היא תשקיע בחברות שקרנות אחרות כבר השקיעו בהן.

בועז ליפשיץ: כמעט היום לא משקיעים יותר בחברות חדשות שיוצאות מהחממה.

בועז ליפשיץ: אנחנו עושים מאמצים רבים לגייס כספים לאותן חברות וכמעט כל המאמצים שלנו נעשים לגיוס בחו"ל, כי בארץ השוק יבש מבחינת קרנות הון סיכון.

בועז ליפשיץ: וכאן אני פונה לאוצר בשאלה:  מצד אחד התכנית הזו באמת מבורכת, ולא ארעיף פה שבחים נוספים, דבר שהוא מבורך וציפינו לו הרבה זמן.

בועז ליפשיץ: מצד שני אני חושב שבאמת כן צריך להיות סוג של ייעוד של כספים לאותן הגנות.

בועז ליפשיץ: בסופו של דבר יש לי איזשהו חשש או נטית לב שהכסף הזה יגיע לקרנות היותר גדולות שמשקיעות בעיקר בחברות קיימות,והכסף הזה צריך בסופו של דבר להיות גם מיועד לחברות שיוצאות מחממות.

בועז ליפשיץ: האם אפשר לעשות פה איזושהי חלוקה בייעוד הכספים כדי להגדיר שאכן החברות האלה שהן בסופו של דבר מנוע הצמיחה העתידי כן יוכלו להיות ממומנות?

ערן היימר: מסביב לשולחן יש גורמים שרוצים שנייעד לקרנות ספציפיות, קרנות קטנות, גופים גדולים, גופים קטנים, תעשיות בוגרות, תעשיות צעירות.

ערן היימר: בסדר, אבל זה לא התפקיד שלנו, זה התפקיד של מנהלי השקעות של מנהלי קרנות, שיתעלו את הכספים שהם מנהלים למקום שבו התשואה הכי גדולה.

ערן היימר: זה היופי של התכנית –לתת למי שזה תפקידו, לעשות.

ערן היימר: אני יכול לשבת בכיסאי בירושלים ולהגיד שאני יודע הכל ואני הכי חכם, ואני יודע שאת ה-200 האלה נשים ל-4 חברות מסוימות.

ערן היימר: לא עשינו את זה הפעם.

ערן היימר: יש כלים אחרים בממשלה שזה מה שהם עושים.

ערן היימר: בכלי הזה אנחנו נותנים לתעשייה להתנהל ומקווים שנתעל יותר כספים של המשקיעים לתעשייה, ונעזור לתעשייה לכוון יותר כסף למקומות הנכונים – האם המקום הוא הננו טכנולוגיה?

ערן היימר: בוגרי החממות?

ערן היימר: התעשיות הבוגרות?

ערן היימר: מכיסאי קשה לי לדעת.

ערן היימר: אנחנו מקווים שהקרנות יעשו את הדבר הנכון לטובת המשקיעים ולטובת המשק.

בועז ליפשיץ: אני מבין מה שאתה אומר אבל בסופו של דבר – קרנות בינוניות וגדולות, הכסף שלך בעצם מיועד לקרנות בינוניות ויותר גדולות.

ערן היימר: אני לא אמרתי.

ערן היימר: הגבלנו מינימום מסוים, שהוא לא גבוה, 100 מיליון שקל - -

רוברט אילטוב: זה הוועדות של המוסדיים ייקבעו.

ערן היימר: ניתן לכוחות השוק לעשות את העבודה.

בועז ליפשיץ: האם ניתן בכל זאת לנסות להבין את הבעייתיות של הכספים שאינם קיימים בתמיכה בחברות שיוצאות מחממה?

צביקה בן פורת: אני מנהל כיום כ-50 חברות פורטפוליו, חממה טכנולוגית, נסחרת בבורסה בתל אביב.

צביקה בן פורת: אנחנו גייסנו במשך ה-5 שנים האחרונות למעלה מ- 200 מיליון שקל, שמתוכם 75% היו מכספי מוסדיים, כך שאני חושב שאתה צודק, יש חברות שנסחרות בבורסה שרוב הכסף הוא ציבורי, ולכן אני חושב שהמעורבות של הגופים הציבוריים שאצלנו הם בעלי השליטה בפועל, הרוב- לא נכנס לספירה הזו.

צביקה בן פורת: צריך לבדוק את זה, באמת.

צביקה בן פורת: אני חושב שיש פה איזשהו קיבעון מסוים לגבי הנושא של קרנות הון סיכון.

צביקה בן פורת: המודל הזה – אני חושב שהוכחה שקרנות הולכות ונעלמות ונשארות רק הטובות הוא מודל שלא הוכיח את עצמו, ואם יש משהו שקרנות הון סיכון שונאות זה סיכון.

צביקה בן פורת: לכן, הכסף הזה יילך לחברות שמניבות כבר, לא לבטן הרכה.

צביקה בן פורת: כי באמת, חברות שמרוויחות – קל לגייס להן כסף.

צביקה בן פורת: אנחנו, מכל ה-50 חברות פורטפוליו שלנו 2 בסך הכל נתמכות הון סיכון ואנחנו מראש לא בנינו את המודל.

צביקה בן פורת: אני חושב שקרנות צעירות הלכו ונעלמו מתחת לרדאר של קרנות הון סיכון ואנחנו יצרנו קשר של משקיעים בינלאומיים עם משקיעים בארץ, ומוסדיים, אגב, שמשקיעים.

צביקה בן פורת: אנחנו מצליחים לגייס כסף לכל החברות שלנו, גם אלה שמסיימות חממה.

צביקה בן פורת: אני חושב שבמקום לייצר כלים באופן שיטתי יש כלי אחד שמבטיח שהכסף לא ילך לבריחת מוחות.

צביקה בן פורת: כרגע, מה שקורה זה שקרנות עושות אקזיט  - - חברות עוברות החוצה.

צביקה בן פורת: לא מזיק להיות קצת ציונים ושהחברות, כמו שציינו פה, יישארו בארץ.

צביקה בן פורת: לכלי הזה קוראים כספי מדען.

צביקה בן פורת: אני חושב שזה כלי שמוכיח את עצמו.

צביקה בן פורת: אני חושב שהבעיה שם, כמו שציינו, זה חוסר עצום בכסף.

צביקה בן פורת: שהכסף הזה, שהוא כסף מאד סלקטיבי, אבל הוא מבטיח את זה  שתהיה כפיפות לחוק המו"פ - יש משמעות עצומה לזה שהחברות יישארו בארץ ולא יעשו ספין לטובת הגופים המנהלים, קרי – קרנות הון סיכון, אלא יהיה פה באמת רווח ישיר ומשני.

צביקה בן פורת: אני חושב שהפתרון הוא שלושה דברים: הגדלה משמעותית של כספי מדען, המטריה – למוסדיים לא להשקעות בקרנות אלא להשקעות בחברות, בין אם נסחרות בבורסה, בין אם דרך אג"חים וכו', לחברות מו"פ שזקוקות לזה, כי נכון שקל לגייס כסף בבורסה בתל אביב, שוב – עם חברות שמרוויחות.

צביקה בן פורת: חברות שהן עתירות מו"פ – מאד קשה.

צביקה בן פורת: אני חושב שלמרות זאת המוסדיים – חלקם משתתפים ואני חושב שפה המטריה יכולה להאיץ את התהליך ולהאיץ גם את הפעילות בשוק ההון, שיכולה לעשות טוב לכל הכיוונים, וכמובן, דבר נוסף שאתה כבר מוליך, זה הנושא של הטבות מס לאנג'לים שאני חושב שהוא סופר קריטי.

צביקה בן פורת: אני חוש שהתכנית הקיימת, אני מצטרף למברכים, אבל לצערי היא תנציח את הכישלון וזה לא יביא את הכסף.

צביקה בן פורת: המוסדיים היום לא רוצים להשקיע בקרנות, בין היתר בגלל שרובם נכוו קשות.

יואב צרויה: אני שותף בקרן הון סיכון.

יואב צרויה: JVP היא אחת הקרנות החריגות.

יואב צרויה: אנחנו פעילים כבר 17 שנה ומצליחים להעביר - - בכל קרן שהשקענו.

יואב צרויה: אנחנו משקיעים בכל הספקטרום של החברות מ- early stage, ועד late stage.

יואב צרויה: ואנחנו מצטרפים לברכות על התכנית.

יואב צרויה: אנחנו בנקודת מפנה בשוק ההייטק היום.

יואב צרויה: נקודת שפל, אבל אנחנו רואים בה נקודת מפנה, ולא כנקודה שנמשיך להתדרדר ממנה והלאה.

יואב צרויה: רק בקיץ שעבר סיימנו לגייס קרן נוספת שחיפשנו בנרות מוסדיים ישראלים שיצטרפו לקרן, ואני חושב שמהשיחות שהיו לנו, בחודשים האחרונים, מספר רב של מוסדיים ישראלים הביעו עניין להשקיע בקרן שלנו ואני מניח שגם בקרנות נוספות - בהנחה שיהיה עידוד או הגנה מהממשלה.

יואב צרויה: לכן, התכנית הזו באה בזמן הנכון.

יואב צרויה: אולי היינו רוצים לראות סכומים אחרים, קצת יותר גבוהים, כמובן, אבל בסך הכל אנחנו חושבים שזו תכנית שבנויה נכון.

יואב צרויה: חוסר הייעוד של הכספים לחברות צעירות, בוגרות הוא דבר נכון.

יואב צרויה: תעשיית הון סיכון בארץ משקיעה את רוב הכסף שלה בחברות early stage, והירידה המשמעותית שהיתה בהשקעה בקרנות הון סיכון התבטאה בעיקר בחברות ה- early stage.

יואב צרויה: אנחנו חושבים שהכלי הזה, שהוכיח את עצמו במהלך השנים, של חברות חממה- אנג'לים, ואחר כך השקעה של קרנות הון סיכון, שזה מה שאנחנו פעילים בו, בשני הצדדים, זה מודל שצריך להמשיך להיות ולכן אנחנו מאד מעודדים מהתכנית שהאוצר הציע.

יואב צרויה: עוד נקודה – מניסיוננו, משקיעים מוסדיים התבגרו ונהיו הרבה יותר מקצוענים ביכולת שלהם להעריך סיכון, ביכולת שלהם של הכרה של שוק ההייטק, של המנהלים של קרנות ההון סיכון של הפורטפוליו הקיים, והפוקוס של קרנות חדשות.

יואב צרויה: לכן אנחנו חושבים שוועדות ההשקעה של המוסדיים בהחלט יש להם את היכולת לברור את הקרנות הטובות ולהשקיע במקומות שיהיו גם returns וגם יכולת להצמיח חברות גדולות.

יואב צרויה: כדי לסבר את האוזן – אנחנו הקמנו פה בירושלים מתחם חדש לפני שנתיים מתוך מטרה להמשיך ולפתח שם חברות שלא יהיו רק מרכזי מו"פ של חברות בחו"ל, אלא להצמיח אותם ולבנות חברה חדשה.

יואב צרויה: הפוקוס שלנו הוא פוקס של מדיה ואני מניח שיש פוקוסים נוספים שראויים להקמה של חברות גדלות בתחום.

יואב צרויה: רק כמה הערות על התכנית.

יואב צרויה: יש שם מספר סעיפים שקשורים, למשל ל – confidentiality, לצורך של הקרנות לעשות disclosure של נתונים מסוימים, שיכול להיות בעייתי לקרנות בצורה מסוימת.

יואב צרויה: אני חושב שיש שם נקודה שקשורה ל- assignment של ההגנה, במידה ומוסדי מוכר את ההשקעה שלו בקרן, שזו נקודה שהיא בעייתית, כי היא בעצם חלק ממהות ההשקעה של המוסדי בקרן.

יואב צרויה: הייתי מציע לבדוק את זה ולאפשר שקונה את האחזקה של המוסדי בקרן ליהנות מההגנה, בהנחה שההגנה היתה, כי בסך הכל ההגנה ניתנה לכסף שהושקע, ולא לגוף ספציפי.

יואב צרויה: זו לא זכות מהבטן של גוף מסוים לקבל את ההגנה.

יואב צרויה: זו זכות שהגוף מקבל בתמורה על זה שהוא השקיע את הכסף.

יואב צרויה: אז מי שמקבל את האחזקה אמור לקבל גם את ההטבה הזו בהמשך.

יואב צרויה: ז רק אסכם – אנחנו מאד תומכים ביוזמה הזו, היא מבורכת, היא במבנה הנכון.

יואב צרויה: היינו שמחים שהיא תהיה קצת יותר גדולה, אבל בסך הכל זה משהו שאנחנו צופים שיעודד בצורה משמעותית את השקעות הון סיכון ובפרט את השקעות ה- early statge  בארץ ואנחנו מצפים לאישור של זה, ולהתחלה של עבודה עם מוסדיים על מנת לגייס את הקרנות הבאות.

יצחק וקנין: באופן לא מפתיע זה ברור – יש אינטרסים שונים לחברות בשלבים שונים בחייהן וכן הלאה.

יצחק וקנין: אני לא אחד בזה שברור שהגופים המוסדיים בסופו של דבר מסתכלים על המשוואה של סיכון-סיכוי.

יצחק וקנין: אני חושב שחשוב לכל מי שיושב מסביב לשולחן הזה להבין שהבעיה קיימת מזה שנים גם בחברות הגדולות יותר, וכדי לעודד את המוסדיים להסתכל על התעשייה הזו, להשקיע, שמפה התהליך יותנע, רק מכאן - צריך לבוא ולא לפסול את התכנית בגלל שאולי התמריץ להשקיע בחברות קטנות יותר הוא קטן יותר.

רוברט אילטוב: אין פה מישהו מסביב לשולחן שאומר שצריך - -

יצחק וקנין: לא, אני רק רוצה לחדד את הנקודה הזו.

יצחק וקנין: מדוע?

יצחק וקנין: כי הפתרון לתעשייה הזו מורכב מהרבה מאד מהלכים.

יצחק וקנין: בשתי מילים אני אדבר על מהלך אחד שאנחנו ממש עומדים בפני ביצוע – דוגמה כדי להמחיש ולהבין, הפעולות פה צריכות להיות פעולות רחבות.

יצחק וקנין: אחת הבעיות בשוק המוסדי זה לא רק הפחד מרמת הסיכון בהשקעה הזו.

יצחק וקנין: יש פה חוסר ידע.

יצחק וקנין: יש פה דברים מאד מאד מקצועיים.

יצחק וקנין: זה לא פשוט לקחת ולנתח דוח של חברה בתחום הקמעונאות הפיננסיים.

יצחק וקנין: זה לא פשוט לקחת חברה בתחום תעשיות עתירות ידע ולהבין מה שקורה שם.

יצחק וקנין: ונושא האנליזה – אין היום אנליזה בארץ בתחום הזה.

יצחק וקנין: זה דבר שצץ ועלה בכמה שווקים בעולם ויש עוד 3 בורסות בעולם – שב-5 השנים האחרונות פתחו פרויקט של אנליזה.

יצחק וקנין: אנחנו, אחרי תהליך של כמה חודשים ומכרז לחברות בינלאומית – אני מקווה שבחודשים הקרובים זה כבר יעלה לאויר – לפתוח בפרויקט אנליזה, בשלב הראשון ל – 140 חברות ההייטק שנסחרות בבורסה בתל אביב מתוך 600 חברות, כאשר הבורסה עומדת לסבסד את הנושא הזה בחלק לא מבוטל, כדי לייצר מצב שתעשיית ההייטק בארץ תהיה לה אנליזה, שיכירו את התעשייה, שיבינו את המונחים.

יצחק וקנין: זה חלק מהנושא של הקירוב של המשקיעים לתעשייה.

חיים אורון: אני מייצג פה את ארגון תעשיות ההייטק.

חיים אורון: אני מסכים עם מה שאמר ארגון האח שלנו.

חיים אורון: כדי להוריד אשליות אני רוצה לתאר לכם איזושהי תמונה.

חיים אורון: קודם כל, אנחנו במשבר הרבה יותר גדול ממה שנדמה, וזו תוצאה ישירה של המשבר הפיננסי בעולם המערבי.

חיים אורון: קצב ההשקעות במדינת ישראל בסטארט אפים בעשור האחרון הוא כמיליארד דולר.

חיים אורון: רוב ההשקעות הופכות להיות שכר בתעשייה הזו לכן הביקוש לכסף הוא קשיח.

חיים אורון: וכך וכך עשרות אלפי אנשים וקבלני המשנה שמסביבם - צריכים תחזוקה, ויש צורך קיומי לתחזק את הרמה הזו של מיליארד  דולרל שנה.

חיים אורון: עד היום, מה שקרה הוא שהמורים בפנסילבניה והכבאים בניו יורק השקיעו יותר מכל תעשיית המוסדיים הישראלית בהייטק בישראל.

חיים אורון: באופן מוחלט יותר.

חיים אורון: הם במשבר, השוק האירופאי מגביל מגבלות מאד קשות על השקעות, שבשנים הקרובות נרגיש אותן, על חוסר יכולת של גופים ישראלים לגייס באירופה.

חיים אורון: הדירקטיבה האירופאית החדשה אושרה לפני שבוע.

חיים אורון: עוד מחסום אחד של הזרמת כסף לישראל.

חיים אורון: המצב של הגופים הפיננסיים והפסאודו-פיננסים בארצות הברית, מוסדיים, בנקים ואחרים – יותר חלש.

חיים אורון: אם הם יורידו את קצב ההשקעות שלהם בישראל מ-600-700 מיליון דולר לשנה שזה היה חלקם ל – 200 או 300 זה יתבטא מייד בחוסר יכולת לתמוך בתעשייה הזו.

חיים אורון: התכנית היא טובה אך היא קטנה מידי, היא לא תשנה את התמונה.

חיים אורון: היא תספק 70מיליון דולר לשנה לא אלמנט הביטוח, אלא אחרי המינוף – לתעשייה שצורכת באופן קבוע מיליארד דולר לשנה.

חיים אורון: התעשיה חיה עדיין מגיוסים של לפני שנתיים, שלוש וארבע.

חיים אורון: יש בה רזרבות של בין מיליארד ל-2 מיליארד דולר, בתעשיית הון סיכון, והכסף הזה נאכל מהר מאד.

חיים אורון: זו הסיבה שהוסברה פה שהגופים משקיעים בעיקר בהשקעות follow on, בתמיכה בחברות שלהם, ובעוד שנתיים, אם לא יהיה זינוק בקצב הגיוס של הקרנות מייד נראה את זה.

חיים אורון: צריך לזכור שהכשל המימוני הוא לאורך כל השרשרת.

חיים אורון: גם קצה השרשרת – אקזיט, בין אם זה הנפקה בנסדא"ק ובין אם זה מכירה, מתרחק מאתנו מאד, מכל מיני סיבות: ספי כניסה, שוויים, וגם עלות עשיית העסקים בישראל גדלה מאד.

חיים אורון: אנחנו מעריכים שלהקים חברה בישראל לעומת ארצות הברית, זה התייקר בין 30ל-50% בעשור האחרון, בגלל הפרשי עליות שכר ושינוי שערי מטבע.

חיים אורון: בין שני הקצוות האלה של העלות להקים חברה לבין היכולת לממש אותה יש מחסום ואני מסכים גם שבדרך יש גם מחסום מימון הון חוזר.

חיים אורון: הבנקים התאדו לגמרי.

חיים אורון: אתם, באוצר, ניסיתם לעודד אותם להלוות כספים וכלום לא קרה.

חיים אורון: אני לא יודע אם זה מסתכם במיליונים בודדים או בפחות מזה, בגלל בעיית הערבויות - הבנקים לא מלווים כסף.

חיים אורון: venture lending בישראל הוא זניח, בכל קנה מידה.

חיים אורון: אולי הוא 10% מהתעשייה.

חיים אורון: אני מניח שהוא 5. ועל זה נוצרה השכבה של האשליה שהמדען הראשי באמת משפר את התמונה בהיקף של אולי 5-7% מהתעשייה.

חיים אורון: לכן אני אומר לכם שהתכנית היא טובה אבל הבעיה היא התמונה היותר רחבה.

חיים אורון: לא יהיה פה כסף להחזיק את מה שיש כאן היום.

חיים אורון: חברות חיות בין אפס ל-15 שנה עד שהן רווחיות או לחילופין נמכרות, ובתקופה הזו אנחנו צריכים מיליארד דולר לשנה, רק לסקטור הזה, לפני הסקטור של החברות הבוגרות.

חיים אורון: אז אני חושב שמה שאתם צריכים לשקול הוא להגדיל את התכנית.

חיים אורון: בתכנית הזו יש מלכודת.

חיים אורון: ברור שיש תכנית ביטוח, אף מוסדי לא ישקיע בליביטוח.

חיים אורון: לכן ברור שהמקסימום שישקעו – 70 מיליון דולר.

ערן היימר: בוא נגיע לזה ואז נריב     יורם אורון:     	אני מקווה שהבעיה תהיה שם, שהם ישקיעו את כל המכסה - -

רוברט אילטוב: לסיכום, להערכתך – התכנית תפתור - -

חיים אורון: להערכתי האלוקציה תנוצל.

חיים אורון: זה לא סביר שהטבה של 25% למשהו שהוא מאד לגיטימי, עם יכולת בחירה של קרנות שהביצועים שלהם בהיסטוריה טובות – לא ינוצל.

חיים אורון: רק שהוא קטן מאד יחסית לצרכים של התעשייה.

דני גליקסברג: שאלה קצרה – למה אנחנו לא משתמשים בתכנית הזו כמו גם בתכניות אחרות על ידי תמריצים לא מסובכים כדי  לפתח את הפריפריה, לדוגמה – דרך מתן תמריצים להשקעות בקרנות פריפריאליות, כאשר המטרה הזו היא כמובן מטרת על של ממשלת ישראל, גם הנוכחית וגם אלה שלפניה?

רוברט אילטוב: עמותת "איילים" זו עמותת הסטודנטים שמיישבת את הנגב והגליל ומקומות נוספים, ולכן השאלה במקומה.

דני גליקסברג: בין השאר אני גם חבר דירקטוריון ב  "מעיין ונצ'ורס" שגם שם אנחנו בדירקטוריון במטרה גם את מעיין לדחוף לכיוון הזה.

ערן היימר: יש לממשלה הרבה כלים.

ערן היימר: לא כל כלי יכול לפתור את כל הבעיות.

ערן היימר: אם תרשום את כל ההערות – אם הייתי מכניס את כל היעדים בתוך התכנית הזו, לא היית מצליח לממש שקל אחד.

דני גליקסברג: אבל  יש כאן יעד לאומי ולא יעד כלכלי.

ערן היימר: אני במקור מבאר שבע ואני דווקא מתחבר ליעד הזה, הוא חשוב לי ברמה האישית, אבל התכנית הזו לא קשורה אליו.

דני גליקסברג: ההבדל בין מה שאני אומר למה שאחרים הציעו זה שאני חושב שכל תכנית שנעשית בהקשר של קרנות והשקעות במדינה צריכה לתת גם תמריצים שלא פוגעים באף אחד אחר, למשל – הגדלת אחוז ההגנה לחברה שהיא פריפריאלית, זה לאו דווקא צריך לפגוע בחברות אחרות, אלא לתת תמריץ להשקיע גם בחברות פריפריאליות, ואני אומר שוב –ההבדל הוא שכל תכנית כלכלית שנעשית צריכה לתת העדפה לפריפריה, לאו דווקא זו או אחרת.

דני גליקסברג: זו הדרך היחידה לפתח את הפריפריה.

רוברט אילטוב: כלומר, אתה בעצם מציע להוסיף לתכנית או לעשות תכנית אחרת שבעצם תגדיל את התמריץ לפריפריה, כדי לעודד חברות להגיע לפריפריה.

דני גליקסברג: כן.

דני גליקסברג: אם גג ההגנה הוא 25% אז אפשר לקבוע שבחברות פריפריאליות הגג הוא 30%.

ערן היימר: אנחנו לא נוגעים בחברה.

ערן היימר: נצטרך לייצר פה מנגנון שאולי אתה יכול להגדיר –אתה תגן על משקיעים שעובדים בפריפריה, כלומר, אני אבחר קרן פנסיה שתייחד את ההשקעה הזו רק לפנסיונרים שגרים בבאר שבע או ש - -אתה מייצר פה כל כך הרבה עיוותים על כלי שהמטרה שלו הוא להזרים את הכסף הדרוש לתעשייה הקיימת כדי לוודא שכל הארץ תמשיך.

דני גליקסברג: זה לא צריך לבוא על חשבון –

ערן היימר: זה פשוט לא כלי שהוא מתאים לטפל - -

רוברט אילטוב: אנחנו נחשוב על משהו שמתאים ונציע לאוצר.

רוברט אילטוב: התכנית הזו, להערכתי, לא תשתנה.

רוברט אילטוב: כך היא צריכה להיות.

רוברט אילטוב: היא תכנית מאד ליברלית שבעצם מי שקובע זה בכלל לא המדינה ולא האוצר אלא המוסדיים והקרנות או המשקיעים, וכך בעצם זה צריך להיעשות כרגע.

רוברט אילטוב: היא גם לא נבחנה, אי אפשר לדעת מה יהיו התוצאות.

רוברט אילטוב: לפריפריה אני חושב שצריך להיות יותר ממוקד, עם דברים יותר ממוקדים.

רוברט אילטוב: התכנית הזו לא תתאים לפריפריה.

רוברט אילטוב: אי אפשר גם יהיה לשנות אותה.

רוברט אילטוב: לכן, אם אתה רוצה נדון על נושא הפריפריה שהוא גם קרוב לליבי ואני מטפל בו בשדולה אחרת.

רוברט אילטוב: נדון על הנושא הזה, אני מבטיח לך.

שאול כצנלסון: אני ממכון הייצוא.

שאול כצנלסון: אני קודם כל מצטרף לשורות המברכים.

שאול כצנלסון: זה דבר חשוב.

שאול כצנלסון: אני רוצה בכל זאת לחזור להסתכלות הרחבה , האסטרטגית, מה גם שלא היתה לי את האפשרות לראות את התכנית קודם, אז ודאי שאינני מתכוון להיכנס לפרטיה, רק לומר מילה אחת לגבי העניין שלתעשיות עתירות הידע.

שאול כצנלסון: הן 50% מהייצוא, הייצוא נותן 50% מהצמיחה, לטובת אלה שלא יודעים, ואני לא חושב שצריך להסביר כמה הצמיחה חשובה למשק, במיוחד בימים אלו.

שאול כצנלסון: צריך להסתכן ולהבין שהיום אנחנו בתחרות קשה עם כל המדינות, בעיקר עם המדינות המתפתחות בנושא של עידוד החדשנות.

שאול כצנלסון: מדברים היום הרבה בעיתונים על כל מה שקורה בנושא המטבעות, על העובדה שהיום המדינות מתחרות ביניהן על נושא של פיחות המטבע, אבל לא מדברים על זה שמדינות מתחרות ביניהן גם על מתן הטבות בעיקר לסקטורים שמייצרים חדשנות.

שאול כצנלסון: רק בשבוע שעבר היתה פה משלחת מסינגפור שבאה ללמוד אצלנו איך מעודדים חדשנות.

שאול כצנלסון: תדעו לכם שמשלחות כאלה מגיעות אחת לכמה שבועות.

שאול כצנלסון: הנושא של עידוד החדשנות כדי לעודד צמיחה הופך להיות הרבה יותר נפוץ ואם נסתכל על הפרמטרים של ישראל מבחינת התחרותיות הבינלאומית שלה, אנחנו עדיין נהנים מהעובדה שישראל עדיין בעלת חדשנות מאד גבוהה, ובכל זאת בעלת שכר עבודה נמוך יחסית, לשעה.

שאול כצנלסון: זה נותן לנו יתרון מאד גדול בשווקים הבינלאומיים.

שאול כצנלסון: אנחנו חייבים להיות ערניים לעובדה שמדינות בעלות שכר עבודה נמוך כמו סין והודו הופכות להיות יותר ויותר חדשניות, ובעצם אנחנו יכולים למצוא את עצמנו מהר מאד במצב שרמת החדשנות שלהם תדביק את רמת החדשנות הישראלית.

שאול כצנלסון: דרך אגב, יש   לזה נתונים בינלאומיים של השוואות, בנושא של רמת חדשנות.

שאול כצנלסון: ממש מספרים.

שאול כצנלסון: אנחנו רואים שרמת החדשנות שלהן הולכת וגדלה בעוד שהשכר שם נשאר נמוך.

שאול כצנלסון: כלומר, בעוד כמה שנים – אנחנו עלולים להגיע למצב שמדינות עם שכר עבודה הרבה יותר נמוך מאתנו נמצאות עם רמת חדשנות הרבה יותר גבוהה מישראל, ואז מצבנו יהיה רע ומר.

שאול כצנלסון: ולכן אני מתחבר לדברים שנאמרו על מצבן של התעשיות מהזוויות של המימון.

שאול כצנלסון: אני מסתכל על זה גם מזוויות אחרות בראיה הכוללת של ישראל.

שאול כצנלסון: אני יכול לומר לכם עוד משפט אחד.

שאול כצנלסון: כמובן שכולנו מתבשמים ושמחים על הגידול בייצוא, כשאנחנו מודדים אותו שנה מול שנה, כי ב-2009, אתם יודעים, היה משבר מאד גדול.

שאול כצנלסון: ההתאוששות בייצוא התחילה במחצית השניה של 2009, אבל אם אנחנו בודקים נתונים החל מ-2010 אנחנו רואים שלמעשה יש דשדוש.

שאול כצנלסון: תעשיות עתירות הידע לא גדלות בייצוא שלהם.

שאול כצנלסון: זה אני לא מייחס כרגע לעניין האסטרטגי, זה יותר עניין של התוצאה של השווקים והביקושים.

שאול כצנלסון: לסיכום- תעשיות עתירות ידע היום בישראל נמצאות בסיכונים איומים, הן מהנושא של המימון, הן מהזווית של שער החליפין – שכולכם יודעים שהוא הולך ומתווסף לאורך שנים וכמובן ימשיך לאורך זמן, וגם הנושא של האיום מצד מדינות מתפתחות כמו סין והודו, בעלות רמת חדשנות שהולכת וגדלה.

שאול כצנלסון: חשוב מאד מה שאתם עושים אבל חשוב להמשיך לעשות, ויהיה צריך לראות איך השוק יקלוט את המהלכים האלה.

שאול כצנלסון: אני חושב שחשוב שהוועדה הזו עושה את הדיונים וחשובים הצעדים שאתם עושים, אנחנו מברכים עליהם.

ירון קרני: אני מרכז קבוצה של אנג'לים, משקיעים פרטיים, כולם זרים.

ירון קרני: אני רוצה להתחיל וכמובן לברך על היזומה, אבל לפני כן אני מברך על שדולת ההייטק שנחשפתי אליה בשנה האחרונה.

ירון קרני: לא שמעתי עליה מקודם, לא נחשפתי אליה בכלל.

ירון קרני: מי שעומד מאחוריה זה חבר הכנסת הנכבד, אסתי פשין ואבישי והעוזר של חבר הכנסת.

ירון קרני: מרגישים את זה.

ירון קרני: בתור אחד שרואה בערך 100 מיזמים כל שנה, מרגישים את כל הדברים שאתם עושים.

ירון קרני: אני בטוח שהרוח הזו היא מה שהובילה בין היתר ליוזמה הזו של האוצר.

ירון קרני: יש לי שתי שאלות לאוצר.

ירון קרני: הקבוצה שלנו היתה באמת מתחת לרדאר, ובחצי השנה האחרונה עשינו שני אקזיטים.

ירון קרני: הראשון היה שמכרנו את החברה הראשונה לגוגל, ובעקבות כך פנו אלינו כל מיני משקיעים זרים שרצו להיכנס לשוק הישראלי, והרבה מהם הם מוסדיים, ואנחנו לא מתעסקים עם מוסדיים בכלל, רק אנג'לים, לשם אנחנו מכוונים.

ירון קרני: רציתי לדעת האם מטרת העל של התכנית הזו היא לעודד ולהזרים כספים לתעשיית ההייטק הישראלית בכלל, או ספציפית לעודד את שיתוף הפעולה עם המוסדיים הישראלים.

ירון קרני: ואם התשובה היא לראשונה - האם יש לכם התנגדות או האם אתם ערוכים לקדם השקעות של מוסדיים זרים בארץ.

ירון קרני: שאלה שניה – האם חשבתם ליצור איזושהי תכנית, דומה, כמובן- בהיקפים יותר קטנים, לקבוצות אנג'לים, חממות, למי שאינם קרנות, שיש להם אפשרות לגייס כסף וזה, כמובן עוד דבר שיכול לעודד את הגיוסים ובטח לתת מענה לדברים שהעלה כאן מנכ"ל איגוד מנכ"לי ההייטק ועוד כמה דוברים סביב הפער הזה שיש בחברות שמחפשות כסף.

ערן היימר: לשאלתך –  התשובה היא – לא, אנחנו לא מתכוונים לעודד עוד משקיעים זרים בתכנית הזו.

ערן היימר: התכנית מיועדת ספציפית לחבר את תעשיית הכסף ארוך הטווח הישראלי להשקעות בתעשיית ההייטק.

ערן היימר: זו המטרה שלה.

ערן היימר: יש כאן פער, פער לא ברור למה באמת קרנות הפנסיה של המורים בניו יורק כן ישקיעו ובארץ לא, והתפקיד של התכנית הזו היא לגשר על הפער ולוודא שלאורך זמן הם יתחילו להשקיע וימשיכו להשקיע, כדי שתעשיית ההייטק הישראלית לא תהיה תלויה במשברים  בחוץ לארץ, אלא יכול שתתבסס גם על כספים מקומיים שישנם למכביר.

ערן היימר: לגבי השאלה אם אנחנו עושים תכנית לאנג'לים – התשובה היא לא.

ערן היימר: יש את חוק האנג'לים.

ירון קרני: כן, אני מאד מברך עליו אבל הוא לא נותן מענה כל כך למשקיעים זרים שיש הרבה מהם.

ירון קרני: שואלים אותי כל מיני אנשים שרוצים להיכנס להשקעות קטנות שהן מאד מאד חשובות.

ירון קרני: זה דבר מאד חשוב, אבל אני חושב שאם זה משהו יותר ממוסד, אולי דרך האוצר, יכול לעודד משקיעים נוספים.

רוברט אילטוב: אם יש לך הצעה אתה יכול להעביר אלינו ואל האוצר.

רוברט אילטוב: אם היא עניינית אפשר יהיה גם לקדם אותה, לדעתי.

אלה מטלון: נאמרו פה הרבה דברים חכמים וחשובים.

אלה מטלון: נכנסנו הרבה פעמים לפרטים כמה מרוויחים האנשים בהון סיכון וכו'.

אלה מטלון: אני חושבת שלא כדאי להיכנס לפרטים האלה.

אלה מטלון: הרבה כאן ביקשו התייחסות לסקטורים מסוימים.

אלה מטלון: אני חושבת שהרמה של התכנית כתכנית כוללת היא חשובה וצריך לתת לשוק לעשות את שלו.

אלה מטלון: צריך לקחת בחשבון ששוק הון סיכון כמו כל השווקים הוא תנודתי.

אלה מטלון: הוא סובל משפל, אנחנו מקווים שזמני, אנחנו לא חושבים שהתחום הזה נמחק לגמרי.

אלה מטלון: בארץ הוא קיים אמנם פחות מ- 20 שנה אבל בעולם כנראה כבר 60 שנה, והיו לו עליות וירידות.

אלה מטלון: בעיניים של המשקיעים אנחנו רואים asset class שהוא מאד לא נזיל.

אלה מטלון: להשקיע את הכסף שלך ל- 7 עד 10 שנים זה הרבה מאד זמן, וכדי לעשות את זה אתה מצפה לקבל תשואה מאד גבוהה, זה דבר שהוא לא פשוט.

אלה מטלון: קשה לעשות את זה.

אלה מטלון: מישהו אמר כאן שאנשי הון סיכון לא משקיעים בסיכון -אז איך זה שכל כך הרבה חברות שלהם לא מצליחות לעשות אקזיט?

אלה מטלון: כמובן שהם מסתכנים, וזה סוג המשחק שבו הם פועלים וזה דבר קשה מאד.

אלה מטלון: כוחות השוק באמת עושים את זה.

אלה מטלון: אנחנו רואים קונסולידציה של קרנות, אנחנו רואים קרנות שנעלמות, אנחנו רואים אנשים שנפלטים משם, ואנחנו יכולים לצפות לזה שגם השכר ירד, וגם השכר של מנהלים בחברות שמקבלות מימון ירד, ויכול להיות שיהיו שינויים אחרים שיגיבו על התחום הזה.

אלה מטלון: אני מנהלת גוף שנקרא פורום שנקרא פורום MIT ליזמות, אנחנו יושבים ברקאנטי, באוניברסיטת תל אביב.

אלה מטלון: כל שבוע אנחנו פוגשים יזמים חדשים.

אלה מטלון: אני גם מרצה בקורסים בתכנית ה- MBA של הטכניון, במרכז הבינתחומי בהרצליה, וגם באוניברסיטת תל אביב, ואני כל הזמן פוגשת סטודנטים שלי לשעבר שמקימים סטארט אפים.

אלה מטלון: מאד קשה לגייס.

אלה מטלון: לא מעט מצליחים, למרות הקושי, אבל עכשיו מאד קשה לגייס כסף, בעיקר לחברות צעירות.

אלה מטלון: כל  תכנית שתעזור בצורה עקיפה או ישירה היא טובה.

אלה מטלון: האם אקזיט זה דבר רע?

אלה מטלון: לא בהכרח.

אלה מטלון: חלק מהמנגנונים כאן לא יכולים לפעול בלי המנגנון הזה של האקזיט.

אלה מטלון: אנחנו חיים בחברה שיש יתרון לגודל.

אלה מטלון: תסתכלו על האקזיט של אינדיגו.

אלה מטלון: אינדיגו נמכרה ל-HP.

אלה מטלון: לכאורה, מכרנו משהו גדול.

אלה מטלון: למעשה, מה שקרה כאן- שהיתרון של גודל של HP מאפשר לאינדיגו לנצל טוב יותר את הטכנולוגיה שיש להם וממכירות של 200 מיליון דולר לשנה אנחנו רואים מכירות של מיליארד דולר בשנה, עם שני מפעלם בארץ, אחד מהם – בפריפריה, בקרית גת.

אלה מטלון: אז לא כל אקזיט הוא כל כך רע.

אלה מטלון: אנחנו תמיד מסתכלים בספקנות מסוימת על התערבות ממשלתית ומאד נכון הרבה פעמים להגיד שעדיף שהממשלה רק תוריד דברים ותפנה את הכבישים שאנשים יוכלו לעבוד.

אלה מטלון: אני חושבת שבישראל ראינו הרבה פעילות ממשלתית שהיא אור לגויים, ולא רק מסינגפור באים ללמוד מאתנו, אלא מהרבה מקומות אחרים.

אלה מטלון: קרנות היוזמה שהוקמו לפני 17 שנה היו הצלחה גדולה.

אלה מטלון: קרנות הון סיכון בארץ, הנושא של החממות הטכנולוגיות,המדען הראשי – כל הדברים האלה הם דברים שאנשים מגיעים מהרבה מדינות לראות ולהעתיק.

אלה מטלון: אני חושבת שגם הפעילות הזו יכול להיות שהיא קטנה, מדודה.

אלה מטלון: גם כל פרויקט יוזמה היה 100מיליון דולר.

אלה מטלון: אני מצטרפת למברכים.

אלה מטלון: אני רוצה לציין דבר נוסף – אני יושבת ראש משותף של שבוע היזמות הגלובלי בישראל, ואנחנו עכשיו בתוך שבוע היזמות, ואני שמחה מאד שהישיבה הזו מתקיימת בתוך שבוע היזמות.

אלה מטלון: יש לו הרבה אספקטים סוציאליים.

אלה מטלון: אנחנו גם עובדים בפריפריה, עובדים עם הרבה יזמים צעירים.

אלה מטלון: קיימנו כנס שלשום בשכונת התקווה והבאנו 4 יזמים מאד מרכזיים לספר על היזמות שלהם.

אלה מטלון: בשישי-שבת נהיה במצפה רמון שזו עוד פריפריה, ונדבר על יזמות חברתית ועל יזמות שהיא לא יזמות הייטק.

אלה מטלון: אז שיהיה לכולנו שבוע יזמות שמח.

גיל שאקי: עלו פה המון רעיונות, כיוונים והעדפות.

גיל שאקי: אני רוצה להזכיר לכולם שמה שהביא אותנו, בתחילת הדרך, לכל העניין הזה – אני זוכר שהמשקיעים המוסדיים הישראלים משקיעים סדר גודל של 0.2% מהפורטפוליו שלהם בהייטק, מול משקיעים זהרים שזה סדר גודל של 2%.

גיל שאקי: המטרה של התכנית היא לראות איך אנחנו מניעים תהליך של להתחיל להזרים וליצור איזשהו אימון ודינאמיקות כדי להגדיל את המספרים האלה.

גיל שאקי: ברגע שהמספר יגדל זה גם יזרום לכל מיני כיוונים ויעדים אחרים.

גיל שאקי: לגבי התכנית הספציפית, מה המטרה, מה היעדים ולמה אנחנו פועלים כמו שאנחנו פועלים.

גיל שאקי: דבר שני, בראיית מאקרו, מעבר לתכנית, התכנית היא כלי אחד ממכלול של כלים.

גיל שאקי: בעיית מאקרו – אני מסכים עם ההערה שנאמרה כאן שמה שצריך להוביל אותנו – זה לא סותר את זה שצריך לעשות אקזיטים.

גיל שאקי: כל סוגי האקזיטים – הכל ברוך ומבורך, ואנחנו לא מתערבים, אבל גם -  איך אנחנו מסייעים להתפתחותה של תעשיה בישראל.

גיל שאקי: אחד הנושאים זה כל הנושא של ה- late stage, אבל לא רק.

גיל שאקי: וזה מה שמוביל, המצפן שמוביל אותנו בפעילות שלנו.

חיים אורון: שהממשלה תסביר לנו מה היא תעשה בעודף של הכסף.

חיים אורון: זו תכנית ביטוח שלא כולה תנוצל.

ערן היימר: בעזרת השם, שכולה לא תנוצל.

רוברט אילטוב: יש לי שאלת הבהרה.

רוברט אילטוב: עברתי על התכנית וראיתי שיש שם דמי ניהול של 0.2%.

רוברט אילטוב: אתם יכולים להסביר מה זה דמי ניהול?

ערן היימר: יש כאן תהליך שמצריך גם עלויות.

ערן היימר: גם חברת ביטוח לוקחת דמי ניהול.

ערן היימר: עולה כסף.

ערן היימר: זה עולה מעט מאד כסף, זה לא משהו שצריך להפריע.

רוברט אילטוב: אז אם זה זניח, למה להעלות את זה?

ערן היימר: כשאתה עושה דברים שהם חינם לחלוטין אתה מקבל תהליכים שמתייחסים אליהם גם כאל משהו שהוא בחינם.

ערן היימר: כשאתה מתייחס למשהו בחינם אתה לא מתייחס אליו ברצינות.

ערן היימר: אנחנו רוצים שהמשקיעים יתייחסו ברצינות לתכנית הזו וינהלו את הכסף וגם את התהליך מולנו ברצינות הראויה.

רוברט אילטוב: עוד הערה –באחד המסמכים שראיתי נאמר שלמדינה יש אפשרות בכל רגע להפסיק את התכנית, לשנות אותה, וכו' וכו'.

רוברט אילטוב: זה אומר שהתכנית יכולה להשתנות בכל רגע והמשקיע רוצה לדעת מה הוא צריך לעשות הוא לא יודע למה לצפות בכל רגע.

ערן היימר: זה סעיף סטנדרטי של שמירת זכויות.

ערן היימר: הוא יפעל או כתוצאה מזה שהכנסת הנכבדה לא תאשר לנו את הכספים – או שהצד השני  - נגלה שאולי הכספים מתועלים למקומות הלא נכונים ויש כאן בעיה בכלי, או שנציע כלי אחר, אם נחשוב  - -

רוברט אילטוב: יש לכם כלים נוספים שאתם יכולים, כאלטרנטיבה?

ערן היימר: אנחנו לא מציעים בשלב זה שום כלי אחר.

ערן היימר: אני חושב שהכלי הזה הוא נכון לתעשייה, היום, והוא יפתור, אנחנו מקווים שלאורך זמן, את הבעיה של מחסור בקשר הזה בין הכסף לתעשייה.

רוברט אילטוב: אני רוצה לברך את האוצר והממשלה על התכנית ואני מקווה מאד שנגיע לפתיחת צווארי בקבוק בתעשיית ההייטק.

רוברט אילטוב: זה אחד מהכלים.

רוברט אילטוב: בסופו של דבר, מבחן התוצאה הוא המבחן האמיתי ואותו נצטרך לבחון בהמשך הדרך, וגם נזמן ישיבה לבחון איך הדברים מתקדמים.

רוברט אילטוב: קיבלתי הערה שהתכנית משותפת גם לתמ"ת.

רוברט אילטוב: אני מקווה ששיתוף הפעולה הזה יימשך.

רוברט אילטוב: בעצם העלאת התכנית ישנה יצירת דינאמיקה בין המוסדיים לתעשייה וגם לבורסה.

רוברט אילטוב: אני מקווה שהדינאמיקה הזו תתפתח.

רוברט אילטוב: הוועדה מקווה שהמוסדיים אכן יגבירו את ההשקעות, ומבקשת מהאוצר לקיים עם המוסדיים שיחות כדי לוודא שהתכנית אכן תעשה את האפקט הרצוי.

רוברט אילטוב: הוועדה מבקשת מהאוצר לבדוק את סוגית המשקיעים הזרים.

רוברט אילטוב: הוועדה מבקשת לוודא שסוגיות מדדי איכות ואמות מידה לקרנות -ייבחנו.

רוברט אילטוב: הוועדה מבקשת מהאוצר לבחון את הסוגיה שהועלתה על ידי נציג הבורסה לעידוד השקעות מוסדיים בהנפקות הייטק.

רוברט אילטוב: הוועדה תקיים בקרוב דיון בנושא קרנות הביניים.

רוברט אילטוב: אני מודה לכם מאד, תודה רבה.