ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 362, 2010-11-09 11:30

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שלישי בשבוע, ב' בכסלו התשע"א, ה-9 בנובמבר 2010 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות כאן במכללת ספיר במסגרת כנס שדרות.

חיים כץ: הנושא של סדר היום הוא ישראל-שדרות לרווחה 2010, שילוב חרדים בשוק העבודה, פרוטוקול מספר 392.

חיים כץ: במקרה או שלא במקרה אתמול פורסם דוח העוני.

חיים כץ: המספרים חוזרים על עצמם באופן די קבוע מדי שנה בשנה.

חיים כץ: נכון שהפעם ראינו עלייה, ומאחר שאנחנו נוגעים במגזר החרדי, 56 אחוזים מהחרדים מוגדרים כעניים ו-20 אחוזים מכלל העניים במדינת ישראל הם חרדים.

חיים כץ: כאשר אנחנו מסתכלים על עני, הרי שמדובר ב-2,200-2,300 שקלים לאדם יחיד, 3,200 שקלים לזוג ו-4,800 שקלים לזוג פלוס ילד אחד.

חיים כץ: זאת אומרת, פחות משכר המינימום.

חיים כץ: יחד עם זאת, עד כמה שאני מבין אנחנו לא רואים נכונות גדולה מדיי של החרדים לצאת לעבודה וזאת מכל מיני סיבות וכאן אנחנו ננסה ללבן את הנושא ולראות מה הוועדה, במסגרת פעילותה בכנסת ישראל, יכולה לעשות ולעזור לעניין.

חיים כץ: אנחנו נקבל סקירה על המצב  ואני מבקש לתת את רשות הדיבור לנציגי משרד התעשייה, למר אסף מלחי.

אסף מלחי: חברים, שמי אסף מלחי, אני רכז תחום חרדים במינהל מחקר וכלכלה של משרד התעשייה, וזה גוף מקצועי שאמור לתת להנהלת המשרד כלים לפיתוח של מדיניות והתמודדות עם אוכלוסיות מיוחדות בשוק העבודה, בין היתר, כאשר המיקוד שאני מתייחס אליו הוא כמובן לגבי האוכלוסייה החרדית.

אסף מלחי: אני הולך להציף אתכם בלא מעט נתונים ואני מבקש לקבל את ההערות והשאלות בסוף המצגת.

אסף מלחי: הנושא הוא מאוד מאוד מורכב והוא בהחלט לא חד ממדי ולכן אני אנסה לתאר בפניכם גם את המאפיינים הייחודיים של הציבור החרדי, את ההתנהגות המיוחדת של האוכלוסייה החרדית בשוק העבודה, את החסמים, וחלק מהפתרונות שמשרד התעשייה היום בעצם מקדם או מפעיל עבור נשים וגברים חרדים כדי להכניס אותם לשוק העבודה במעגלים שונים.

אסף מלחי: כפי שציין היושב ראש, האוכלוסייה החרדית בהחלט במוקד העוני ולכן היא גם מהווה אחת משלוש אוכלוסיות של ממשלת ישראל בשוק העבודה.

אסף מלחי: מדובר באוכלוסייה הערבית, חרדים ואנשים עם מוגבלויות.

אסף מלחי: אחת הסיבות המרכזיות לעוני היא למעשה שיעורי העבודה הנמוכים וזאת על אף המגמות של שיפור בנושא ומספר הנפשות הגדול במשק בית.

אסף מלחי: אתחיל עם איזשהו תיאור כללי של מבנה האוכלוסייה, הגיל וכולי.

אסף מלחי: אנחנו מעריכים שהאוכלוסייה החרדית מהווה בין 9 ל-10 אחוזים מכלל האוכלוסייה הישראלית בישראל.

אסף מלחי: מדובר באוכלוסייה מאוד צעירה כאשר קרוב לשני שליש מהאוכלוסייה היא עד גיל עשרים.

אסף מלחי: מדובר על גידול של האוכלוסייה.

אסף מלחי: עוד הערה מקדימה.

אסף מלחי: צריך להבין שיש קושי להגדיר מיהו חרדי.

אסף מלחי: היינו, הסקרים שאנחנו מתבססים עליהם הם סקרים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, כאשר ההגדרה של חרדי מחולקת או להגדרה עצמית, זאת אומרת, כל מי שמגדיר את עצמו כחרדי נחשב כחרדי, והגדרה אחרת שמתבססת על מוסד הלימודים האחרון, היינו, במידה שהגבר למד בישיבה גבוהה, המשפחה או משק הבית מוגדר כחרדי אבל זאת אוכלוסייה הרבה יותר מצומצמת.

אסף מלחי: לכן יש קושי גם בנתונים וגם בהגדרת האוכלוסייה.

אסף מלחי: צריך להבין שהאוכלוסייה החרדית היא אוכלוסייה שגדלה בשיעורים פנטסטיים שלא יאומנו.

אסף מלחי: מדובר בשיעור גידול שנתי של 4.5 אחוזים בשנה ואין מקבילה לזה בשום מקום אחר בעולם, גם לא באוכלוסיות מוסלמיות או ערביות בעולם.

אסף מלחי: לשם השוואה, קצב הגידול של האוכלוסייה הכללית בישראל הוא 1.5 אחוז לשנה.

אסף מלחי: אנחנו מעריכים, על פי שתי חלופות דמוגרפיות, שהחרדים יהוו בעוד כ-15 שנים בין 12 ל-15 אחוזים מכלל האוכלוסייה הישראלית.

חיים כץ: ומה אתם עושים כדי להכניס אותם למעגל העבודה?

אסף מלחי: אני אגיע לזה.

חיים כץ: תגיע לזה.

חיים כץ: אני רוצה עוד לשמוע כאן הרבה מהנוכחים.

חיים כץ: לך צעד אחד קדימה.

אסף מלחי: מאפייני ההשכלה.

אסף מלחי: צריך להבין שזאת אוכלוסייה מאוד מאוד למדנית.

אסף מלחי: ממוצע שנות הלימוד הוא קרוב ל-15 שנות לימוד אצל הגברים ו-13 שנות לימוד אצל הנשים.

אסף מלחי: עם זאת, צריך להבין שזאת לא השכלה שהיא ישימה בשוק העבודה מכיוון שזאת השכלה תורנית שלא נסחרת בשוק העבודה.

אסף מלחי: אצל הנשים, 42 אחוזים הן בעלות השכלה על תיכונית אבל זאת השכלה בתחום ההוראה והחינוך, שגם היא איננה מאפשרת כניסה לשוק העבודה מכיוון שרוב המשרות בתחום ההוראה והחינוך די חסומות היום.

אסף מלחי: רק ל-10 אחוזים מהאוכלוסייה יש השכלה אקדמאית לעומת 30 אחוזים בקרב האוכלוסייה החילונית.

אסף מלחי: שוב, פערי ההשכלה, זה אחד החסמים המרכזיים ביותר.

אסף מלחי: חסם נוסף הוא כל מה שקשור להשלכות של היעדר לימודי ליבה בגילאים צעירים.

אסף מלחי: אנחנו רואים את זה באוכלוסייה הבוגרת.

אסף מלחי: רמת הידע באנגלית היא מאוד נמוכה.

אסף מלחי: 30 אחוזים מקרב האוכלוסייה החרדית לא יודעים אנגלית כלל לעומת 17.5 אחוזים מקרב האוכלוסייה החילונית.

אסף מלחי: אם אנחנו נבדוק את זה אצל הגברים בלבד, אנחנו נראה ש-40 אחוזים מהגברים החרדים לא יודעים אנגלית בכלל.

אסף מלחי: זה חסם שאנחנו רואים אותו גם בשוק העבודה.

אסף מלחי: זאת אומרת, גם מי שכבר קיבל הכשרה מקצועית ואפילו למד  לימודים גבוהים, מתקשה מאוד בקריאה, כתיבה וניהול שיחה באנגלית.

אסף מלחי: בנוסף, יש פערים דיגיטליים כמו שימוש במחשב.

אסף מלחי: למרות שיש שיפור ושינוי, על אף ההחרמות או ההגבלות שגדולי התורה מטילים בנושא הזה, השימוש באינטרנט הולך וגדל אבל עדיין מדובר בפערים דיגיטליים מאוד משמעותיים.

אסף מלחי: לגבי הכניסה לשוק העבודה.

אסף מלחי: גם החרדים שכבר עובדים באופן פורמלי או לא פורמלי, הם עובדים בתחומים מאוד מאוד מסוימים.

אסף מלחי: שני שליש מהנשים החרדיות, כמחצית מהאוכלוסייה החרדית, עובדת בתחום של מינהל ציבורי, היינו, בתחום של חינוך והוראה, שם רמות השכר מאוד נמוכות ומדובר במשרות חלקיות, רק כ-10 אחוזים עובדים בתחום של תעשייה, 12 אחוזים בתחום של מסחר.

אסף מלחי: שימו לב להשוואה בין האוכלוסייה החילונית ותראו שההבדלים מאוד דרמטיים.

אסף מלחי: זה משליך כמובן על רמות השכר בהמשך.

אסף מלחי: גם מי שכבר עובד, עובד במשרות חלקיות.

אסף מלחי: יותר ממחצית מהחרדים עובדים במשרה חלקית, במיוחד הנשים.

אסף מלחי: 69 אחוזים מהנשים החרדיות שעובדות, עובדות במשרה חלקית וזה בהחלט נתון שצריך להדאיג את קובעי המדיניות ואת מקבלי ההחלטות.

אסף מלחי: כל הנתונים הללו, כל המאפיינים הללו בעצם משפיעים על רמות השכר ועל רמות ההכנסה של משק בית חרדי במיוחד בקרב הנשים.

אסף מלחי: השכר הממוצע של אישה חרדית עומד על 3,700 שקלים וזה בממוצע רב שנתי לעומת שכר של 5,700 שקלים שמשתכרת בממוצע אישה לא חרדית, חילונית.

אסף מלחי: רמת ההכנסה למשק בית עומדת על כמחצית מרמת ההכנסה של משק בית חילוני.

אסף מלחי: זאת אחת הסיבות המרכזיות לשיעורי העוני הדרמטיים בקרב האוכלוסייה החרדית.

חיים כץ: שמת לב לכותרת הדיון?

חיים כץ: שילוב חרדים בשוק העבודה.

אסף מלחי: אני עובר לנושא הדיון.

אסף מלחי: אם לא נבין את המאפיינים ואת החסמים, לא נוכל לדון בפתרונות.

אסף מלחי: שיעורי התעסוקה.

אסף מלחי: אני מדבר על ממוצע רב שנתי.

אסף מלחי: 37 אחוזים של הגברים וקרוב ל-50 אחוזים מקרב הנשים.

אסף מלחי: לשם השוואה, שיעורי התעסוקה של האוכלוסייה החילונית בקרב הגברים הם 80 אחוזים ולעומת זאת שיעורי התעסוקה של הנשים החילוניות עומדים על 70 אחוזים.

אסף מלחי: שיעורי האבטלה.

אסף מלחי: שיעורי האבטלה של הנשים ושל הגברים החרדים הם גבוהים יותר מאשר שיעורי האבטלה בקרב האוכלוסייה החילונית שעומדים על משהו כמו שמונה אחוזים.

אסף מלחי: זה למעשה סוג של אינדיקציה שמסבירה לנו שלחרדים יש מוטיבציה לעבוד, אבל כנראה שהחסמים שקשורים לכישורים של ההון האנושי ושל ביקושי עובדים מצד המעסיקים הם גדולים.

אסף מלחי: עם זאת, אנחנו רואים גידול בעשור האחרון בשיעורי התעסוקה של הגברים החרדים וגם של הנשים החרדיות.

אסף מלחי: יש כאן תופעה מדהימה.

אסף מלחי: בשנות ה-80 שיעורי התעסוקה של הגברים החרדים עמדו על 60 אחוזים, היינו, עד שנות ה-2000 חלה כאן ירידה  בשיעורי התעסוקה.

אסף מלחי: זה נובע מהגידול הדמוגרפי העצום של האוכלוסייה הזאת.

חיים כץ: וקצבאות הילדים.

אסף מלחי: לא. לאו דווקא.

אסף מלחי: אנחנו מניחים שההשפעה הדרמטית ביותר קשורה לעובדה שאין היום משרות בתוך המגזר החרדי -  משרות מסורתיות בתוך מערכת החינוך – שנובעת מהגידול הדמוגרפי ולכן עד שנת 2000 ראינו בעצם ירידה בשיעורי התעסוקה.

אסף מלחי: לאחר מכן, בגלל המצוקה הכלכלית וגם בגלל נושא הקצבאות, אנחנו רואים כניסה הולכת וגוברת גם של גברים וגם של נשים לשוק העבודה, אבל מאפייני התעסוקה הם בהחלט שונים לחלוטין ממאפייני התעסוקה של האוכלוסייה החילונית.

אסף מלחי: בקצרה אני אסקור את החסמים המרכזיים לכניסה של נשים וגברים לשוק העבודה.

אסף מלחי: החסם הצבאי עדיין מהווה אבן נגף משמעותית מאוד.

אסף מלחי: זאת אומרת, גם אם אנחנו נפתור או נקל על כניסה של גברים לשוק העבודה בעקבות שינויים בחוק טל למשל, מה שמשרד האוצר היום מנסה לקדם, הפחתת הגיל של כניסה של גברים לשוק העבודה, אנחנו עדיין ניתקל בחסמים אחרים.

אסף מלחי: אותם חסרים בהון אנושי, עדיין העובדה שגברים חרדים בגילאים צעירים לא לומדים את מקצועות הליבה כמו מתמטיקה ואנגלית, דבר שמקשה עליהם להיכנס לשוק העבודה.

אסף מלחי: בקרב נשים, העובדה שיש מספר רב של ילדים,  מפחיתה את הכדאיות הכלכלית לכניסה לשוק העבודה.

אסף מלחי: כמו שאמרתי, העבודה בשירותים ציבוריים, בעיקר בתחום החינוך, מביאה לרמות שכר מאוד נמוכות.

אסף מלחי: עדיין המערכת התפיסתית, הנורמה החברתית, לא מעודדת כאידיאל כניסה לשוק העבודה בגילאים צעירים אלא רק בגילאים מבוגרים.

אסף מלחי: דבר חשוב שצריך להבין הוא שיש בעיה של ביקושים לעובדים חרדים מצד המעסיקים.

אסף מלחי: הבעיה היא לא רק בקרב החרדים או בקרב מי שרוצה להיכנס לשוק העבודה מקרב האוכלוסייה, אלא גם בקרב המעסיקים.

אסף מלחי: יש כאן נציגים של התאחדות התעשיינים.

אסף מלחי: לדעתי יש היום הרבה יותר מודעות לנושא, אבל עדיין החסמים הם מאוד גדולים.

אסף מלחי: בהמשך אני אראה את הנתונים.

אסף מלחי: אנחנו רואים שבסך הכל במגזר העסקי רק 8 אחוזים מהעסקים בארץ מעסיקים עובדים חרדים, אלה שהם בהגדרה של חרדים.

אסף מלחי: הם מהווים 2.5 אחוזים מכלל המועסקים.

חיים כץ: אתה מדבר על מספרים ועל אחוזים.

חיים כץ: עשית כאן מצגת מורכבת ומסובכת, אבל תדבר על מספרים מוחלטים ותאמר לי מה זה 8.3 אחוזים.

חיים כץ: כמה אנשים זה?

חיים כץ: בכמה מפעלים מדובר?

חיים כץ: תרד לנתונים שאנשים מן הישוב יבינו.

חיים כץ: המצגת שלך היא מורכבת, אבל אנחנו לא לומדים ממנה יותר מדיי.

חיים כץ: כשאתה אומר לי 8.3 אחוזים בלבד מכלל העסקים,  כמה אנשים עובדים שם?

אסף מלחי: 48 אלף עובדים חרדים במגזר העסקי.

חיים כץ: בכמה מקומות עבודה?

אסף מלחי: 12,800.

חיים כץ: מצוין.

חיים כץ: אם כן, עכשיו לא מעניין אותי המונח 8.3 אחוזים.

אסף מלחי: אם לא הייתי ברור, זאת ההבהרה.

אסף מלחי: אלה הנתונים וזה מה שמשרד התעשייה מכיר.

חיים כץ: כמה מהם עובדים ומשתכרים מתחת לשכר המינימום?

אסף מלחי: אני לא יודע לומר לך.

אסף מלחי: אין לי מושג.

אסף מלחי: מה שכן, רוב המעסיקים הם מעסיקים חרדים, גם במגזר העסקי, וזה משליך על רמות השכר.

אסף מלחי: אדם או אישה שעובדים תחת מעסיק חרדי או בסביבת עבודה חרדית, אנחנו יודעים לומר שרמת השכר שלו נמוכה באופן משמעותי לעומת רמת השכר אם הוא היה עובד אצל מעסיק חילוני.

אסף מלחי: נושא של עמדות כלפי העסקה של עובדים חרדים.

אסף מלחי: אנחנו מגלים באופן די מפתיע שרוב המעסיקים, אלו שלא העסיקו עובדים חרדים, מניחים שלחרדים יש כישורים די טובים.

אסף מלחי: זאת אומרת, הם מניחים שלחרדים יש כישורים מספיקים למרבית התפקידים בעסק, אבל יש כאן איזושהי בעיה או חסם או פער תרבותי.

אסף מלחי: זאת אומרת, רוב המעסיקים, 95 אחוזים מהמעסיקים מניחים שאם לא תהיה הפרדה מסודרת בין גברים לנשים במקום העבודה, כנראה שיהיה קשה מאוד לקלוט את העובדים החרדים בעסק.

אסף מלחי: להבדיל מהנושא של השירות הצבאי, לרוב המעסיקים כנראה לא משנה העובדה שהגבר שירת בצבא או לא שירת בצבא.

אסף מלחי: אנחנו מניחים שהמגזר העסקי חייב לשמש איזושהי פלטפורמה לקליטה של עובדים חרדים.

חיים כץ: תרשו לי לברך את עוזי דיין.

עוזי דיין: השנה יש עשר ועדות כנסת שהגיעו לכאן ונקווה שכולן תהיינה מעשיות כמו יושב ראש הוועדה הזאת.

עוזי דיין: זה מוטו שאנחנו משתדלים כבר שמונה שנים לעשות אותו.

עוזי דיין: זאת אומרת, לא מספיק לדבר על דוח העוני ומה זה עושה לנו אלא מה אנחנו עושים עם זה.

עוזי דיין: כלומר, להיות עם זה מעשיים.

עוזי דיין: הדבר הכי מעשי הוא למסור את זה במדויק למגרש הפוליטי, שם נופלות ההכרעות ובדין.

עוזי דיין: הן צריכות להיות שם ואנחנו יכולים רק – במושגי כדורגל – לבשל את העניין הזה ולמסור את המסירה הכי מדויקת לרחבת ה-16 הפוליטית, שם נמצאים שחקנים כמו חבר הכנסת חיים כץ שיתחיל להפוך את זה למשהו.

עוזי דיין: תודה רבה לכם.

עוזי דיין: כל הוועדות דנות בנושאים שקשורים לכנס כך בדיוק מיישמים דברים.

עוזי דיין: עוד התגאות פולנית אחת קטנה, כי אני רואה כאן את עדינה.

עוזי דיין: אנחנו השנה הצלחנו פעם ראשונה, מאז אנחנו פועלים כבר כמה שנים, להגיע למצב של 50 אחוזים – חצי מיושבי הראש – במושבים של הכנס שהן נשים ואנחנו נשתדל להישאר בסטנדרט הזה.

עוזי דיין: תודה רבה לכם.

אסף מלחי: אני אמשיך.

אסף מלחי: יש לי עוד מספר שקפים קצרים.

אסף מלחי: מינה המחקר במשרד התעשייה מעריך שהמגזר הפרטי חייב לשמש פלטפורמה לקליטה איכותית של נשים וגברים חרדים בשוק העבודה במגוון גדול של תחומי עיסוק ולכן נדרש כאן מאמץ גם מארגוני המעסיקים, גם מארגונים וולנטריים וגם מממשלת ישראל לשילוב של עובדים חרדים במגזר הפרטי.

אסף מלחי: אנחנו מניחים ששיעורי התעסוקה, גם של הגברים וגם של הנשים, יגדלו באופן משמעותי אבל אנחנו מעריכים ששיעורי התעסוקה של הגברים יצמחו בקצב יותר מהיר מאשר שיעורי התעסוקה של הנשים.

אסף מלחי: הכלים שכבר קיימים כיום במסגרת משרד התעשייה לעידוד תעסוקת חרדים.

אסף מלחי: חלק גדול מהפעילות בעצם מתנהל בשיתוף מיזם טבת, קליטה בתעסוקה, מיסודו של הג'וינט ובשיתוף פעולה עם ממשלת ישראל.

אסף מלחי: שני כלים מרכזיים, מפתח וברכה בעסקים.

אסף מלחי: מפתח למעשה מהווה מעין שירות תעסוקה מותאם תרבותית לעובדים חרדים מתוך הבנה שהחרדים זקוקים לאיזה שהם כלים מיוחדים.

אסף מלחי: עד היום פנו למרכזים כ-8,000 נשים וגברים – 65 אחוזים נשים ו-35 אחוזים גברים – בשמונה ישובים.

אסף מלחי: שיעור המושמים ב-2009 עמד על 38 אחוזים ואלה הם שיעורי השמה מאוד מאוד גבוהים הן ביחס לשיעורי ההשמה בשירות התעסוקה הכללי והן ביחס לחברות כוח אדם, גם כאלה שמתמחות בהשמה של כוח עבודה חרדי.

אסף מלחי: לדעתי זה אחד הכלים המוצלחים ביותר שפותחו במסגרת התוכנית יחד עם משרד התעשייה ואנחנו בוחנים כיום כלים להטמיע את הפלטפורמה הזאת במסגרת ממשלתית ממלכתית.

אסף מלחי: כלי נוסף הוא עידוד יזמות, פיתוח של כלים ניהוליים נכונים ואיכותיים עבור נשים וגברים חרדים.

אסף מלחי: אנחנו יודעים שבעיקר בקרב נשים יש נטייה לפתיחה של עסקים משפחתיים-ביתיים, אבל אני לא אכנס לפרטים.

אסף מלחי: זה בהחלט כלי שהוא נוח להרבה מאוד אימהות, לאנשים שהם בתחילת הדרך, כדי להתפרנס בכבוד.

אסף מלחי: יש כאן עוד מגוון גדול של כלי סיוע, ביניהם הכשרות לנשים צעירות במסגרת סמינרים להוראה, תחליף להכשרה בסמינרים.

אסף מלחי: מתוך הכרה והבנה שאין מספיק משרות להוראה וחינוך עבור אותן נשים צעירות, משרד התעשייה, האגף להכשרה טכנולוגית ביחד עם טבת, יזמו הכשרה ללימודי הנדסאות, בעיקר לימודי תוכנה.

אסף מלחי: חלק מהבוגרות עובדות בחברות ובעסקים כמו החברה של עלי קשדן.

אסף מלחי: הכשרות מקצועיות לגברים ונשים, שילוב של חרדים בצה"ל כהכנה לשוק העבודה כאשר למעלה מאלף בחילות שונים אבל חיל האוויר היה חיל החלוץ.

אסף מלחי: נושא של האקדמיה.

אסף מלחי: אנחנו חושבים שצריך  למצוא איזשהו איזון בין ההכשרות המקצועיות להכשרות הטכנולוגיות לבין הלימודים הגבוהים, לימודים אקדמאים ברמה גבוהה.

אסף מלחי: זה אחד ממסלולי התמיכה שמשרד התעשייה ומשרד האוצר, ביחד עם קרן קמח, מפעיל היום עבור גברים חרדים.

אסף מלחי: כלי נוסף שבעצם מופעל על ידי משרד התעשייה והוא קשור בצד הביקושים לעובדים.

אסף מלחי: זאת אומרת, איך אתה יוצר מוטיבציה למעסיק לקלוט עובדים חרדים.

אסף מלחי: משנת 2005 משרד התעשייה מפעיל, במסגרת מרכז ההשקעות, מה שנקרא מסלול תעסוקה לאוכלוסיות מיוחדות כאשר אלה הם חרדים, בני מיעוטים ובעלי מוגבלויות, וגם אימהות חד הוריות.

אסף מלחי: המשרד נותן סבסוד שכר לכל עובד פר-ראש, כאשר המעסיק מתחייב להפעיל את המרכז התעסוקתי, בין אם זה מרכז חדש, בין אם זה עסק שהורחב, לטווח של חמש שנים.

אסף מלחי: המרכז התעסוקתי המוביל היום נמצא במודיעין עילית ואני מקווה שאני מדייק בנתונים.

אסף מלחי: למיטב ידיעתי יש היום כתשע חברות עסקיות שהמודל העסקי שלהן, כל המודל העסקי שלהן, מותאם להעסקה של נשים חרדיות.

חיים כץ: גם ראש המועצה מתאמץ.

חיים כץ: הוא בא אלי וביקש עזרה ותמיכה על מנת שיקלטו אותם בתעשייה האווירית.

אסף מלחי: בהחלט נכון.

אסף מלחי: חלק גדול מהיוזמות שאנחנו רואים כאן בעצם הגיעו מהשטח, מעסקנים, מראשי ערים חרדים, והמשרד התבקש לתת את הכלים ואת התקציבים כדי לקלוט עובדים חרדים.

אסף מלחי: אנחנו רואים במודל הזה מודל מוצלח מכיוון שהוא יוצר מעין חממה לעובדות חרדיות.

אסף מלחי: הוא מתאים את המודל העסקי ואם כבוד היושב ראש ייתן את רשות הדיבור, עלי קשדן יפרט בהמשך.

אסף מלחי: אנחנו מניחים שזוהי פלטפורמה של כניסה ראשונה לחלק מהנשים, בדרך כלל נשים צעירות, שלא התנסו בשוק העבודה הכללי ולכן יש כאן איזושהי הזדמנות ראשונה לכניסה לשוק העבודה שלאחריה חלקן יבחרו להישאר בחממות התעסוקתיות הללו וחלקן יבחרו להיכנס לשוק העבודה הכללי.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור ליוסי פרחי, מנכ"ל שירות התעסוקה.

חיים כץ: שמענו את המצגת ואתה תגיד לנו מה אנחנו עושים, איפה אנחנו עושים, איפה אנחנו מקדמים את העניין, למה לא להפעיל את ויסקונסין, למה אתם מספיק טובים ואתם יכולים לדחוף את המעגל הזה.

חיים כץ: ספר לנו כדי שנדע למה, מתי ואיך.

יוסי פרחי: לשם הגילוי הנאות, בוויסקונסין אין חרדים.

חיים כץ: אני יודע.

יוסי פרחי: זאת לא האוכלוסייה של ויסקונסין.

יוסי פרחי: אני מברך על התכנסות הוועדה.

יוסי פרחי: על ניסיון העבר אפשר להקיש לגבי העתיד.

יוסי פרחי: ברגע שחיים כץ לקח את העניין לטיפול, אני מאמין שיהיו גם הרבה תוצאות לעניין הזה.

יוסי פרחי: אני מכיר את הסוגיה החרדית עוד מהיותי מנהל האגף להכשרה מקצועית, בשנת 1996.

יוסי פרחי: כאשר אלי ישי פרסם אז את הקורס הראשון לתוכנה במגזר החרדי, באותו יום בצהרים שידרו בקול ישראל ש-ש"ס מצאה דרך נוספת להעביר כסף לחרדים.

יוסי פרחי: מאז עברו 15 שנים ובהחלט השתנתה האווירה לדעתי בשני הצדדים, גם הפתיחות של הממשלה לעזור למגזר החרדי היא גדולה הרבה יותר וגם החרדים עצמם נוטים היום להשתלב הרבה יותר  בשוק העבודה.

יוסי פרחי: אני חושב שעדיין יש שלושה חסמים עיקריים כאשר החסם הראשון – ואני רוצה לומר זאת כאנטי-תזה למה שמדברים בזמן האחרון בתקשורת – הוא נושא הליבה.

יוסי פרחי: אני מוכרח לומר לכם מניסיוני האישי, גם כמנהל האגף וגם כמנכ"ל שירות התעסוקה, שהעובדה שתלמידים חרדים לא לומדים לימודי ליבה, לא מהוה שום הפרעה כאשר הם מתבגרים.

יוסי פרחי: תכניס אותם לשנה אחת של מכינה בלימודים, אחרי 14-15 שנות למידה,  להכשרה מקצועית והם מפתחים כישורי למידה מדהימים.

יוסי פרחי: כלומר, הבעיה של מדינת ישראל היא לא היעדר לימודי ליבה אלא הבעיה היא מה אתה עושה עם אותו בוגר ישיבה שמוכן לצאת כרגע לשוק העבודה.

יוסי פרחי: שם נמצאת הבעיה.

חיים כץ: כמה זה עולה לנו?

חיים כץ: כנס גם לקטע של התקצוב.

חיים כץ: כמה כסף אנחנו משקיעים בעידוד כניסה לעבודה, כמה חסר לנו וכמה עוד צריך להשלים.

חיים כץ: נמצא כאן גם נציג משרד האוצר שיאמר מה הוא מוכן להשקיע כדי להכניס את החרדים למעגל העבודה.

יוסי פרחי: ייאמר לזכותו של האוצר שדווקא בסוגייה של החרדים והערבים הוא מאוד פתוח היום.

יוסי פרחי: כלומר, אני לא מכיר סוגייה שעלתה על שולחן האוצר לקידום נושא החרדים והאוצר בלם אותה.

יוסי פרחי: דווקא במקרה הזה הבעיה של המדינה היא לא האוצר.

יוסי פרחי: אני חושב שיש שני מהלכים ברמה הלאומית שצריך לעשות אותם בדחיפות.

יוסי פרחי: דבר ראשון, לנתק את הקשר בין צבא לעבודה.

יוסי פרחי: הקשר הזה הוא לא נכון, לדעתי הוא הרסני, למרות שאני איש צבא ושירתתי שלושים שנים בצבא.

יוסי פרחי: אני חושב שצריך לנתק את הקשר הזה, לטפל בסוגייה של הגיוס או האי גיוס בצנרת אחת וחרדי שרוצה לצאת לשוק העבודה, לא חייב שיהיו לו שלושה ילדים וכולי אלא הוא יכול להתחיל ללמוד כבר לפני כן.

יוסי פרחי: צריך לבנות מערכות שיודעות להכין אותם לשוק העבודה וללימודים טכנולוגיים.

חיים כץ: מה זה צריך לבנות מערכות?

חיים כץ: אתה היום יושב בתפקיד בו אתה צריך לבנות.

חיים כץ: מה זה צריך לבנות?

חיים כץ: תבנה.

יוסי פרחי: אני אגיד לך מה אנחנו עושים.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: תגיד לי מה אתם עושים.

יוסי פרחי: שירות התעסוקה הוא לא מתכלל את הכל אלא מהווה רק חלק.

יוסי פרחי: אני רק אומר מה נכון.

יוסי פרחי: נכון כרגע לנתק את הקשר בין צבא לעבודה.

יוסי פרחי: שנית, ליצור מערכת של מכינות שמגשרת על הפער הזה ומביאה את האנשים לידי יכולות טכנולוגיות.

יוסי פרחי: הדבר השלישי שהוא לא כל כך קשור בממשלה, הוא הנושא של פתיחות מעסיקים לקבל חרדים לעבודה ואני אומר לך היכן הקשיים שלנו כשירות תעסוקה.

יוסי פרחי: הקשיים הם בעיקר לשכנע מעסיקים שחרדי יכול להיות עובד טוב.

יוסי פרחי: אני מוכרח לומר לכם שכל אותם גורמים, עשרות גורמים, ששירות התעסוקה בא אתם במגע ומשבץ חרדים לעבודה, תמיד מקבלים את אותו טלפון באופן קבוע ושואלים היכן היינו עד היום, למה לא שלחנו חרדים עד היום.

יוסי פרחי: כלומר, העובד החרדי, אחרי שהוא כבר עבר את ההכשרה והוא משתלב בשוק התעסוקה, הוא נכס לשוק העבודה במדינת ישראל.

יוסי פרחי: מדובר באנשים מאוד רציניים עם יכולות למידה גבוהות, עם ערכים, שהם לא מוכרים בדרך כלל במכנים משותפים כאלה ואחרים.

יוסי פרחי: אני רוצה לומר שכרגע ההתנפלות על כן לימודי ליבה או לא לימודי ליבה, לכשעצמה אולי היא יכולה להיות טובה אבל היא לא רלוונטית להוצאת החרדים לשוק העבודה כי בשנת מכינה אפשר לפתור את הבעיה וצריך להשקיע בהרבה מאוד הכשרות.

יוסי פרחי: צריך לעשות הרבה יותר בנושא של עידוד מעסיקים לקלוט חרדים.

יוסי פרחי: משרד התעשייה עושה בעניין הזה במסגרת מסלולי תעסוקה, אבל אני חושב שצריך לעשות הרבה יותר.

יוסי פרחי: הדבר השלישי, לפחות כפי שהוא עולה אצלנו ואנחנו מטפלים בחרדים כאשר בבני ברק יש לנו לשכה, בביתר עילית יש לנו לשכה, בקריית ספר יש לנו לשכה ובאלעד.

יוסי פרחי: לדעתי חצינו רף מאוד מאוד משמעותי של רצון החרדים לכניסה לעבודה.

יוסי פרחי: כרגע צריך לנצל את הדבר הזה וברמה הלאומית להיערך לקליטה של החרדים.

יוסי פרחי: קצת מספרים.

יוסי פרחי: שירות התעסוקה היה שותף מלא לכל אותם 1,400 עובדות שנכנסו לקריית ספר ביחד עם טבת.

יוסי פרחי: זה  פרוייקט משותף ואנחנו שותפים מלאים לנושא.

יוסי פרחי: אנחנו  יודעים לדווח על מאות השמות שאנחנו עושים היום בבני ברק בתוכנית עבודה.

יוסי פרחי: בשבוע שעבר זכה מישהו במכרז של מנהל הלשכה בביתר עילית ואנחנו נפתח שם לשכת תעסוקה ממוסדת.

יוסי פרחי: אנחנו עומדים לפתוח סניף גם באלעד, על מנת לאפשר את נגישות הקהילה החרדית לשירות התעסוקה.

יוסי פרחי: בסופו של דבר אני חושב שהקריאה שצריכה לצאת מכאן צריכה להיות משולבת.

יוסי פרחי: האחד, קריאה למעסיקים להיות פתוחים לקלוט חרדים כי זאת אוכלוסייה מצוינת והיא אוכלוסייה טובה מאוד ברגע שהיא משתלבת בעבודה.

יוסי פרחי: צריך ליצור עבורם את סביבת העבודה שמתאימה לתרבות שלהם.

יוסי פרחי: זאת לא בושה, זה בסדר גמור מה גם שההשקעה בנושא הזה היא לא גדולה.

יוסי פרחי: הדבר הנוסף, אני חושב שצריך לנתק את הקשר – שהוא קשר לא נכון – בין הצבא לבין שוק העבודה.

יוסי פרחי: מי שצריך לצאת לצבא, שילך, ומי שלא, לא ילך אבל צריך לאפשר לו לצאת לשוק העבודה.

יוסי פרחי: לא חייבים להביא אותו לידי זה שיהיה רעב ועני מרוד עם שלושה ילדים כדי לאפשר לו לעבור מכינה כזאת או אחרת.

חיים כץ: לא ענית על השאלה ששאלתי אותך אלא אמרת בקצרה מה אתם עושים.

חיים כץ: לא נכנסת יותר מדיי לפרטים.

חיים כץ: מה שירות התעסוקה עושה על מנת להכניס את החרדים לעבודה, כמה תקציבים מושקעים, כמה חסר לכם?

חיים כץ: לך לפרטים.

חיים כץ: נכון שאנחנו לא בירושלים ולא בכנסת ישראל, אבל אנחנו כמעט בכנסת.

חיים כץ: תן לי נתונים מדויקים מה אנחנו עושים, כמה משקיעים, כמה חסר לנו, מה אנחנו רוצים.

חיים כץ: זה שהאנשים הם טובים, הם אנשים טובים.

חיים כץ: אני בא ממפעל שעובדים בו חרדים בשיגור לוויינים לחלל והם מעולים.

יוסי פרחי: נכון.

חיים כץ: הם מעולים.

חיים כץ: יש להם יכולות נפלאות, אבל מה אתה עושה כדי להכניס אותם למעגל העבודה?

חיים כץ: המעסיקים כן רוצים או לא רוצים, אבל מה אתם עושים?

חיים כץ: מה אתם בשירות התעסוקה עושים כדי שאנחנו נדע לומר למה לא ניתן להפריט אתכם.

חיים כץ: תגיד לי מה אתם עושים ותן לי סיבה למה לא להפריט אתכם.

חיים כץ: מה חסר לך בנושא הכסף?

חיים כץ: כמה אתה משקיע?

חיים כץ: כמה היית רוצה?

חיים כץ: זה שאמרת שהאוצר מצוין, אז האוצר מצוין, אבל כמה כסף חסר לך?

חיים כץ: יש 250 אלף אנשים בין הגילאים 20 ל-34 וזה מנתוני משרד התעשייה.

חיים כץ: משרד התעשייה הציג מצגת ונתן מספרים האומרים שיש 250 אלף אנשים.

יוסי פרחי: אתה יודע שכאשר יש לי בעיה מול האוצר, אני יודע לומר אותה ובגדול.

יוסי פרחי: אני חושב שהבעיה שלנו כרגע בנושא התקציב היא לא האוצר.

יוסי פרחי: כלומר, אין עיכוב מאת האוצר.

יוסי פרחי: לא קיבלתי ממנו תשובה שלילית לכל קורס לחרדים שאני רוצה לעשות.

יוסי פרחי: יש כרגע הרבה מאוד תהליכים ויש הרבה מאוד קורסים שאנחנו אמורים לפתוח,  בשיתוף עם משרד התעשייה,  ולהציע אותם לאוכלוסייה החרדית.

יוסי פרחי: הבעיה שלנו כרגע היא באמת לא התקציב ששירות התעסוקה צריך, נושא בו אין בעיה.

יוסי פרחי: סתם להמציא בעיה כשלא צריך, אין צורך לעשות זאת.

חיים כץ: כמה אנשים משתתפים עכשיו בקורסים?

יוסי פרחי: אני לא יודע לומר כרגע את המספר המדויק.

יוסי פרחי: אני לא אוהב לשלוף נתונים אבל אני אשמח להעביר לך אותם.

יוסי פרחי: בוא נמקד את הבעיה.

יוסי פרחי: הבעיה כרגע של מדינת ישראל היא לא הכסף שהאוצר מעמיד לטובת העניין הזה כי האוצר ידיו פתוחות לנושא הכשרת חרדים והסבתם.

יוסי פרחי: שם לא הבעיה.

יוסי פרחי: הבעיה היא איך אנחנו כרגע שוזרים ביחד את כל הרשויות שמטפלות בחרדים ומביאים אותן לידי אגרוף קמוץ אחד, כך שכולם מקבלים ישירות.

יוסי פרחי: פעם אחת בנושא מעסיקים, פעם שנייה בנושא של הכשרות.

יוסי פרחי: אם אתה שואל אותי כמה חרדים נמצאים היום בהכשרות, אני מעריך שאם אתה לוקח את כל הקומפלקס, גם של עדינה, אנחנו מדברים היום על אלפים שנמצאים בהכשרות.

חיים כץ: 1,001 זה אלפים.

יוסי פרחי: יכול להיות, אבל הבעיה הרגע היא לעלות ברמת תרבות העיסוק של כל מי שעוסק בעניין.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: אני רוצה לשמוע את עלי קשדן.

עלי קשדן: אני מנכ"ל חברת סיטיבוק סרביסס, חברה בה אנחנו מעסיקים היום כ-180 אנשים, מתוכם כ-110 נשים חרדיות במודיעין עילית, עוד 25 נשים חרדיות בביתר עילית ועוד קבוצה של אנשים מגוונים שונים בירושלים.

עלי קשדן: החברה קיימת שבע שנים.

עלי קשדן: היא הייתה החברה הראשונה שפתחה את שעריה במודיעין עילית.

עלי קשדן: אנחנו מתעסקים בתחום של אאוט-סורסינג, מיקור חוץ.

עלי קשדן: כל העובדות אצלנו הן דוברות אנגלית ברמה של שפת אם ומה שהן עושות, זאת עבודה משפטית, פרה-משפטית, ברמה מאוד מאוד גבוהה למשק הנדל"ני בארצות הברית.

עלי קשדן: צריך להבין למה נפתחה החברה בישראל לפני שבע שנים והיא בעצם הייתה הראשונה ונקראת סיטיבוק על שם קריית ספר – תרגום כמעט מילולי של קריית ספר – שמאז הפכה מישוב לעיר ואם בישראל.

עלי קשדן: החברה נפתחה מטעמים אידיאולוגיים בהתחלה.

עלי קשדן: הבעלים של החברה והיושב ראש שלה, בחור חרדי מניו ג'רסי שמעסיק שם נשים חרדיות.

עלי קשדן: החברה הייתה נסגרת אם היא הייתה מתבססת רק על אידיאולוגיה.

עלי קשדן: כשהוא פתח את החברה, היו לו טעמים אידיאולוגיים, הוא חשב שיהיה אולי ביזנס קטן או מצווה גדולה, אבל זה הפך לביזנס ובלי עין הרע הולך ומתקדם.

עלי קשדן: אם זאת הייתה אידיאולוגיה נטו, זה לא היה קורה.

עלי קשדן: למה זה עובד בארץ אצל החרדים.

עלי קשדן: בתחום של אאוט סורסינג תמיד חושבים שכאשר מחפשים מקום זול באיזשהו מקום בעולם, הודו למשל, היכן שאפשר למצוא עבודות יותר זולות.

עלי קשדן: זאת אחת מהסיבות להעביר דברים למיקור חוץ, אבל לא הסיבה העיקרית.

עלי קשדן: הסיבה העיקרית היא שמחפשים כוח אדם טוב ומקצועי, שיש לו יתרונות תחרותיים שאין במקומות אחרים.

עלי קשדן: היתרון התחרותי כאן בארץ  ואצל חרדים בפרט הוא שיש המון אנשים שדוברים, במקרה שלנו, אנגלית ברמה של שפת עם.

עלי קשדן: זאת פעם אחת.

עלי קשדן: פעם שנייה, אנחנו עובדים מול ארצות הברית והפער בשעות עובד לטובתנו.

עלי קשדן: אנחנו עובדים כשהם שם ישנים.

חיים כץ: איזה הכשרה צריך כדי לעבוד אצלכם?

עלי קשדן: ההכשרה שלנו מאוד רצינית.

עלי קשדן: ארבעה חודשים של הכשרה משפטית פרה-משפטית להפוך בעצם למומחה בתחומים מסוימים בתחום הנדל"ן כאשר אחרי ארבעה חודשים צריך עוד חודשיים-שלושה-ארבעה כדי להתמקצע.

חיים כץ: כמה זמן בממוצע העובדת עובדת אצלכם?

עלי קשדן: כמעט שאין לנו תחלופה מבחינת העובדים.

עלי קשדן: העובדים לא עוזבים.

עלי קשדן: זה אחד היתרונות האדירים.

חיים כץ: הם מקבלים תנאים סוציאליים?

עלי קשדן: לא רק שנותנים תנאים סוציאליים אלא שכאשר אנחנו מתחילים את ההכשרה על חשבוננו אנו שנמשכת ארבעה חודשים פרונטליים, אנחנו כבר משלמים 28 שקלים לשעה מהתחלה וזה על חשבוננו.

חיים כץ: אלה לא תנאים סוציאליים.

חיים כץ: שאלתי על תנאים סוציאליים.

עלי קשדן: תנאים סוציאליים לפי החוק.

חיים כץ: אתם נותנים פנסיה.

עלי קשדן: אנחנו נותנים פנסיה, אנחנו נותנים חופשות כמו שצריך, אנחנו נותנים משכורות.

מור שמגר: זה על פי חוק.

חיים כץ: יש הרבה שלא נותנים על פי החוק.

עלי קשדן: לכן יש חוק.

עלי קשדן: הממוצע אצלנו היום הוא 33 שקלים בשעה.

עלי קשדן: שעות העבודה הן מ-8 בבוקר עד 2:30 כל יום.

עלי קשדן: שלא יהיו אי הבנות, זה לא יותר זול כאן מאשר בארצות הברית אבל כוח העבודה כאן יותר טוב, יותר זמין ויותר מוכן להישאר אתנו למשך תקופה ארוכה.

עלי קשדן: היה אצלנו נתן שרנסקי ושאל אותי האם האנשים עוזבים.

עלי קשדן: אמרתי לו שכמעט לו.

עלי קשדן: הוא אמר שזה כמו בסיביר, אתה נכנס ואתה לא יוצא.

עלי קשדן: יש אופציות בחוץ, אבל למצוא את האיזון הנכון עבור האישה שיש לה ארבעה, חמישה, שישה, שבעה ושמונה ילדים, למצוא מקום עבודה שיכולים לעבוד מ-8 עד 2:30 כל יום ולהיות בבית בשעה 2:45 כי יש הסעה ולא לדאוג לכך שהיא יוצאת פעם בשנה או פעם בשנה וחצי לחופשת לידה, זה יתרון אדיר שיש לנו.

עלי קשדן: אין לי ספק שחלק ניכר מהנשים שעובדות אצלנו לא היו רוצות לצאת לשוק ולעבוד בהוד השרון או בפתח תקווה או בתל אביב או בכל מקום אחר כי אז הן צריכות לצאת מהבית ב-7 בבוקר במקרה הטוב ולחזור הביתה בשעה 7 בערב אפילו שהיו מרוויחות יותר.

חיים כץ: לפי הדוגמה שלך, מה צריך לעשות שאתה לא תהיה מפעל בודד?

חיים כץ: אתה מצוין, אתה עושה ואתה טוב, אבל את זה כבר יש לנו.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לטפוח על השכם אלא אנחנו רוצים להרחיב את המעגל.

חיים כץ: מה צריך לעשות כדי שלא תהיה בודד?

עלי קשדן: ראשית, אנחנו לא בודדים.

עלי קשדן: אנחנו בכלל לא בודדים אלא  כמו שמישהו אמר כאן יש כבר תשע חברות וחלקן אפילו יותר גדולות מאתנו.

עלי קשדן: במטריקס יש יותר עובדים במודיעין עילית, ויזה-קאל במודיעין עילית, מל"מ בביתר עילית וכולי.

עלי קשדן: מה שצריך להבין זה שאין שום דבר חדש בזה שאישה חרדית יוצאת לשוק העבודה.

עלי קשדן: זה לא חדש.

עלי קשדן: השינוי המהותי בשנים האחרונות – ואנחנו גאים על כך שהיינו ראשונים – זה שמפעלים ישראליים רציניים נכנסים לתוך הישובים החרדים ובונים מודל שמתאים לצורכי האוכלוסייה.

עלי קשדן: זה אומר ישיבה נפרדת, זה אומר שעות עבודה מ-8 עד 2:30 כל יום, זה אומר הבנת הנושא.

חיים כץ: אתם עובדים במשמרת אחת?

עלי קשדן: רק משמרת אחת.

עלי קשדן: בשעה 2:45 אין אצלנו נפש חיה.

עלי קשדן: זאת הבנת העובדה שנשים חרדיות יוצאות לחופשות לידה  ובכל רגע נתון יש כ-15 אחוזים נשים שנמצאות בחופשת לידה ועוד 25 אחוזים יצאו לחופשת לידה בעתיד הנראה לעין, וזה בסדר מבחינתנו.

עלי קשדן: לכן האיזון הזה עובד גם בשבילן.

עלי קשדן: מה צריך לעשות כדי שאנשים אחרים יעשו את זה?

עלי קשדן: אמרת נכון.

עלי קשדן: המעסיקים כבר יודעים.

עלי קשדן: המעסיקים יודעים את מה שקורה שם.

עלי קשדן: צריך לעשות שני דברים והייתי מבדיל בין תחום המעסיקים לבין הממשלה והכנסת.

עלי קשדן: מבחינת המעסיקים צריך להבין שהמודל שיש לנו מתאים לגופים אחרים, בין אם זה פיתוח תוכנה, בין אם זה הנהלת חשבונות, בין אם זה קול סנטר.

עלי קשדן: מתאימים את נושא הנשים החרדיות, עושים את ההפרדות שצריך וזה עובד.

עלי קשדן: צריך להבין שהיציאה לעבודה לנשים חרדיות – אני לא מדבר על גברים כי אני לא מכיר את הנושא – מהווה שינוי מהותי בתפיסת החיים שלהן.

חיים כץ: צריך להבין שאין להן ברירה.

עלי קשדן: יש להן ברירה.

חיים כץ: אין להן ברירה.

עלי קשדן: יש להן ברירה.

עלי קשדן: מי שיודע לעשות את החישוב הפיננסי, יכול להבין שאישה שיש לה שישה, שבעה ושמונה ילדים, לא בטוח שהיא חוזרת הביתה עם יותר כסף ביד אחרי שהיא יוצאת לעבודה עם כל התוספות הנוספות שיש לה בגלל שהיא צריכה לצאת לעבודה.

עלי קשדן: צריך להבין שהגמילה, כך הייתי קורא לזה, מאי עבודה והיציאה לעבודה צריכה להיות הדרגתית.

עלי קשדן: לא לשלול את כל הזכויות בבת אחת, לתת לה מכה על הראש ולפעמים כאשר זה אל חזור, היא לא יכולה לעשות את זה.

עלי קשדן: שנית, מבחינת הממשלה, ואני אומר את זה כמעסיק – אני כיועץ שר גם במשרד התעשייה וגם במשרד הפנים הרבה שנים אצל נתן שרנסקי – לא תמיד נותן קרדיט לממשלה למרות שהממשלה באמת עושה המון ומרכז ההשקעות עושה המון ונותן המון כסף בתחום הזה, דבר שהוא  מאוד מאוד עוזר.

עלי קשדן: מה שכן צריך להבין זה שהממשלה חייבת להבין את הראש העסקי.

עלי קשדן: אנחנו צריכים דברים מהר.

עלי קשדן: אנחנו לא יכולים להיות במצב שיש משבר עולמי פיננסי ולוקח שנתיים עד שהממשלה תופסת שהיה משבר כלכלי וצריך לעשות משהו.

עלי קשדן: זה לא עובד כך.

עלי קשדן: שלישית, הייתי מאוד ממליץ – אולי בגלל שנולדתי ברוסיה – לא לחשוב שאפשר לעשות רבולוציות.

עלי קשדן: זה תחום אבולוציוני.

עלי קשדן: זה תחום שזז בקצב שלו.

עלי קשדן: נשים כרגע, אלה שיוצאות לעבוד, תתמכו בזה.

עלי קשדן: נכון, פחות חסמים מאשר אצל גברים, אבל לכו עם הזרם.

עלי קשדן: משהו קורה בתחום של הגברים, ואחרים מבינים את זה טוב ממני, לכו עם זה גם אבל בתהליך אבולוציוני.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אנחנו נשמע את מור שפירא שמגר.

מור שמגר: אני בת ממשיכה במפעל מתכת, נציגת התאחדות התעשיינים, יושבת-ראש ועדת קשרי תעשייה וקהילה.

מור שמגר: הפרוייקט שלקחנו על עצמנו לפני שנתיים, לאט לאט אנחנו מגלגלים אותו, והוא קליטת חרדים בתעשייה.

מור שמגר: התאחדות התעשיינים היא נשיאת ארגוני המעסיקים.

מור שמגר: בתעשייה מועסקים כמה מאות אלפי עובדים ואנחנו ארגון המעסיקים הגדול ביותר.

מור שמגר: אני לא מכירה הרבה מפעלים שלא משלמים תנאים סוציאליים ולכן את זה אני רוצה להוריד מהפרק.

חיים כץ: תשאלי את שרגא.

חיים כץ: הוא יאמר לך.

מור שמגר: אלה הקטנים שבחבורה.

חיים כץ: תעברי על האצבעות של הידיים, אחר כך על אצבעות הרגליים ואחר כך תעברי לשכנים וכך תגיעי לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר ללכת לחברות כח אדם ולראות את התנאים הסוציאליים.

מור שמגר: אני נציגת התעשייה.

חיים כץ: אני יושב בדיונים האלה ואני רואה את המלחמה על מכרזי הפסד שביי דפנישן נושכים את האנשים וגם אם ירצו, לא יוכלו לשלם להם.

מור שמגר: אני לא יודעת על חברות כוח אדם ולכן אני לא יכולה להתייחס.

מור שמגר: אני רוצה להתייחס לשני דברים.

מור שמגר: אני מאוד מסכימה עם הטענה שלאו דווקא נושא הליבה או ההכשרה הוא הרלוונטי.

מור שמגר: אני לא רואה, לפחות במדרגים הנמוכים של התעסוקה, משהו שקורס הכשרה מקצועית לא יכול לפתור אותו, כולל מחשב וכולל אנגלית ברמה בסיסית.

מור שמגר: אני לא מדברת על מהנדסים ועל טכנאים שצריכים הכשרות יותר ארוכות, כי כאן זאת כבר התייחסות אחרת.

מור שמגר: אני חושבת שהבעיה העיקרית היא מודעות.

מור שמגר: לי לקח שנתיים בתוך התאחדות התעשיינים לגרום לשרגא, למנכ"ל ההתאחדות ולאחרים שהם יאמרו שזה נושא חברתי מהמדרגה הראשונה שהתאחדות התעשיינים צריכה לעסוק בו.

מור שמגר: לקח לי שנתיים לדבר, לדבר ולדבר ואז הצטרפתי למוסד שמואל נאמן.

חיים כץ: במהפכות צריכים תגובה מהירה.

חיים כץ: עד שעוברות השנתיים, אנחנו כבר בניחום אבלים.

מור שמגר: יכול להיות אבל זה עניין של מודעות.

מור שמגר: כאן אני רוצה להשתמש במושג מעולם המחשוב, למרות שאני לא באה ממנו.

מור שמגר: יש עניין של טכנולוגיית פוש או טכנולוגיית פול ואני לא חושבת שבשוק התעסוקה אתה יכול לעשות פוש כי לא יקנו.

מור שמגר: אם מפעל לא צריך עובד, הוא לא ייקח אותו ולא משנה כמה סיבובים תעשה סביב יריחו.

מור שמגר: לכן, צריך להיות קידום מודעות בקרב התעשייה הפרטית והמעסיקים הפרטיים לקהל הזה וגם בקרב החרדים.

מור שמגר: אחת הסיבות שחרדים לא רוצים לבוא, אני חושבת עכשיו על אבא שלי שהוא מעסיק, הוא אומר לעצמו שעכשיו הוא ייקח שלושה חרדים לרצפת יצור, יש לו שלושה מאוקראינה, חמישה מאוזבקיסטן, שלושה גרוזינים וחמישה מרוקאים, וכל זה ייצור מהומת אלוהים.

מור שמגר: כלומר, אם חרדים לא יבינו שהם באים למקום העבודה החילוני או הלא שומר והם לא סוכני שינוי או סוכני הפצת דת, והם צריכים לבוא ולהתמודד עם זה ולקחת את זה בחשבון.

מור שמגר: הם באים לעבוד וללכת הביתה.

מור שמגר: מי שילמד, ילמד, ומי שלא ילמד, לא ילמד.

מור שמגר: זאת מודעות הדדית גם בקרב המועסקים החרדים הפוטנציאליים וגם בקרב המעסיקים.

מור שמגר: בלי זה, לא נתקדם לשום מקום.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: דוקטור ראובן גל.

ראובן גל: אדוני היושב ראש, חבר הכנסת גילאון וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ראובן גל: תודה לחברי הכנסת שטרחו והגיעו עד לכאן.

חיים כץ: תגדיר את תפקידך ומה אתה עושה.

ראובן גל: עד לא מזמן הייתי ראש מינהלת השירות האזרחי הלאומי במשרד ראש הממשלה, במסגרתו עברנו תוך שנתיים מאפס חרדים שעשו שירות אזרחי למספר הנכון להיום שהוא 1,473, אם אני מעודכן הבוקר וזה תוך שנתיים.

ראובן גל: אני הקמתי את המינהלת הזאת ועמדתי בראשה עד לפני כשנה.

ראובן גל: היום אני עומד בראש פרוייקט במוסד נאמן בטכניון, שלקח על עצמו לקדם ולטפל – ואני מיד אומר מה עוד – בכל נושא החרדים.

ראובן גל: הדוח הראשון שלנו נמצא לפניכם על השולחן וזה הדוח הזה.

ראובן גל: אני חושב שצדקת כאשר נתת בסבלנות לאסף לסיים את המצגת כי הבנת הנתונים והבנת המורכבות של הנושא היא מאוד חשובה לפני שמחפשים את הפתרון.

ראובן גל: אין פתרון אחד.

חיים כץ: ברור לי שכל הנמצאים בחדר קראו בעיתון ביומיים האחרונים כמה מרוויחים כמה אנשים.

חיים כץ: כל זה היה כתוב.

ראובן גל: אני לא מתכוון לנתונים רק כדי לדעת את הסטטיסטיקות אלא כדי להבין מכאן לאן הולכים הלאה.

ראובן גל: אני אומר שאין כיוון אחד שהולכים בו הלאה.

ראובן גל: זו בעיה רבת ממדים שיש לה כמה כיווני פתרון אפשריים ורבים.

ראובן גל: דבר נוסף שצריך לומר הוא אותה  ההערה שהעיר עלי קשדן ואכן אין סיכוי שזה יקרה במהפכה, בזבנג וגמרנו.

ראובן גל: זה תהליך הדרגתי שצריך להתקדם.

ראובן גל: אם מותר לי עוד הערה לדברי הפתיחה שלך.

ראובן גל: אמרת שלפי הרגשתך או לדעתך אנחנו לא רואים עדיין נכונות רבה מדיי מצד החרדים לצאת לשוק העבודה.

חיים כץ: אולי אני טועה.

ראובן גל: אני רוצה לומר לך שאתה טועה ואם זאת תהיה אחת התובנות שוועדת הכנסת תצא מכנס שדרות, זה יהיה טוב.

ראובן גל: אני לא אומר שהחרדים רצים אל מקומות העבודה.

חיים כץ: לא רצים אבל נדחפים.

ראובן גל: עדיין לא.

ראובן גל: אבל אני כן אומר – וחשוב לדעת את זה – שמתחולל שינוי בתוך המגזר החרדי.

ראובן גל: מתחולל שינוי דרמטי שגם הוא איטי והדרגתי כאשר יותר ויותר חרדים מחפשים למצוא מקומות עבודה ויש לזה סיבות.

חיים כץ: למה?

ראובן גל: ראשית, הם בעצמם הגיעו לתחושת מצוקה פנימית גדולה מאוד, מבחינת פרנסה.

ראובן גל: זאת סיבה רצינית מאוד.

ראובן גל: שנית, הלחץ הציבורי בכל זאת יש לו איזשהו אימפקט ואי אפשר להתעלם ממנו.

ראובן גל: האברכים שאני עבדתי אתם בשירות הלאומי מבינים היום שאפשר גם ללמוד בישיבה ולשמור על לימודי קודש וגם לעבוד.

ראובן גל: עושים את זה בניו יורק, עושים את זה בבלגיה, עושים את זה בלונדון ויכולים לעשות את זה גם בארץ.

ראובן גל: יש עוד סיבות נוספות שגם קשורות באישים שונים ובשינויים דינמיים בתוך המגזר החרדי.

ראובן גל: אני רוצה להזכיר שמחר, בערך בשעה הזאת, יש לנו פאנל מיוחד בראשותה של הגברת עדינה בר-שלום שבו אציג נתונים יותר רבים.

ראובן גל: מי שרוצה, מוזמן גם לשמוע את זה.

חיים כץ: מה התפקיד של עדינה בר-שלום?

ראובן גל: עדינה בר-שלום היא חברה בתוך הפורום שמלווה את הפרוייקט שלנו.

ראובן גל: זה פרוייקט שיש בו עוד חברים.

ראובן גל: הגברת מור שפירא שמגר, גם היא חברה.

ראובן גל: אסף הוא חבר, חגי לוין מהמועצה הלאומית לכלכלה חבר, פרופסור עמירם גונן חבר ופרופסור בודנהיימר ועוד כמה שמות.

יוסי פרחי: עדינה היא גם יושבת ראש המכללה האקדמית לחרדים.

יוסי פרחי: היא מייסדת המכללה אותה הקימה לפני עשר שנים.

חיים כץ: איפה המכללה האקדמית לחרדים?

עדינה בר שלום: בירושלים.

עדינה בר שלום: היום יש שם 1,500 סטודנטים.

חיים כץ: תכף ניתן לך את רשות הדיבור.

ראובן גל: עדינה היא אשת אשכולות ולמספר שהיא אמרה כרגע, תלמידים במכינה שלה, אם מותר לי, אני אשאל אותך שאלה.

ראובן גל: כמה חרדים לדעתך נמצאים היום במסגרת אקדמאיות ולומדים לימודים אקדמאים?

חיים כץ: אם אתה אומר כמה, אני אומר אחוז.

חיים כץ: 6,500 אנשים.

ראובן גל: מתקרב לזה.

ראובן גל: בינתיים 4,500 אבל יש  4,500 אברכים חרדים שלומדים במסגרות אקדמאיות.

ראובן גל: לפני חמש שנים הדבר הזה לא היה.

חיים כץ: התשובה הייתה בשאלה שלך.

ראובן גל: נכון.

ראובן גל: הדוח הזה שקראנו לו מפת דרכים וחלק מהאנשים אוהבים את השם הזה וחלק לא, מצביע על כיווני פתרון וכיווני הפתרון הם בעיקר שלושה.

ראובן גל: אני לא אפרט אותם אבל אומר בקצרה.

ראובן גל: הפירוט הראשון הוא בכל תחום התעסוקה.

ראובן גל: הזכיר כאן מנהל לשכת התעסוקה קשיים אצל המעסיקים ולא רק אצל הפונים.

ראובן גל: יש עוד בעיות נוספות.

ראובן גל: תחום ראשון הוא תחום התעסוקה ומה צריך לעשות בהקשר הזה.

ראובן גל: אם כן, התחום הראשון הוא תחום התעסוקה.

ראובן גל: המפה הזאת כוללת 19 משימות כאשר שש מתוכן הן בתחום התעסוקה.

ראובן גל: התחום השני הוא התחום של השכלה והכשרה מקצועית בלעדיו אי אפשר יהיה לקדם וגם כאן יש דברים לכאן ולכאן, עם לימודים וכך הלאה.

ראובן גל: התחום השלישי שבעיניי הוא אולי התחום החשוב ביותר הוא התחום של שדרוג או קידום מנופים קיימים.

ראובן גל: ברשותך, אני אתן שתי דוגמאות למנופים הקיימים ואזכיר את השלישי ברמז.

ראובן גל: השירות הצבאי.

חיים כץ: אנחנו ניגע בזה עוד מעט.

חיים כץ: הצבא יתייחס לזה.

ראובן גל: יש נתון שהם לא יציגו לך כי הם לא יודעים אותו.

ראובן גל: מתוך בסביבות 1,000 חרדים שמשרתים היום בצבא, יש כבר כאלה שסיימו והם כבר אחרי.

חיים כץ: למה לא רוצים להקים עוד יחידה?

אמיר ודמני: לא רוצים להשתייך למגזריות.

ראובן גל: חבר הכנסת כץ, כאשר מסתכלים כבר על אלו שסיימו את השנה הזאת של השירות בצבא, מעל 150 כבר סיימו, מתוך ה-150 האלה 135 מועסקים בתעסוקה מלאה.

חיים כץ: יש כאלה שנשארים בקבע?

ראובן גל: 35 נשארו בקבע.

חיים כץ: כמה הלכו לקצונה?

ראובן גל: 15.

חיים כץ: יפה.

חיים כץ: 10 אחוזים.

ראובן גל: נכון.

ראובן גל: לכן קראתי לזה, אם שמת לב, שימוש במנופים הקיימים.

ראובן גל: היו כאן קריאות שאמרו להפריד את עניין הגיוס לצבא אבל אני מודיע לכם שהצבא הוא אחד המנופים העיקריים לחדירה ולכניסה לשוק העבודה.

חיים כץ: אני מסכים אתך בניגוד למי שאמר את זה והוא בתפקידו הרם.

ראובן גל: אני כבר לא מדבר על נימוקים אחרים של שוויוניות וכולי ואני גם לא מדבר על כך שעצם היציאה לצבא תוציא אותם מגדר חוק טל ויאפשר להם כניסה לעבודה, אבל השירות הצבאי, כמו ששימש כור היתוך לעולים וכולי, הוא משמש קרש קפיצה ומנוף לכניסה לעבודה.

ראובן גל: מנוף שני הוא השירות האזרחי שהזכרתי קודם.

ראובן גל: 1,463 נמצאים היום.

ראובן גל: 900 אברכים כבר סיימו שנת שירות, מתוך ה-900 האלה, לא בדקנו את כולם כי חלקם סיימו רק שלשום.

חיים כץ: אני הגשתי הצעת חוק פרטית לגבי חרדים וגם לגבי  ערבים לגבי  שירות אזרחי בקהילה שלהם.

ראובן גל: אתה פורץ לדלת פתוחה.

חיים כץ: הערבים אמרו שמי שילך לזה ייחשב כמצורע וזה נאמר מעל בימת הכנסת.

חיים כץ: אני מדבר על שירות אצלם בקהילה, שירות שיעזור להם בתוך הבית שלהם בהתנדבות אבל אותו אחד ייחשב למצורע.

חיים כץ: אמרו לי שאני גזען.

ראובן גל: בארבע השנים האחרונות אני עוסק עם זה וכולל עם חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שקרא להם מצורעים.

ראובן גל: הנושא מוכר לעומק ואני מודיע לך שהוא הרבה יותר מורכב ממה שהוצע כאן, אבל אני לא אתייחס לזה.

ראובן גל: השירות האזרחי, כמו הצבא, גם הוא מנוף לכניסה לשוק התעסוקה וצריך להגדיר אותו.

ראובן גל: אגב, התחזית מדברת על זה שבתוך חמש שנים, כאשר שנתיים כבר מאחורינו כך שזה תוך שלוש שנים, יהיו שם 2,500 ועל פי המתרחש, המציאות כנראה תעבור את התחזית ויהיו יותר.

ראובן גל: אנחנו רואים כאן ערוץ יציאה מתורתם אומנותם.

ראובן גל: הדבר האחרון שאני רוצה לומר ואני אומר אותו ברמז.

ראובן גל: אחד המנופים הקיימים הוא איזושהי מדיניות פיננסית.

ראובן גל: אם עוזי דיין קרא כאן לחזור לרחבת ה-16, חלק מהדברים נמצאים במחוזותיכם.

ראובן גל: אני חושב שצריך להבין שהשימוש הנכון הוא לא שימוש במקל אלא שימוש בגזר, הוא שימוש בתמריצים.

ראובן גל: אני רוצה לסיים בדבר אחד שגם הוא שייך לרחבה שלכם והפעם לא לאוצר.

ראובן גל: הדוח הזה של מפת הדרכים מדבר על כך שנושא כל כך כבד כמו נושא החרדים, יש צורך בגיוס או איגום של המאמצים הממשלתיים.

ראובן גל: כרגע מי שעוסק בזה, זה משרד התעשייה  עם השר פואד בן אליעזר שדוחף.

ראובן גל: גם משרד העבודה והרווחה עוסק בזה, גם משרד האוצר עוסק בזה, גם משרד החינוך עוסק בזה.

חיים כץ: פואד דוחף?

ראובן גל: פואד דוחף מאוד.

ראובן גל: הבעיה היא שכל אחד מהמשרדים האלה פועל בקווים מקבילים ואני פונה אליך אדוני יושב ראש הוועדה הזאת, אנחנו מציעים כאן – אני לא רוצה לטעון כאן שכמו שלערבים יש שר שממונה על התחום שלהם, אבל אני מזכיר את זה רק כדי לומר שכאשר יש בעיה מהותית, מתגייסים לעניין.

ראובן גל: אני חושב שחייב לקום צוות משימה מרכזי בין משרדי הממשלה שמקומו או ההובלה שלו צריכה להיות במשרד ראש הממשלה ושלידו צריך להיות צוות מקצועי שיוביל ויעזור בנתונים.

ראובן גל: מוסד נאמן עם הצוות שאני עומד בראשו הציע את עצמו להיות הצוות המקצועי הזה.

ראובן גל: מכם אני מצפה שתלחצו על משרד ראש הממשלה לקחת את הנושא הזה כנושא מרכזי.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: רשות הדיבור לרבנית עדינה בר-שלום, יושבת ראש ומייסדת המכללה החרדית בירושלים.

עדינה בר שלום: תודה רבה.

עדינה בר שלום: לפני עשר שנים, עת רציתי להקים את המכללה, השיקולים שלי נבעו מזה שזיהיתי, בעקבות הרצאות ששמעתי, שמצב כלכלי טוב יותר או פחות אבטלה ניתנת דווקא לאנשים שיש להם השכלה אקדמית.

עדינה בר שלום: חשבתי שמגיע גם להקים לחרדים מוסדות בהם הם ירגישו נוח ועם זאת התארים האקדמיים יהיו של אוניברסיטאות מובילות במדינת ישראל.

עדינה בר שלום: חברו אלי אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון, המכללה האקדמית הדסה והאוניברסיטה הפתוחה.

עדינה בר שלום: התחלתי עם 23 בנות בסך הכל.

עדינה בר שלום: מדי שנה הכפלנו ושילשנו את המספרים.

עדינה בר שלום: לפני חמש שנים צירפנו גם גברים.

עדינה בר שלום: התחלתי עם נשים משום שהיה חשש שהעולם החרדי לא יבין את המטרות ויתנגד להשכלה גבוהה, שכן לפני 200 שנים מי שלמד בהשכלה הגבוהה, עזב את דרך התורה והשתמט.

עדינה בר שלום: פחדתי ולכן פתחתי קודם לבנות בעזרת רבנים שהשלימו חומר חסר וחיברו את הבנות לתורה.

עדינה בר שלום: מהבוגרות הראשונות ועד היום, יש לנו 400 בוגרות שמשולבות בכל מקום עבודה ללא הבדל.

עדינה בר שלום: זאת אומרת, הן עובדות בחברה מגוונת, דתיים ולא דתיים, לא מוצאות סיבה לפחד, יש להן בקשות משלהן כמו הכנסת מיקרוגל למטבח הכללי שהוא יהיה כשר, כמו התחשבות ברגשות שלהן בערבי חגים ויציאה הביתה מוקדם יותר.

עדינה בר שלום: אין לנו כל כך הרבה ערבי חיים אלא ארבעה-חמישה ימים בשנה.

חיים כץ: זה עבר בחקיקה.

חיים כץ: הן יכולות לבחור 11 ימים.

חיים כץ: אין להן בעיה.

עדינה בר שלום: נכון.

עדינה בר שלום: יש הבנה, יש רצון עז בקרב הבנות והיום גם בקרב הבנים.

עדינה בר שלום: במשך חמש שנים הגענו ל-600 בנים ו-1,000 בנות, כך שזה מאוד מכובד ומאוד יפה.

חיים כץ: כמה לומדים אצלכם היום?

עדינה בר שלום: בסך הכל 1,500.

עדינה בר שלום: קרוב ל-1,600.

עדינה בר שלום: 1,580.

חיים כץ: מה לומדים שם?

עדינה בר שלום: החוגים שלומדים הם עבודה סוציאלית, מדעי המעבדה הרפואית, הפרעות בתקשורת שזה קלינאיות תקשורת, מדעי המחשב, לוגיסטיקה וכלכלה.

חיים כץ: ראיית חשבון.

עדינה בר שלום: לא. ראיית חשבון לא אצלנו.

עדינה בר שלום: תואר שני בייעוץ חינוכי, חינוך, חינוך לגיל הרך, תואר  ראשון בייעוץ חינוכי, תואר שני בייעוץ חינוכי, תואר שני בעבודה סוציאלית, פסיכולוגיה.

עדינה בר שלום: 11-12 מקצועות.

חיים כץ: מלמדים מקצועות שאתם אפשר לצאת החוצה לשוק העבודה.

עדינה בר שלום: כן.

עדינה בר שלום: הקושי הוא בתקופת הלימודים.

עדינה בר שלום: התלמיד, אם הוא גבר, בבוקר הוא לומד בישיבה ואחר הצהרים הוא מגיע אלינו אחרי שמונה שעות בישיבה.

עדינה בר שלום: אין לו זמן להכין שיעורים.

עדינה בר שלום: הוא לומד אצלנו ארבעה ימים בשבוע במשך ארבע שנים ואין לו מתי לעבוד ואפילו לא לתת שיעור פרטי למישהו, דבר אותו היה רגיל לעשות בשעות הערב.

עדינה בר שלום: אין לו אפשרות להשיג דמי מחייה ברמה הנמוכה ביותר.

עדינה בר שלום: אם לפני שהוא הצטרף לאקדמיה הוא הרוויח 1,500 שקלים בחודש משיעורים פרטיים, היום הוא צריך לשלם את זה משום שהוא זקוק לשיעורים פרטיים.

עדינה בר שלום: אנחנו משתדלים לשאת בעול הכלכלי.

חיים כץ: שיעורים פרטיים במה?

עדינה בר שלום: הוא צריך השלמות.

חיים כץ: איזה שיעורים פרטיים הוא נתן?

עדינה בר שלום: תורה.

עדינה בר שלום: גמרא.

עדינה בר שלום: הוא תמיד חנך צעירים ממנו ובזה הוא קיים את המשפחה שלו בנוסף למלגה מלימוד תורה.

עדינה בר שלום: היום הוא לא יכול לעשות את זה.

חיים כץ: זאת אומרת, בשוק החרדי יש הרבה שמלמדים תורה בשיעורים פרטיים?

עדינה בר שלום: בוודאי.

עדינה בר שלום: כולם מכירים את הסיפור של אריה דרעי שלימד את אחיו.

עדינה בר שלום: כך הכרנו אותו.

עדינה בר שלום: המצב הכלכלי לא רק שהוא לא משתפר אלא מורע.

עדינה בר שלום: אמנם הם מקבלים 85 אחוזים מלגה, אבל הם זקוקים גם למלגת קיום.

עדינה בר שלום: הגברים כולם זקוקים למלגת קיום כדי שהם יוכלו לשבת וללמוד.

עדינה בר שלום: נכון שאני עושה עוול לבחור יוצא צבא שגם לו מגיע, אבל אני לא באה לעשות צדק במדינת ישראל.

עדינה בר שלום: אם המשימה שלי והשליחות שלי היא להביא את החרדים לשוק העבודה ---

חיים כץ: לשם כך יש לנו את אילן גילאון שהוא יעשה את הצדק במדינת ישראל.

עדינה בר שלום: אני מראש ציינתי מה השליחות שלי בעולם הזה.

עדינה בר שלום: השליחות שלי היא להביא את החרדים להשתכר בכבוד לכדי מחיית משפחה גדולה ואני עושה את זה במיטב היכולת שיש לי.

חיים כץ: תודה רבה.

עדינה בר שלום: אני מבקשת לומר תודה למועצה להשכלה גבוהה ולמשרד האוצר.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני רוצה לשמוע את נציג הצבא.

חיים כץ: תאמר לנו מה קורה בצבא ומה אומרת ההודעה העיתונאית כאילו היה מספיק ועכשיו נסגור את העסק.

אמיר ודמני: ברשותך, אני אתחיל בהודעה העיתונאית.

חיים כץ: מה תפקידך?

אמיר ודמני: אני בתכנון כוח אדם בצה"ל ואני אחראי על כל תכנון כוח אדם חובה.

אמיר ודמני: השירות הסדיר – מיון לשירות ביטחון שזה פחות או יותר כיתה י' ועד היציאה לקורס קצינים.

אמיר ודמני: ראש אכ"א אמר שאיננו מעונינים להקים מסגרת גדוד נוספת.

אמיר ודמני: אנחנו מעונינים – וגם עושים את זה – לפתוח מסגרות נוספות בזרועות אחרות ולאו דווקא להתמקד באותו מאמץ אלא לעשות מאמצים נוספים ודווקא להגדיל את מספר החיילים שמתגייסים לצה"ל, ואני אסביר את זה.

אמיר ודמני: כותרת הדברים שלי היא שהשירות הצבאי הוא מנוף לעידוד תעסוקה.

אמיר ודמני: יש שינוי משמעותי מאוד והשינוי הזה נובע בעצם משלושה דברים מרכזיים.

אמיר ודמני: הדבר הראשון הוא צורכי כוח האדם של הצבא.

אמיר ודמני: צריך לדעת שיש לנו ירידה משמעותית בשיעורי הגיוס, גידול מאוד משמעותי באוכלוסיות שאינן מתגייסות והדבר הזה מחייב אותנו למציאת מקורות נוספים.

אמיר ודמני: הדבר השני.

אמיר ודמני: צוינה כאן רמת העוני של הציבור החרדי והדברים האלה יתחברו אחד לשני והובילו אותנו לקדם את הנושא הזה של גיוס לשירות במסגרת הצבא, במסגרת חוק טל, כאשר החשיבות של הדברים היא שאנחנו יכולים לאפשר לחרדים – ואני אומר את זה בצורה חדה ואנחנו בודקים את זה – אורח חיים חרדי, לשמור על אורח החיים החרדי מבלי שום יומרה מצדנו לשנות מישהו אלא לאפשר אורח חיים חרדי במסגרת הצבא בהתאמות שאנחנו יוצרים כדי שהם יוכלו להשתלב בצבא.

אמיר ודמני: מבחינה היסטורית, צריך לומר ששילוב החרדים בצה"ל התחיל בסך הכל בשנת 1999 עם הקמת הגדוד המפורסם, גדוד נצח יהודה.

אמיר ודמני: היום גדוד נצח יהודה מגייס מדי מחזור 150 חיילים לוחמים.

אמיר ודמני: בסך הכל 450 לוחמים בשנה.

אמיר ודמני: זה גדוד מבצעי לכל דבר, נמצא בגזרת ג'נין ועושה פעילות מבצעית עם ארבע פלוגות מבצעיות.

אמיר ודמני: גדוד שנבחר כגדוד מצטיין ועושה פעילות מלאה.

אמיר ודמני: החל משנת 2007 מסלול שחר שהוא מסלול שהחל בחיל האוויר עם 25 מתגייסים והיום הוא נמצא בכל צה"ל.

אמיר ודמני: אנחנו מדברים היום על סדר גודל של כמעט 500 מתגייסים בשנה ובשלוש השנים האחרונות אנחנו מדברים על כאלף חיילים שהשתלבו במסלול שחר והם מצטרפים בחמש השנים האחרונות ללמעלה מ-1,500 חיילים בגדוד החרדי.

אמיר ודמני: סך הכל אנחנו מדברים על כ-2,500 חיילים בשלוש השנים האחרונות.

אמיר ודמני: צה"ל פועל להרחיב את שילוב החרדים במספר מסלולים מגיל 16 עד גיל 30 ואני אפרט את המסלולים השונים במספר דגשים.

אמיר ודמני: הדבר הראשון, והוא משתלב כאן בנושא הדיון, אנחנו מדברים על רכישת השכלה, ידע נדרש והכשרה מקצועית שבאה לידי ביטוי גם במקצועות שאנחנו פותחים לחיילי שחר.

אמיר ודמני: דהיינו, אנחנו לא מאפשרים להשתבץ בכל מקצוע.

אמיר ודמני: אנחנו רוצים שחיילים יעשו מסלול שחר במקצועות שאחרי כן יקנו אקרדיטציה לתחום כלשהו.

אמיר ודמני: מעבר לזה, במסגרת זו, אנחנו גם מכשירים את החיילים תוך כדי, אם זה במכינות לאנגלית ומתמטיקה, ואני מצטרף למה שנאמר כאן קודם.

אמיר ודמני: אנחנו רואים חיילים שלא למדו במסלול הרגיל של לימודי הליבה, כפי שקוראים לכך, אבל הם משלימים את הפער בצורה מהירה.

אמיר ודמני: צר לי שלא מדובר בכולם אלא מדובר בחלק מהאנשים אבל יש לנו מסלולים שונים שאני מיד אפרט אותם והם מתאימים.

אמיר ודמני: יש לנו גם מסלול של תוכניתנים שזאת רמת מחשוב מאוד גבוהה של אנשים שלא למדו אנגלית ומתמטיקה בצורה סדירה במסגרת 12 שנות לימוד אבל במסגרת מכינות והכשרות שאנחנו עושים, הם יודעים להדביק את הפער הזה.

אמיר ודמני: אנחנו כמובן עוסקים בהתאמת תשתיות של בסיסים ומדיניות ברורה.

אמיר ודמני: לדוגמה, אנחנו מתחייבים לשירות בקבוצות, למזון כשר, לחזרה הביתה בזמן.

אמיר ודמני: אנחנו אוכפים גם שיעורים עיוניים מדי יום כחלק מהמדיניות כדי שבאמת החיילים יוכלו להשתלב כמו שצריך.

אמיר ודמני: צריך לומר שכל הפרוייקט הזה משותף למשרד התעשייה, הג'וינט, למשרדי הממשלה השונים.

אמיר ודמני: בשורה התחתונה, לפני שאני אכנס להסבר המפורט – זה בהתייחס למה שנאמר כאן קודם – אנחנו לא מהווים חסם לשוק העבודה אלא אנחנו מהווים זרז ומנוף לשוק העבודה.

אמיר ודמני: על מנת שאני אכנס לדברים עצמם, אני אומר שאנחנו מדברים היום על שלושה מסלולים מרכזיים.

אמיר ודמני: המסלול הראשון – אני אלך מהסוף – מיועד לגילאי 22-27 וזה מסלול תוכנית שחר.

אמיר ודמני: בעיקרון בו משולבים חיילים בכל זרועות צה"ל במקצועות שהם מקצועות משמעותיים וחשוב לומר שאנחנו לא עושים כאן צדקה לאף אחד אלא הם תורמים משמעותית לארגון והמפקדים מאוד מעריכים את התפקוד שלהם ורוצים אותם שישתלבו ביחידות.

אמיר ודמני: אני מדבר על בודקי תוכנה, תוכניתנים, מכונאי מטוסים, רכזי בנייה, נהגים.

חיים כץ: מה זה מכונאי מטוסים?

חיים כץ: איך אתה עושה להם הכשרה?

אמיר ודמני: בחיל האוויר, במסגרת השירות שלהם, אנחנו מכשירים אותם למקצועות עד לרמה של מכונאי מטוסים, רמה של תוכניתנים ויש כאלה שעושים מקצועות שהם מקצועות פשוטים.

אמיר ודמני: זה מסלול שמיועד לגילאי 22-27.

קריאה: גם באקדמיה מתפעלים מהיכולות שלהם.

חיים כץ: אמרתי שאני בא ממפעל טכנולוגי מתקדם ששולח לוויינים לחלל נגד כיוון הסיבוב של כדור הארץ וחלק ניכר מהאנשים שם בתחום הזה, אלה הם האנשים.

אמיר ודמני: אנחנו מבינים את הקצב והקצב הוא לא קצב מהיר אבל אנחנו פועלים בצורה מאוד מאוד מתואמת ולכן, כאשר אני מדבר על תוכנית שחר, אנחנו מדברים על גילאי 22-27 ומדגישים שמדובר בעוזבי ישיבות.

אמיר ודמני: אנחנו לא מעונינים לקחת אף אחד מהישיבה אבל אנחנו לוקחים אנשים שסיימו את הלימוד שלהם ולכן גם מדובר בגילאים האלה, 22-27.

אמיר ודמני: מעבר לזה יש לנו את נצח יהודה, גדוד עליו דיברתי קודם.

אמיר ודמני: מדובר בגילאי 18-21 שעושים שירות של שלוש שנים.

אמיר ודמני: המסלול השלישי הוא מסלול שבו בהכרח יכולה להיות פריצה מאוד משמעותית.

אמיר ודמני: אנחנו מדברים היום על 200 תלמידים שנמצאים וזה מסלול שוחר טוב שמיועד לכיתות י', לבוגרי כיתות ט' עד י"ב ובמסגרתו התלמידים משתלמים בבתי ספר מקצועיים.

אמיר ודמני: יש לנו היום כבר 200 תלמידים כאלה - וכאן אפשר לגדול באופן משמעותי – ואחר כך משתבצים בצבא.

חיים כץ: מה זה אפשר לגדול?

חיים כץ: מה מונע?

אמיר ודמני: מה שמונע, כמו בכל דבר, זה תקציב.

גרשון כהן: לא מונע.

גרשון כהן: אני מנהל טכנולוגיה במשרד החינוך.

אמיר ודמני: חשוב לי לומר שבהקשר של שוחר טוב, זה בכלל לא תקצי צה"לי אלא זה תקציב משרדי החינוך ומשרדים אחרים אבל אנחנו מתחייבים ללוות את החיילים האלה ואחר כך לשלב אותם בצבא במסגרת המקצועות אותם הם רכשו.

אמיר ודמני: אם כן, דיברתי על שוחר טוב ואני יכול לומר שיש לנו היום בירושלים ברשת עמל, בצפת, בכפר זיתים, ברשת עמל בתל אביב, באשדוד וכולי והנושא הזה עוד יכול להתרחב.

אמיר ודמני: לגבי נצח יהודה.

אמיר ודמני: אני יכול לומר, בניגוד למה שנאמר כאן בפתיחת הדיון, אנחנו מדברים היום על פתיחת מסלולים נוספים של נצח יהודה שמשתלבים במגוון רחב של תפקידים, גם בחיל האוויר, גם מקצוע של תצפיתנים ומקצועות אחרים.

אמיר ודמני: חשוב להדגיש שהמסלול הזה הוא מסלול שאורך שנתיים ובשנה השלישית, מה שנקרא שנת משימה, החיילים האלה עוברים השמה ולומדים מקצוע בשיתוף של משרד התעשייה ואחר כך משתלבים בשוק העבודה.

אמיר ודמני: לגבי תוכנית שחר, כבר אמרתי ואמרתי את פירוט המקצועות.

אמיר ודמני: צריך להדגיש, בהמשך לשאלתך קודם, שהיום אנחנו מדברים על יותר מ-50 אחוזים מהחיילים שמשרתים ועושים מסלולי שחר ומעונינים להמשיך בצבא קבע, וזה אחוז מאוד גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: יש תקנים לשירות הקבע שלהם?

אמיר ודמני: אין לנו מספיק תקנים וכרגע הם מתמודדים מול אנשים אחרים במסגרת התקנים הקיימים .

אמיר ודמני: אנחנו כן חושבים שיש צורך בהוספת תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה משרתי קבע יש מהמסלולים האלה?

אמיר ודמני: זה רק מתחיל.

קריאה: 35.

אמיר ודמני: בסקר שערכנו, 50 אחוזים מהחיילים שנמצאים היום והם עתידים להיכנס לשירות קבע, מדברים על רצון להיכנס לשירות קבע, אני מניח שבסוף זה יהיה פחות.

אילן גילאון: במדגם הזה שיש לך על פריסה לתפקידים, יש לזה ייחודיות?

אמיר ודמני: כמו שהזכרתי קודם הפרוייקט התחיל בחיל האוויר ולכן עיקר המסה היא בחיל האוויר אבל יש היום גם מספרים מאוד משמעותיים גם באגף המודיעין, גם באגף התקשוב, גם באגף טכנולוגיה ולוגיסטיקה, ואנחנו נמצאים כל הזמן במגמה של פתיחת מקצועות נוספים כאשר הדגש שלנו הוא שאנחנו רוצים לפתוח מקצועות שבסופו של דבר הם ישמשו את החיילים האלה בחיי האזרחות.

אמיר ודמני: כלומר, אין לנו טעם בפתיחת מקצועות שבסוף השירות החיילים האלה לא יצאו עם שום דבר בהיבט הזה של יכולת להשתלב באזרחות.

אמיר ודמני: כמו שאמרתי, אנחנו גם עושים הכשרה למקצוע בתוך השירות עם כל ההתאמות שנדרשות, כמו שציינתי לימודי מתמטיקה ואנגלית, וגם בסוף השירות, מכינות שאנחנו עושים עם משרד הביטחון בהן אנחנו מציעים להם מכינות שבסופו של דבר גם מביאות אותן לעבודה, וזאת תוספת על הדברים שהם עושים במשך השירות.

אמיר ודמני: חשוב לי להדגיש כמה דברים לגבי החסמים שצוינו כאן ודרך ההתמודדות שלנו.

אמיר ודמני: קודם כל, לגבי הנושא של אורח חיים דתי והקדשת זמן ללימוד תורה ובעצם שמירה על אווירה רוחנית מתאימה.

אמיר ודמני: אנחנו מדברים על תנאי שירות מותאמים.

אמיר ודמני: אנחנו יוצרים את ההפרדה הנדרשת מנשים וגם לגבי האוכל, ואנחנו אוכפים את זה במסגרת בקרה שבסך הכל זוכה להערכה והאנשים חושבים שאנחנו עושים את זה בצורה טובה.

אמיר ודמני: אם יש פערים כאלה ואחרים, אנחנו מטפלים בהם.

אמיר ודמני: מבחינת חוסר במיומנות וכישורים מקצועיים, אנחנו מדברים על מכינות באנגלית ובמתמטיקה דרך רכישת ניסיון מקצועי תוך כדי העיסוק בתוך הצבא.

אמיר ודמני: מבחינת פערים בעולם העבודה, יש לנו ליווי צמוד ושותפות מלאה של הג'וינט, של טבת, גם לקראת שחרור, גם בתוך התהליך עצמו.

אמיר ודמני: בעוד כשלושה שבועות אנחנו מקיימים כנס של כל חיילי שחר ביחד עם הג'וינט והעבודה היא משותפת.

אמיר ודמני: נושא של מחסום תרבותי אצל מעסיקים.

אמיר ודמני: אנחנו מבינים שהשירות בצה"ל ישנה את העניין הזה וזה מפתח את תחושת המסוגלות של הפרט.

אמיר ודמני: אנחנו גם יודעים לתת את התמיכה הנדרשת ואת כל הדברים מבחינה כספית.

אמיר ודמני: אני יכול לתת כדוגמה נושא של מקצוע – ואהיה ממש פרקטי – של תוכניתן, ואיך קורה המסלול הזה.

אמיר ודמני: אנחנו עושים מיון שמותאם ביחד עם מכון פויירשטיין ואחר כך אנחנו עושים מכינה באנגלית ובמתמטיקה, קורס יסודות המחשוב, קורס מקצועי ושירות במקצוע.

אמיר ודמני: זאת דוגמה של מסלול אחד מני רבים שאנחנו מקיימים.

אמיר ודמני: אנחנו מדברים על הרחבת תקינה, וזה חלק מהדרישות התקציביות.

אמיר ודמני: יש כאן עניין של נושא תקציבי שכרגע הוא מטופל מול משרד הביטחון ומשרד האוצר.

אמיר ודמני: אני רק אומר שיש נכונות ל חתימה על קבע וסוגיית ההשמה לקראת השחרור, דיברתי עליה ולכן לא ארחיב.

אילן גילאון: מנכ"ל שירות התעסוקה צריך לצאת.

אילן גילאון: תודה רבה אדוני.

אילן גילאון: איך אתם מגיעים אל האנשים?

אמיר ודמני: הדרך הראשונה היא חבר מביא חבר.

אמיר ודמני: בעניין הזה יש לנו הרבה פניות שבאות כתוצאה משירות של אנשים.

אמיר ודמני: הדבר השני שהתחלנו בו לאחרונה זה כנסים.

אמיר ודמני: עד עכשיו קיימנו רק כנס אחד אבל אנחנו מתכוונים לבסס את הגיוס דרך הדלת הזאת.

אמיר ודמני: אלה כנסים שאנחנו מקיימים יחד עם טבת ואם הג'וינט.

אמיר ודמני: במסגרת העבודה שלהם לתעסוקה והשמה, אנחנו משתלבים בתוך הדברים האלה.

אילן גילאון: אתם גם נכנסים לישיבות?

אמיר ודמני: אנחנו לא נכנסים לישיבות.

אמיר ודמני: אנחנו מקפידים דווקא לא להיכנס לישיבות אבל נוצרה אצלנו מסגרת של המיעוט.

אמיר ודמני: בגלל שאנחנו עומדים בדברים עליהם דיברתי, אנשים פונים אלינו ורוצים להצטרף.

אמיר ודמני: כמובן שככל שאנחנו מוציאים יותר מקצועות ויותר אנשים, מספר האנשים שפונה אלינו הוא גדול יותר.

אמיר ודמני: לסיכום אני אומר שאנחנו חושבים, ובעניין הזה ישבה ועדה בראשה עמד חבר הכנסת פלסנר, שבחמשת השנים הקרובות אנחנו רואים את עצמנו משלשים את מספר החרדים בצבא, גם בנצח יהודה וגם בשחר.

אמיר ודמני: כמובן שאני שם בצד את העניין הזה של שוחר טוב שהוא פוטנציאל נפרד לחלוטין בו ניתן להתקדם בצורה משמעותית ואנחנו רוצים בכך.

קריאה: אם כך, מה יהיה המספר תוך חמש שנים?

אמיר ודמני: אנחנו חושבים שאנחנו יכולים לשמש את המספר.

אמיר ודמני: מדובר בסדר גודל של כ-5,000 אנשים בסך הכל.

אברהם יוסטמן: שלום.

אברהם יוסטמן: תודה על ההזדמנות.

אברהם יוסטמן: כולם מדברים על החתן והנה החתן.

אברהם יוסטמן: אני סמנכ"ל קרן קמח, קרן שביסודה היא פרטית ועוסקת במתן מלגות לימודים לאברכים חרדים, בדרך כלל נשים ופחות נשים.

אברהם יוסטמן: תחילתה לפני כשלוש שנים על ידי פילנטרופים שזיהו לקונה והחליטו לרתום את המגזר השלישי, כפי שהוא נקרא, לעניין.

אברהם יוסטמן: הם זיהו שהציבוריות הישראלית, ואפילו אפשר לומר הממשלה, במידה כזאת או אחרת לא עוסקת בזה מספיק, הם נכנסו לעניין, ואלה הם אנשים פילנטרופים יהודים, כאשר הספונסר הראשי הוא מאילינוי ששמו נקשר בהקשר של מכירת בריטיש יזרעאל לא מכבר.

אברהם יוסטמן: אני רוצה לומר אמירה כללית לפני שאני מצביע על שתי נקודות עיקריות.

אברהם יוסטמן: יש כאן איזשהו עירוב תחומים בין השאלה מה אנחנו רוצים מהחרדים.

אברהם יוסטמן: יש כאלה שמדברים על הכל או כלום.

אברהם יוסטמן: הכל, זה אומר שאני רוצה שהוא ילך לצבא, שהוא יפסיד להפריד באוטובוסים, שיביא עד חמישה ילדים ויצא לעבודה.

אברהם יוסטמן: הסיכוי הוא אפס בריבוע.

אברהם יוסטמן: אנחנו באנו ואמרנו שאנחנו לא באים לתקן עולם, לא בחוץ וגם לא בחברה החרדית שאנחנו באים ממנה ואנחנו מכירים אותה.

אילן גילאון: בוא נתרכז בעניין התעסוקה.

אברהם יוסטמן: לכן אמרנו שאנחנו באמת נתמקד, כמו שאדוני אומר, בעניין התעסוקה וההשכלה, ננסה לעשות דבר דבר בלי להיכנס לשאלה הגדולה והמפחידה.

אברהם יוסטמן: שתי הערות.

אברהם יוסטמן: בנושא ההכשרה, ביחס לממשלה ולחברי הכנסת המכובדים שיושבים כאן, הממשלה נמצאת, היא עושה, יש התחלה ואפילו אפשר לומר מצוינת, יש תוכניות שאסף מלחי מנה אותן, הן קיימות והן מצוינות.

אברהם יוסטמן: יש הרבה בירוקרטיה ובכך יש לנו קצת יתרון כקרן פרטית שיכולה לעשות דברים בלי לקבל אישורים.

אברהם יוסטמן: אני יכול להצביע למשל על תוכנית מסוימת להכשרה מקצועית שהייתה תקועה במשך שנה וחצי למגינת לבם של כל העוסקים וחיכינו לה.

אברהם יוסטמן: בימים אלה היא הופשרה.

אברהם יוסטמן: הממשלה בהקשר של הכשרה עושה דברים נכונים.

אברהם יוסטמן: יושבים כאן גם נציגי האוצר שמכירים את הנושא.

אברהם יוסטמן: הרווחה, התעשייה, האוצר, עושים וכולם בפנים.

אברהם יוסטמן: אני מתחבר כאן לדברים של ראובן גל.

אברהם יוסטמן: זאת משימה לאומית שתאחד את כולם ותפתח את הדבר הזה, תצעד עם הדבר הזה קדימה.

אברהם יוסטמן: אני מעריך שעוד פילנטרופים יצטרפו לדבר הזה וזה יכול להתקדם.

אברהם יוסטמן: בקשר לתעסוקה.

אברהם יוסטמן: אמרו כאן אנשים שזאת בעיה מסוימת.

אברהם יוסטמן: הבעיה הקשה כידוע היא הגברים.

אברהם יוסטמן: אנחנו כקרן צעירה יחסית די חוששים מפניה כי מה יש לגבר החרדי שקיבל מאתנו מלגה, לפעמים בסכומים גדולים מאוד בסכום של עשרות אלפי שקלים – התקציב החודשי שלנו היום עומד על 2 מיליון שקלים  והוא הולך וגדל – מה יהיה בסוף כשהוא יצטרך למצוא לעצמו תעסוקה?

אברהם יוסטמן: כמו שראינו, מבחינה דתית, אורח חיים – שירת בצבא או לא שירת בצבא, שקופית מספר 13 של אסף, אין בעיה.

אברהם יוסטמן: אסף בדק את זה ורוב מוחלט אומר שאין לו בעיה עם זה שהוא לא שירת בצבא.

אברהם יוסטמן: הוא לא חושב שהוא צריך לחשוש מהפרדה ומסופי שבוע.

אברהם יוסטמן: אומר המעסיק שאין לו בעיה עם זה.

אברהם יוסטמן: השאלה היא מה באמת אנחנו עושים ואיך אנחנו מורידים את הדבר הזה לשטח ומחברים את המעסיקים.

אברהם יוסטמן: אנחנו מקווים להיכנס גם לתחום הזה בעזרת הג'וינט וכל האנשים הטובים שעושים את המלאכה.

אברהם יוסטמן: נמצא כאן מנהל סניף מפתח בירושלים שגם מבין בנושא היטב, מבחינת הקצה ומבחינת ההשמה.

אברהם יוסטמן: אנחנו חושבים שלממשלה יש כאן שני תפקידים עיקריים.

אברהם יוסטמן: אומר אסף מלחי בשקף שלו   שאחוז גבוה מאוד אומר שלא הגיעו אליו חרדים.

אברהם יוסטמן: אם היית יודע שיש לך חרדים איכותיים למקצוע הספציפי אותו אתה מבקש, לא היית הולך לבקש אותם?

אברהם יוסטמן: ודאי שהיית הולך לבקש אותם.

אברהם יוסטמן: ארגון כמו מפתח שמחזיק כמה מאות חרדים איכותיים, היית פונה אליו ומבקש.

אברהם יוסטמן: מודעות תקשורתית, להעלות את הנושא, לדבר עם האנשים ולבקש מהם להציג את זה בפני המעסיקים.

אברהם יוסטמן: אני יודע שבהתאחדות התעשיינים יש נכונות גדולה לדבר אחד.

אברהם יוסטמן: דבר שני.

אברהם יוסטמן: יכול להיות שלפעמים הרגולטור צריך להתערב וצריך לפתוח את הכיס ולראות כיצד ללכת יותר לקראת המעסיקים, אם זה בתמיכה כלשהי, אם זה באיזשהו מנוע צמיחה מסוים שיוגדר.

אברהם יוסטמן: בפירוש אפליה מתקנת.

אברהם יוסטמן: תודה.

שחר אילן: אני סמנכ"ל מחקר והסברה של עמותת חדו"ש, חופש דת ושוויון.

שחר אילן: אני עוסק במשך 25 שנים בסיקור של נושאים חרדיים בתקשורת.

שחר אילן: בישיבה הזאת קרה משהו שהוא כמעט על טבעי.

שחר אילן: יש כאן המון אנשים נהדרים שכולם דיברו דברי אמת, כולם הציגו דברים מדהימים שהם עושים, דברים מדהימים וחשובים, אבל בסופו של דבר הוועדה קיבלה תמונה לגמרי לא נכונה כי הוועדה קיבלה עשירית או שמינית הכוס המלאה.

שחר אילן: למעשה לא נאמר כאן כמעט כלום על שבע השמיניות של הכוס הריקה.

שחר אילן: חדו"ש פרסמה היום נתונים שמראים שבשנה האחרונה מספר האברכים גדל ב-7,000 וזה דבר מדהים.

שחר אילן: היו 68 אלף בשנה שעברה והשנה יש 75 אלף.

שחר אילן: בעשור האחרון מספר האברכים גדל מ-40 אלף ל-75 אלף.

שחר אילן: במלים אחרות, הממשלה שעושה מעשה מאוד נכון, משקיעה מאות מיליוני שקלים כל שנה כדי להוציא את האברכים לשוק העבודה, ואין השקעה טובה יותר במשק הישראלי, עדיין מספר האברכים כל הזמן גדל.

שחר אילן: הסיבה לכך היא כי כל שנה נכנסים הרבה יותר ממה שיוצאים.

שחר אילן: כלומר, כמה שאנחנו לא מתאמצים, המספר ימשיך לגדול כל זמן שלא נגיע למאזן בו מספר האברכים שיוצאים יותר גדול ממה שנכנס בגיל 21-22.

שחר אילן: משרד התעשייה הציג נתון של 44 אחוזים גברים חרדים עובדים, אבל אני סבור שהנתון הוא 48 אחוזים שהוא טוב יותר וזאת על סמך נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אבל עדיין זה גדל מ-34 אחוזים ל-48 אחוזים בעשור ולמרות זאת צריך לזכור שכל הגברים היהודים מהמגזרים האחרים עובדים בשיעור של 90 אחוזים, כלומר, פי שניים.

שחר אילן: לכן יש כמה דברים עליהם אנחנו צריכים לחשוב כאשר אחד מהם הוא שאין לנו זמן.

שחר אילן: היום זה 6,000 אברכים בשנה  שמצטרפים לישיבות אבל בעוד עשר שנים על פי תחזית הצבא המספר יהיה 12 אלף.

שחר אילן: כלומר, כמה שאנחנו לא עושים, הקצב הוא הרבה יותר מהיר ממה שאנחנו עושים.

שחר אילן: לכן אין בכלל שאלה אם אפשר לעשות מהפכות או לא.

שחר אילן: אם לא נעשה מהפכות, המשק הישראלי יקרוס.

שחר אילן: אם לא נעשה דברים דרמטיים, המשק הישראלי לא יחזיק מעמד וכל הכלכלנים אומרים את זה כל הזמן.

שחר אילן: לכן האמירה לעשות רק בדברים החיוביים ולא בדברים השליליים, היא ראשית בלתי אפשרית, ושנית, היא לא מוכיחה את עצמה.

שחר אילן: בסופו של דבר כל השינויים המדהימים שכאן מדברים עליהם, התחילו באזור 2003 עם גזרות נתניהו.

שחר אילן: לכן השינוי בקצב שצריך, במהירות הדרושה, לא יקרה אם לא נבנה לצד מערכת ההטבות – שאגב, היא לא מספיקה אלא צריך מערכת הטבות הרבה יותר גדולה – ואם לא נתנה המון הטבות שהיום האברך מקבל בעבודה.

שחר אילן: כרגע לא משתלם להיות אברך.

שחר אילן: כרגע אברך מתוגמל על פי המועצה הלאומית לכלכלה במשהו כמו 4,000-5,000 שקלים לחודש בגין זה שהוא אברך והאמת הוא שהוא מתוגמל ביותר כי יש הרבה הנחות והטבות אחרות שלא נכנסות לחישוב.

שחר אילן: ברור לגמרי שאחת המסקנות מהדיון הזה חייבת להיות שאסור להעביר את חוק הבטחת הכנסה לאברכים, אבל זה לא רק זה אלא צריך שמערכת שלמה של הטבות כלכליות שהיום ניתנת עם או בלי עבודה להתנות במיצוי כושר ההשתכרות כי זאת הדרך היחידה בה ישתנו הנתונים המדהימים האלה שיוצרים את הבעיה הלאומית.

קריאה: שמי נאווה ואני סטודנטית באוניברסיטה הפתוחה.

קריאה: באתי בשם אהבת ישראל.

קריאה: קודם כל, אני רוצה לברך את הכנסת על שמקיימת כאן את ישיבות הוועדות.

קריאה: זאת יוזמה מבורכת והלוואי שיהיו כמה הזדמנויות כאלה במשך השנה.

קריאה: כמו כן, כמובן אני רוצה לברך את מכללת ספיר על שנתנה את הבמה, את צה"ל ואת כוחות הביטחון.

קריאה: מילה אחת על כל הדיון הזה.

קריאה: שילוב של חרדים בכל עניין, בצבא, בעשייה ציבורית ובשוק העבודה מבורך מכיוון שהוא בפירוש יתרום לחברה הומוגנית ולאחדות ישראל.

קריאה: לכן אני חושבת שכנסת ישראל צריכה לעשות מה שדוקטור ראובן גל אמר ולהקים איזושהי ועדה כדי לדחוף את העניין הזה קדימה כי לעניין הזה בהחלט יש מקום של עשייה עם מנוף הרבה יותר גבוה.

קריאה: תודה בשם ישראל.

אילן גילאון: כולנו כאן בשם ישראל.

אילן גילאון: נציג משרד החינוך.

גרשון כהן: במשרד החינוך עושים הרבה אבל עושים מעט מדיי.

גרשון כהן: אנחנו הצענו לממשלת ישראל הצעה בנושא של העצמת החינוך הטכנולוגי במגזר החרדי, הן בנים והן בנות.

גרשון כהן: זאת תוכנית מקיפה עם היקפים גדולים מאוד שכרגע דנים בה שר החינוך וממשלת ישראל בנושא של יישום התוכנית.

גרשון כהן: זה מצד אחד.

גרשון כהן: מהצד השני, נושא של טיפול ייחודי בשילוב של התלמידים במגזר החרדי במערכת החינוך הטכנולוגי בתיאום עם צה"ל ובתיאום עם כל המערכות האחרות.

גרשון כהן: אני תומך בכל מה שנאמר כאן וגם בכל ההצעות.

גרשון כהן: עשינו מעט מדיי ומאוחר מדיי אבל טוב  מאוחר מדיי מאשר בכלל לא.

גרשון כהן: אני יכול להעביר לחברי הוועדה פרוייקט טוב אותו היה לי הכבוד להוביל מראשיתו ועוד פרוייקטים נוספים של שילוב בתעשייה, ויש לא מעט בתי ספר ששותפים לפרוייקט הזה.

גרשון כהן: אני מקווה שעקב ההד הציבורי, עקב המצב האמיתי שצריך לעשות, אכן זה יזרז את התהליכים של משרד החינוך ויטפל בנושא של האוכלוסייה החרדית, כמובן בתיאום עם המגזר ושילובו בתוך העשייה.

גרשון כהן: תודה.

קריאה: כאזרח, אני רוצה לומר כמה מלים.

קריאה: מכל מה ששמעתי כאן, יש בעיה קרדינלית של המנטליות של המגזר החרדי שלא מחנכים אותו מגיל צעיר כפי שמחנכים אותו.

קריאה: אם מגיל צעיר היו מכניסים יותר מקצועות ליבה ולא מכניסים לראש כל הזמן את ההטפה הזאת שלימוד תורה לכל החיים, הדבר היה משתנה.

קריאה: כמו שאמרו קודם, מספר האברכים הולך וגדל, אמנם גם מספר היוצאים לעבודה גדלה, אבל מספר האברכים עולה עליה בהרבה.

קריאה: זאת אומרת, הנושא של חינוך מגיל צעיר הוא בנפשנו.

קריאה: ברגע שמשרד החינוך ייקח על עצמו יותר הכנסת מקצועות ליבה לבתי הספר החרדים ויותר לחנך אותם מבחינה מנטלית לזה שגם צריכים לעבוד, אנחנו נבורך.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: אני אקח לעצמי את רשות הדיבור אלא אם כן יש עוד מישהו שרוצה לומר דבר מה.

רן רידניק: נציג משרד האוצר, אגף התקציבים.

רן רידניק: דיברו כאן הרבה על תוכניות גדולות שהן חלק מהמדיניות הכוללת.

רן רידניק: ברשותכם, אני אדבר דקה על המדיניות הכוללת.

רן רידניק: עידוד תעסוקה לאוכלוסיות מעוטות השתתפות הוא אחד ממנועי הצמיחה העיקריים של המשק, גם מבחינת המשק וגם מבחינת הפרט עצמו.

רן רידניק: אתה מביא לקידום מצבו של המגזר החרדי דרך שילובו בתעסוקה.

רן רידניק: יש כאן הסכמה רחבה סביב השולחן לגבי העניין הזה.

רן רידניק: יש שלל תוכניות לעידוד התעסוקה אבל אני לא ארחיב בנושא.

רן רידניק: דיברתם על הקמת צוות או ועדה, אבל זה כבר קיים.

רן רידניק: היו שני שלבים, כאשר בשלב הראשון הממשלה קיבלה החלטה לעודד תעסוקה במגזר החרדי וקבענו יעדים ברי השגה, אנחנו מקווים, וברי מדידה לשיעור התעסוקה בעוד עשר שנים.

רן רידניק: יש צוות בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה, צוות גבאי, שפועל בימים אלה ובשבועות הקרובים אמור להגיש את המלצותיו.

רן רידניק: אחת ההמלצות העיקריות כנראה תהיה תוכנית יעדים במהלכה אנחנו הולכים להרחיב באופן משמעותי הן את השירות האזרחי והן את הגיוס לצה"ל כאשר המטרה בסופו של דבר להגיע בשנת 2015 להיקף גיוס לצה"ל וגיוס לשירות האזרחי של 5,000 גברים חרדים בשנה.

רן רידניק: זה כבר מספר מקרו גדול והוא מגיע לכ-60 אחוזים מהמחזור.

רן רידניק: זה מהלך לא מבוטל הן בעלות והן בפעילות אבל אם נגיע ליעד הזה, אני חושב שעשינו רבות גם ברמת המקרו.

רן רידניק: מדובר על כ-2,500 בשירות אזרחי ועל כ-2,500 גיוס למסלולים שונים.

רן רידניק: זאת תוכנית גדולה ולא מבוטלת וכרגע היא עולה בוועדה בראשות משרד ראש הממשלה.

יעל עמר: אני ראש מדור אוכלוסיות מיוחדות במשטרת ישראל.

יעל עמר: כמה מלים על מה שעשתה משטרת ישראל לטובת העסקת חרדים.

יעל עמר: מבחינת הכרת המעסיק והצורך, הוא קיים מבחינה זאת שהם מועסקים בתפקידים מאוד מקצועיים.

יעל עמר: מדובר בקבוצה מאוד לא מבוטלת של חרדים בעיקר בתפקידים טכנולוגיים אצלנו.

יעל עמר: זאת קבוצה שמשתלבת מאוד יפה, נשים וגברים כאשר כמובן יש יותר נשים.

יעל עמר: הם משתלבים גם בתפקידי מינהלה מקצועיים אחרים בהם הם משתלבים ואין לנו עם זה כל בעיה.

יעל עמר: לאחרונה ביחד עם מינהלת השירות ובתמיכת האוצר עשינו עבודה מאוד גדולה להעסקת אזרחים במסגרת השירות האזרחי.

יעל עמר: מה שהתחיל בפיילוט מאוד קטן של 10-20 אנשים על חשבון משטרת ישראל, הפך לאפשרות העסקה של 200 אנשים בסיוע משרד האוצר.

יעל עמר: בהתייחס למגבלות של האוכלוסייה הזאת, אנחנו הצגנו הרבה מאוד תפקידים, בעיקר בתחום המינהלה, מאחר שלבישת מדים לא היה איזשהו תחום שהם היו מוכנים לעשות.

יעל עמר: לכן הם בעיקר בתפקידי המינהלה כאשר נערכנו גם להעסקה כקבוצות וגם לתת את הדרישות המיוחדות לאוכלוסייה כמו תפילות, אוכל וכולי.

יעל עמר: גם הכשרה בתנאים יומיים ללא לינה, דבר שיכול לתת להם מקצת מסמכויות משטרת ישראל והיכרות המשטרה.

יעל עמר: גם לנו נאמר על ידי מי שמנהל את השירות ומי שטיפל בהעברת החרדים אלינו, טענו שיש להם כמה מאות אבל בפועל הגיעה אלינו עשירייה בודדת מתוכה הצלחנו לגייס אחד וגם על פי תנאים מיוחדים וייחודיים שלו מאחר שהוא סטודנט ועוד שניים שכנראה עומדים על הפרק.

יעל עמר: אני מתכוונת לומר שיש כאן הכרה של המעסיק, יש כאן באמת תוכנית מאוד מפורטת ומאוד מסודרת שנעשתה, ויש כאן הרבה מאוד נכונות מצד המשטרה גם בגלל האינטרסים האישיים שלה.

יעל עמר: אני מתכוונת לומר שאין היענות בשטח.

יעל עמר: לא שמעתי מישהו שהעלה כאן איזשהו צורך במסגרת העבודה שנעשית לרתום גם את הרבנים שבסופו של דבר הם אלה שנותנים את ההנחיות בשטח, אם כן לעודד את העבודה או לא לעודד אותה.

יעל עמר: אני חושבת שגם לשם צריך להגיע מפני שבסופו של דבר את נותנים את המילה.

יעל עמר: אנחנו לא רואים רצון מאוד גדול.

יעל עמר: כאשר הם מגיעים אלינו, הבעיה היא כמה שעות עבודה וכמה כסף הם יקבלו.

יעל עמר: למרות שהורדנו שעות ונתנו הרבה יותר תנאים, הם לא מגיעים ובסופו של דבר אין היענות.

יעל עמר: התקנים קיימים אבל אין היענות גדולה.

אילן גילאון: תודה רבה.

שמעון דוד: אני ממשרד התעשייה, מהאגף להכשרה מקצועית.

שמעון דוד: אני אתייחס לדברים שמראים לנו כיוונים חיוביים וכיווני הצלחה, בעיקר אם נתייחס לגבי הנשים.

שמעון דוד: אני לא יודע אם כולם יודעים, אבל למעשה כל שנה כ-5,000 נשים חרדיות מסיימות לימודי הוראה וכ-20 אחוזים מהן יוכלו להיקלט בעולם העבודה בתחום אותו הם למדו.

שמעון דוד: לכן היום כמעט כל הסמינרים החרדים מלמדים חלק מאותן בנות לימודי הנדסאים.

שמעון דוד: הן לומדות בעיקר את לימודי התוכנה וכאן אנחנו רואים הצלחה אדירה גם מבחינת הנושא של ההצלחה בלימודים וגם בשלב מאוחר יותר מבחינת ההצלחה בהשמה ובעבודה.

שמעון דוד: בסך הכל מאחר שחלק מאותן נשים חרדיות דואגות לפרנסת המשפחה, הדבר הזה הוא חשוב במיוחד כי כך הן מצליחות, בזכות אותם לימודים ובזכות אותה עבודה, להגיע גם להכנסה יפה.

שמעון דוד: אנחנו עושים כל מיני צעדים גם בקרב הגברים.

שמעון דוד: הפרוייקט אותו התחלנו לפני כשנה, פרוייקט חרדים לעתידם, הוא פרוייקט שבעצם משלב את העניין הזה של לימודים לאקדמיה ביחד עם משרד האוצר וביחד אם טבת ג'וינט.

שמעון דוד: אני אישית הופתעתי מההתעניינות הרבה ומכניסת החרדים להרבה מאוד תחומים אקדמיים, הן במכללות אקדמיות חרדיות והן במוסדות שהם לא מוסדות חרדים.

שמעון דוד: אנחנו רואים שם כניסה והצלחה יפה.

שמעון דוד: התחלנו גם כאן את המחזור השני.

שמעון דוד: התחום בו כרגע אנחנו התחלנו בקטן ומקווים להרחיב אותו הוא לימודים לגברים חרדים את התחום של ההנדסאים.

שמעון דוד: כרגע יש כיתה אחת שפועלת באשדוד ללימודי הנדסאים לחרדים עם הישגים מאוד מאוד יפים מבחינת הלימודים.

שמעון דוד: הם הגיעו לשנה האחרונה, לשנה השלישית.

שמעון דוד: כמובן שגברים חרדים, בשונה מנשים, חייבים גם בלימודי מכינה לפני שהם נכנסים למסגרת של לימודים גבוהים בגלל נושא לימודי הליבה.

שמעון דוד: הפוטנציאל הוא אדיר, פוטנציאל איכותי ואני מניח שכולנו כאן מסכימים לגבי החשיבות שכל מי שיכול לתרום מבחינת משרדי הממשלה ואותן קרנות וארגונים אחרים ימשיכו לעשות את זה כי מדובר בהון אנושי איכותי שאנחנו צריכים להמשיך לטפח אותו.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: לפני שאני אקרא את הודעת הסיכום, אני רוצה להביע את דעתי.

אילן גילאון: אני מודה שאני מרגיש אי נוחות מסוימת עם המושגים שמתארים כאן כאילו יש מקצועות חרדים, יש מקומות עבודה חילוניים, ואני רוצה לבוא חשבון דווקא עם בן גוריון ותדעו שאני בא חשבון גם עם אנשים חיים.

אילן גילאון: בגדול, בעסקה הזאת החרדים, אחרי 62 שנים, ודאי שלא היו צריכים להיות יותר מוגדרים כציבור אלא בתפיסה האוניברסלית כאזרחים לכל דבר ועניין והם עשו עסקה לא טובה אלא שגויה.

אילן גילאון: דווקא האיש שטבע את המונח ממלכתיות, הוא יצר מערכת סקטוריאלית.

אילן גילאון: הייתי מצפה שבשנת 2010 זה לא יהיה עוד קיים.

אילן גילאון: אפילו המגזר הערבי שיש לו יותר סיבות להיות מגזר, אבל ודאי לא המגזר החרדי.

אילן גילאון: לו הייתי שואל את הפרט שבשבילו אני חושב שכל מערכת קיימת אם הוא היה מבקש להיות בסיטואציה הזאת, הייתי אומר לא.

אילן גילאון: לכן המסקנה שזה מביא אותי היא שכולנו תומכים וזה מאוד מתסכל לתקן דברים שממילא לא היו צריכים להיות מראש מקולקלים.

אילן גילאון: כלומר, יש כאן מדיניות מובנית.

אילן גילאון: התחושה שלי היא שפעם בשנה מזכירים את הנושא ואחרי כן, בימים הנוספים, לא עושים שום דבר.

אילן גילאון: אני מצטער לומר את הדברים אבל אני אומר אותם בשמי בלבד והם לא מחייבים את הוועדה.

אילן גילאון: יש לי רושם שיש כאן מדיניות מובנית לקיים סקטורים כי כך יותר קל לקיים מדינה.

אילן גילאון: במבנה של מדינה בכל מקום אחר בעולם אפשר היה לקבל את האוניברסליות של כל הציבור ושל החרדים.

אילן גילאון: מה זה מקצוע חרדי?

אילן גילאון: אני לא רוצה לחבר את זה עם מקצועות הליבה ששמעתי אותם מוזכרים כאן.

אילן גילאון: אני חושב שבכל מדינה דמוקרטית יש חובות ויש זכויות ואין לקשור את אלה באלה, ובתנאי שנותנים את המסלול האוניברסלי לכולם.

אילן גילאון: לכן בעניין הזה בעיניי הציבור החרדי היום הוא פרולטריון לכל דבר ועניין בתוך עולם משתנה שבו התעסוקה תלך ותפחת כל הזמן, ושיהיה ברור.

אילן גילאון: ככל שהטכנולוגיה תתקדם יותר, כך שעות הפנאי הולכות ומתרבות יותר.

אילן גילאון: כך סגנונות העבודה והדברים האחרים הולכים ומשתנים.

אילן גילאון: בתוך מציאות של מדינה שנוהגת בחוסר אחריות ואני אומר משהו מאוד מיושן.

אילן גילאון: אני חושב שעבודה היא זכות יסוד של אזרח בין אם הוא חרדי, בין אם הוא חילוני ובין אם הוא דבר אחר.

אילן גילאון: כאשר אתה קובע את המדיניות הזאת לפני שאתה עושה את החשבון עם מי שאתה רוצה לתת לו כמערכת, כמדינה, קודם כל אתה צריך להכין את המקום שאדם יוכל לעבוד בו עם לימודי ליבה או בלעדיהם ובכל מקרה לעודד אותו לדבר הזה.

אילן גילאון: סבא שלי היה אומר שבשביל למנוע אבטלה צריך עבודה.

אילן גילאון: נדמה לי שבעניין הזה אני חש אי נוחות מסוימת כאשר אנחנו מדברים.

אילן גילאון: אני בדעה שצריך לשריין מקומות לאנשים וגם להתאים אותם לאנשים עם מוגבלויות.

אילן גילאון: אני לא חושב שהמגזר החרדי הוא מגזר של מוגבלות.

אילן גילאון: זאת אומרת, הוא צריך התאמות מסוימות אבל אין מקומות כאלה, אלא אם כן יש מדיניות מכוונת שמישהו פשוט חי ממנה.

אילן גילאון: אני מוכרח לומר, אני מאוד מצטער לומר, שבמדיניות הזאת מישהו מתוך המצוקה הזאת מתפרנס היטב.

אילן גילאון: כביכול לבן גוריון היה נוח לעשות איזושהי עסקה תחת מסווה של ממלכתיות, לבנות סקטורים והסקטורים מנוהלים בצורה שהם מנוהלים והנה אנחנו בעצם מנסים לתקן דברים שלא היו צריכים להיות מלכתחילה מקולקלים.

אילן גילאון: אמר מי שאמר נכון שהחרדים ממשיכים להיות חרדים גם בברוקלין וגם במקומות אחרים ואין שום סיבה שהם לא ימשיכו להיות חרדים אבל לעניין העבודה, צריך לייצר אותה כך שלכל אזרח תהיה זכות לגשת אליה, בין אם הוא כזה או אחר.

אילן גילאון: אני חושב שאם בסופו של דבר נגרד את הקליפה הזאת של חוסר אחריות, של מדיניות מכוונת מתוכה יש בתווך ממשלות – ואני אומר ממשלות – שמעשירות קבוצה יותר ויותר מצומצמת של אנשים כי המדיניות הישראלית בנויה על עיקרון שפחות אנשים מקבלים יותר ויותר אנשים מקבלים פחות, ובתווך קבוצות שהן קוראות לעצמן סקטורים והן חיות מצוין בתוך המצוקה של הסקטורים שלהן כי הן מבינות היטב שאם לא תהיה מספיק מצוקה, אולי לא יהיה להן קיום פוליטי.

אילן גילאון: אני בהחלט מצטער לומר שאני רואה בזה, בפרנסי העדה החרדית – היה לי ויכוח עם פרוש רק לפני שבוע ואמרתי לו שהם עשו עסקה גרועה בזמנו עם בן גוריון כאשר הם חשבו שהם מקבלים את העצמאות שלהם אבל בסופו של דבר זה פוגע בכל אזרח ואזרח.

אילן גילאון: כך זה נכון גם במגזר הערבי.

אילן גילאון: זאת אומרת, מסיטואציה פרדוכסלית לגמרי, שככל שיש יותר מצוקה, יש יותר רווחה למי שממסחר את המצוקה הזאת.

אילן גילאון: זאת היא בעיה במובן הזה.

אילן גילאון: מה תהיה האחריות בכלל לגבי תעסוקה במדינת ישראל ובתוך זה לכל אזרח ללא יוצא מן הכלל, אין לזה קשר לחובות.

אילן גילאון: חובות, צריך לתת לכולם באופן אוניברסלי את המסלולים השונים וזה דיון אחר ולכן אמרתי שנתמקד בעניין התעסוקה בלבד.

אילן גילאון: לפני שאני רואה מה רמת היצרניות של החברה, אם היינו פועלים רק על פי הגיון של יעילות, לא בטוח שהיינו מקימים בכלל את מדינת ישראל שהוא מקום לא רנטבילי ודי לא יעיל אבל בכל זאת הקמנו אותה.

אילן גילאון: אני מציע שנניח את היעילות למקום השני ובואו נסתכל דרך הזכות של הפרט בתוך החברה הזאת ודרך ההסתכלות של הפרט החרדי.

אילן גילאון: לכן אני אומר שכל הדיון הזה הרגשתי איזושהי אי נוחות כאילו אנחנו משלבים חרדים, אנחנו לוקחים חרדים, אבל למה?

אילן גילאון: אלא אם כן זאת הייתה מדיניות מכוונת.

אילן גילאון: בקשר למה ששחר אומר כאן, אני לגמרי אתו.

אילן גילאון: היה ויכוח מה ההבדל בין רדיקלים למהפכנים.

אילן גילאון: ובכן, הרדיקלים, כאשר אומרים להם להביא את מימיו של הסכר מצדו האחד לצדו השני, הרדיקל לוקח כפית והוא מתחיל להעביר את המים.

אילן גילאון: המהפכן לוקח תותח ומפוצץ את הסכר עם האבנים, עם המים, עם האדמה, עם כל מה שיש ומעביר לצד השני.

אילן גילאון: אנחנו כבר עברנו את התקופה של פיצוץ הסכר ואנחנו לגמרי מצויים, ואתה צודק, בתקופה שחייבים להעביר את המים האלה בדליים אם לא בחביות כי אחרת אנחנו באמת מגיעים לתחזית שאתה אמרת כאן.

אילן גילאון: מנקודת מבט זאת, מנקודת  מבט של הסתכלות באמת קצת יותר שוויונית בנושא הזה, אני לצד החרדים כציבור.

אילן גילאון: אני חושב שבסופו של דבר במדיניות הכוללת של מדינת ישראל, מי שעשה טעות ומי שיצא קורבן למדיניות הזאת של הפרד ומשול, כי כך יותר נוח, היו דווקא החרדים.

אילן גילאון: כשאני רואה את הפרולטריון המודרני, בכלל אני חושב שהציונות העתידית צריכה להיות ציונות מעמדית.

אילן גילאון: זאת אומרת, מאה שנים בונים מדינה ועוד מאה שנים מתקנים אותה.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.