ועדת הכנסת, כנסת 18, פרוטוקול מספר 122, 2010-11-09 13:00

יריב לוין: אני פותח את הישיבה.

יריב לוין: אני מתנצל על חמש דקות האיחור.

רונית חייקין-יעקבי: אפשר להציע הצעה לסדר?

רונית חייקין-יעקבי: אנחנו באים ופעם ראשונה רואים פה את התיקונים.

יריב לוין: אנחנו הפצנו אותם, זה הופץ.

יריב לוין: אין מצב שזה לא הופץ.

רונית חייקין-יעקבי: אני נכנסתי אתמול בשעה 17:00 וזה לא היה.

רונית חייקין-יעקבי: יכול להיות שזה היה ב-18:00, אבל לדעתי זה לא רציני להפיץ את זה 20 שעות לפני הדיון.

רונית חייקין-יעקבי: אתה רוצה שאנחנו נקרא ונתייחס לזה מהניסיון שלנו?

יריב לוין: אל"ף, את יודעת שבדרך כלל אני משתדל להפיץ את זה קודם.

יריב לוין: זה היה השלב שזה היה מוכן, לא בגללנו, בגלל שישבנו עם יושב ראש הכנסת ורצינו לקבל את ה-input שלו לעניין הזה, וזה הסתדר רק אתמול.

יריב לוין: אני כבר אומר, שבהנחה שבדיון כאן נגיע להסכמה והדברים יהיו ברורים ונאשר אותם, אני אחכה ולא אניח את זה.

יריב לוין: אני אתן לכם עוד יומיים, אם תרצו לתקן משהו.

יריב לוין: נעשה את זה, לא תהיה בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: בהמשך להצעה לסדר של רונית, אם אפשר, אני מבקשת להגיע לסיטואציה שבה זה יופץ שבוע מראש, אם זה לא משהו דחוף.

יריב לוין: לא, אין בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: שחלוקת החומר תהיה לפחות שבוע מראש, זאת אומרת: עד יום רביעי של שבוע שמסתיים לפני זה; אם תהיה ישיבה בנושא של שינויי תקנון, שהיא תופץ עד יום רביעי בצהרים.

יריב לוין: אין בעיה, אנחנו משתדלים לעשות את זה.

יריב לוין: אני אומר שוב, גם במקרה הזה, היו ישיבות קודמות שהיו אמורות להתקיים, ואני דחיתי אותן, כי לא רציתי לעשות את זה בלי שיש לנו איזשהו בסיס שגם נשלח, ושאנשים יוכלו לראות.

יריב לוין: אני אומר שוב, גם בהנחה שנצליח להגיע כאן להסכמה, אפשר לסכם שאנחנו נחכה ולא נניח אותו עד – אם תרצו מחר בערב, אם תרצו עד יום שני, כדי שאם יהיה רצון לעשות איזה מעבר ולתקן דברים, אפשר יהיה.

יריב לוין: הבסיס של כל העבודה כאן, ששום שינוי לא מתבצע, אלא בהסכמה כללית מקיר לקיר של כולם.

יריב לוין: יש לנו שני נושאים, הראשון הוא הקצר יותר, ולכן אני מציע שנתחיל אתו.

יריב לוין: מדובר במספר הצעות לתיקונים, שהם השלמות לתיקונים שכבר עשינו כאן בתקנון, שהתעוררו תוך כדי יישום של אותם תיקונים.

יריב לוין: אני מבקש מארבל להציג את ההשלמות אלה.

יריב לוין: אחת מהן, האחרונה, היא תוצאה של פנייה אלי של חבר הכנסת רוני בר-און, בעקבות מה שקרה במליאה בנושא הצעת אי-האמון.

יריב לוין: בעקבות הפנייה הזו, גם התקיימה שיחה בינו לבין יושב ראש הכנסת, כאשר אני הייתי אצל יושב ראש הכנסת בלשכתו, על מנת לנסות לגבש איזושהי נוסחה מוסכמת, כי אני חושב שבבסיס, העמדה של חבר הכנסת בר-און היא עמדה נכונה לחלוטין.

יריב לוין: ראוי ששר ולא מישהו אחר ישיב בשם הממשלה.

יריב לוין: מאידך, יכולה להתעורר בעיה, כאשר מדובר למשל באי-אמון בנושא הבריאות, כששם יש סגן שר שהוא למעשה שר ואין שר מעליו, והוא האיש הנכון והמתאים להשיב על העניין.

יריב לוין: אני מבין שהם הגיעו ביניהם לאיזושהי הבנה, שהסכמנו להביא אותה לידי ביטוי כאן.

יריב לוין: אני לפחות דיברתי עם סער, ואמרתי לו שיראה את זה.

יריב לוין: שוב אני אומר, במידה וזה יהיה מקובל כרגע, נאשר את זה ונחכה כמה ימים, כדי שאם בכל זאת יהיה רצון לעשות איזשהו תיקון, זה יתאפשר.

יריב לוין: ארבל, בבקשה.

ארבל אסטרחן: כפי שאמר יושב-הראש, מדובר בתיקונים לסעיפים שכבר הותקנו כאן במסגרת השנה האחרונה בדיונים על התקנון החדש.

ארבל אסטרחן: ההפעלה שלהם והיישום שלהם העלו, שיש בהם חסרים ודברים לא ברורים.

ארבל אסטרחן: בין היתר העלתה זאת מזכירת הכנסת, יושב-ראש הוועדה, או כמו שנאמר חבר הכנסת בר-און, והיה מקום להבהרות של עניינים מסוימים.

ארבל אסטרחן: יש פה חמישה עניינים, כשבצד השני של העמוד כתבתי גם איך זה משתלב בסעיף, כך שאפשר לראות את זה בקלות, ואני גם אסביר עכשיו.

ארבל אסטרחן: התיקון הראשון בסעיף 1 הוא תיקון סעיף 20.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שכותרתו "פתיחת מושב הכנסת", והוא מדבר על כך שבפתיחת המושב ראש הממשלה ימסור הודעה על פעילות הממשלה בתקופה שחלפה מאז המושב הקודם ועל תוכניות הממשלה למושב הקרוב.

ארבל אסטרחן: היום כתוב ש"יתקיים דיון סיעתי", אבל לא כתוב שתתקיים הצבעה.

ארבל אסטרחן: כשזה קרה בפעם האחרונה, היו שסברו שההצבעה לא תהיה על הודעת ראש הממשלה, אלא אולי על הודעות סיעות, כאשר בעצם ראש הממשלה מוסר הודעה והכנסת מצביעה - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - על הודעת ראש הממשלה.

ארבל אסטרחן: נכון, מקבלת או לא מקבלת, כפי אגב שנעשה ב-40 חתימות.

רוחמה אברהם-בלילא: אז גם פה כשנכתב "על ההודעה יתקיים דיון סיעתי והכנסת תצביע עליה" זה לא נאמר באופן מפורש על הודעת ראש ממשלה?

ארבל אסטרחן: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אז לדעתי צריך לכתוב את זה.

ארבל אסטרחן: "על ההודעה", "עליה".

רוחמה אברהם-בלילא: על הודעת ראש הממשלה.

יריב לוין: לי אין בעיה, שייכתב "על הודעת ראש הממשלה".

ארבל אסטרחן: אני אראה מבחינת עברית איך זה יוצא – אבל "על ההודעה" - - -

רוחמה אברהם-בלילא: לא, "על ההודעה", איזה?

רוחמה אברהם-בלילא: יכולה להיות הודעת הסיעה.

ארבל אסטרחן: לא, זה המשך.

יריב לוין: אז אפשר לכתוב: על הודעת ראש הממשלה יתקיים דיון סיעתי, והכנסת תצביע עליה.

יריב לוין: אין בעיה, בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: אז זה תיקון אחד.

ארבל אסטרחן: אגב, זה דומה לדיון ב-40 חתימות, שגם מצביעים על הודעת ראש הממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: זה אומר שאם יש הצעות סיכום - - -

ארבל אסטרחן: לא יהיו הצעות סיכום.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא תופס, כי זה דיון של 40 חתימות.

יריב לוין: זה כמו דיון 40 חתימות.

ארבל אסטרחן: נכון, זה כמו.

ארבל אסטרחן: בעצם ראש הממשלה מציג.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה בא ומציג את זה, ואת מצביעה על מה שראש הממשלה אומר, את לא מצביעה על עמדות הסיעות.

רונית חייקין-יעקבי: זה מונע ממני - - -

יריב לוין: לא, זה לא מונע לקיים אי-אמון, כשאז מצביעים באי-אמון על ה"אי-אמונים" במקביל.

רונית חייקין-יעקבי: האם הדיון על הודעת ראש הממשלה מונע ממני להגיש הצעות סיכום?

יריב לוין: בטח, ככה זה תמיד.

תמר כנפו: אבל זה רק לגבי הפתיחה?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

תמר כנפו: זהו, רק לגבי הפתיחה.

תמר כנפו: אם תהיה הודעת ראש ממשלה במשך המושב, הודעת הסיכום כן רגילה.

ארבל אסטרחן: אני לא יודעת אם יש איזשהו סעיף אחר - - -

תמר כנפו: כי אם בא ראש ממשלה ומודיע, למשל, הודעה מדינית.

רוחמה אברהם-בלילא: אם זה מוגדר מראש דיון סיעתי בלי השתתפות ראש ממשלה, הרי לא כל דיון סיעתי ראש ממשלה משתתף בו, נכון?

יריב לוין: נכון, למשל - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אם זה מוגדר מראש כדיון סיעתי ומוגדר מראש שגם יתקיימו הצבעות על הודעות סיכום סיעתיות, זה משהו אחד, אבל פה זה משהו אחר לגמרי.

יריב לוין: נכו.

רוחמה אברהם-בלילא: זה משהו שהוא שונה לגמרי.

רונית חייקין-יעקבי: לדעתי, היו כבר תקדימים, שהגישו הודעות סיעתיות בפתיחה.

רוחמה אברהם-בלילא: מתי זה היה?

רוחמה אברהם-בלילא: היה מצב כזה?

ארבל אסטרחן: בפעם האחרונה, כשעכשיו נפתח המושב הנוכחי, התעוררה השאלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אבל מה היה בעבר?

רונית חייקין-יעקבי: האם היו תקדימים שהיו הודעות סיכום?

ארבל אסטרחן: אנחנו בדקנו אחורנית שנתיים או שלוש, וראינו שהצביעו על הודעת ראש הממשלה בעד או נגד.

רונית חייקין-יעקבי: לדעתי היו.

רונית חייקין-יעקבי: שנתיים, שלוש זה לא נקרא - - -

יריב לוין: לא חשוב, אבל זה ההיגיון.

ארבל אסטרחן: גם צריך לחשוב מה רוצים, מה הוועדה רוצה.

יריב לוין: הרי ההיגיון הוא שאם ראש הממשלה בא, מצביעים על הודעתו.

יריב לוין: אגב, הרי ממילא גם יכול להיות אי-אמון, כך שגם המכשיר קיים.

תמר כנפו: - - - אם אתם אומרים שזה רק בפתיחת מושב, כי יש הבדל.

רוחמה אברהם-בלילא: פתיחת ישיבת הכנסת מוגדרת כמיוחדת.

רוחמה אברהם-בלילא: היא מוגדרת כמיוחדת מבחינת המעמד שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא בכל ישיבה משתתף נשיא המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא בכל ישיבה של הכנסת משתתף ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת, שיהיה נכון, שאם זה כבר ברמה כזאת, נגדיר את זה כהודעת הסיכום של ראש הממשלה, ולא נהפוך את זה לדיון סיעתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו דנים כל השבוע וכל החודשים בינינו לבין עצמנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אם זה במעמד כזה, שמדבר נשיא המדינה מדי פעם, במושב החורף לפעמים, אחרי זה ראש ממשלה, מדבר יושב ראש אופוזיציה ואחרי זה מאפשרים לכל הסיעות לומר את דברן, יש שני אנשים מרכזיים בדיון הזה - ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה הדבר האמיתי שעליו זה מתנהל, ולכן אני חושבת שזה מה שצריך להיות.

רונית חייקין-יעקבי: אני לא בטוחה שזה נכון למנוע מהסיעות להגיש הודעות סיכום.

ארבל אסטרחן: העניין הוא שראש הממשלה מוסר הודעה, והכנסת אומרת: אני מקבלת את ההודעה או לא מקבלת את ההודעה, מה רלוונטי עכשיו הודעות הסיכום?

רוחמה אברהם-בלילא: את מעקרת מתוכן את ההודעה של ראש הממשלה.

יריב לוין: זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה, זה עניין של מהות הדיון.

רוחמה אברהם-בלילא: זה מעמד ראש ממשלה, וזה לא משנה איזה ראש ממשלה, נניח שמחר יהיה חיים אורון ראש ממשלה, והוא יבוא וימסור את הודעתו, אז נצביע על הודעות סיכום?

רוחמה אברהם-בלילא: יש פה מעמד של ישיבה שאי אפשר להתעלם ממנה.

ארבל אסטרחן: אנחנו גם מייד נדבר על הסעיף שמדבר על הודעות אחרות.

ארבל אסטרחן: זה תיקון לסעיף 20 – סעיף 1.      הסעיפים הבאים קשורים.

ארבל אסטרחן: סעיף 27 מדבר על דרך הדיונים בכנסת.

ארבל אסטרחן: נאמר שהדיונים הם סיעתיים או אישיים, ואז יש לנו רשימה מתי הדיונים הם סיעתיים.

ארבל אסטרחן: כזכור, הוועדה החליטה לצמצם קצת את הרשימה לעומת מה שהיה קיים בתקנון הקודם.

ארבל אסטרחן: אין יותר אפשרות למספר חברי כנסת, שמונה, 10 וכולי, לבקש דיון סיעתי, אלא הרשימה סגורה.

ארבל אסטרחן: מה שכרגע כתוב עליו דיון סיעתי זה על כינון הממשלה או התפטרותה, הבעת אי-אמון, דיון בהשתתפות ראש הממשלה לפי 40 חתימות והודעת הממשלה.

ארבל אסטרחן: פה גם היתה תחושה שהיה לא כל כך ברור, והיו שחשבו שגם כאשר הממשלה מבקשת אישור של הכנסת, למשל להעברת סמכויות ודברים כאלה, זה נכנס לדיון הסיעתי.

ארבל אסטרחן: אני לא סברתי כך, אבל חשבנו שיש מקום להבהיר, שכאשר מדובר על הודעת ממשלה, הכוונה היא להודעת ממשלה לפי סעיף 32, שהוא גם סעיף חדש.

ארבל אסטרחן: כותרתו "הודעות הממשלה", והוא אומר: "הממשלה רשאית בכל עת למסור בכנסת הודעה בלי שתיכלל מראש בסדר היום, ולפי דרישתם של 25 חברי הכנסת שהוגשה ליושב ראש הכנסת...

ארבל אסטרחן: בתוך שבוע" יתקיים דיון.

ארבל אסטרחן: הדיון הזה על הודעת ממשלה כזאת יהיה דיון סיעתי.

יריב לוין: והשאר הם כמובן אישיים.

ארבל אסטרחן: נכון, כל מה שלא נכלל ברשימה הסגורה הזאת הוא דיון אישי, העברת סמכויות.

יריב לוין: וזה אגב מתוך רצון לאפשר יותר לחברי כנסת את יכולת הביטוי שלהם וההתייחסות.

ארבל אסטרחן: זה מה שאומר סעיף 2 – ההפניה ל-32.

רונית חייקין-יעקבי: לוקח לי זמן לעבד, כי אני קוראת את זה פעם ראשונה.

יריב לוין: לכן אני לא רוצה להתקדם.

ארבל אסטרחן: בואו נשים לב לסעיף 32.

יריב לוין: איפה רוחמה?

ארבל אסטרחן: אפשר להסביר בינתיים את התיקון האחרון שרוני בר-און ביקש.

ארבל אסטרחן: אז נקפוץ לסעיף 5, שבא לתקן את סעיף 44, שעניינו אי-אמון.

ארבל אסטרחן: זה גם סעיף שנקבע עכשיו מחדש.

ארבל אסטרחן: היום לא כתוב מי יכול להשיב בשם הממשלה, אלא רק בסדר הדיון כתוב שהסיעה שהגישה מנמקת.

ארבל אסטרחן: כתוב: "הממשלה תציג את תשובתה".

ארבל אסטרחן: כפי שאתם בטח זוכרים, רוני בר-און טען נגד העובדה שסגן שר בשבוע שעבר השיב על הצעת אי-אמון, ונשאלה שאלה מי יכול להשיב, האם כשכתוב הממשלה זה רק חבר הממשלה, כלומר שר, או סגן שר.

ארבל אסטרחן: יש פה כמובן שיקולים לכאן ולכאן.

ארבל אסטרחן: מצד אחד, סגן שר הוא לא חבר ממשלה ולא יושב בישיבות ממשלה וכולי.

ארבל אסטרחן: מצד שני, אנחנו יודעים שזה חלק משמעותי מתפקידו, לייצג את השר שלו בכנסת, הוא משיב לשאילתות, להצעות לסדר-היום וכולי.

ארבל אסטרחן: לכן מה שסוכם להציע כאן זה שייאמר ש"תשובת ממשלה תוצג על ידי אחד השרים - זה הכלל - ואולם יכול שתוצג על ידי סגן שר אם – ופה יש לנו שני תנאים - יושב ראש הכנסת אישר זאת, ובלבד שעילת ההצעה היא בענייני המשרד שבו הוא מכהן".

ארבל אסטרחן: סגן שר האוצר יכול להשיב לאי-אמון, שעניינו משרד האוצר.

ארבל אסטרחן: אולי צריך להגיד: יושב ראש אישר זאת מראש.

יריב לוין: אנחנו קפצנו לנושא של רוני בר-און, מתוך הנחה שאת מכירה אותו.

יריב לוין: אני רוצה לומר בסוגריים, שלמעשה, בהנחה ששתי סיעות שמגישות אי-אמון מתאמות ביניהן את היכולת להבטיח את זה שבאמת לא יוכל סגן שר לעלות, כי הוא לא יוכל להשיב – אם שתי ההצעות בשני נושאים שונים, בנושא שלא שייך למשרדו, הוא לא יכול להשיב.

רונית חייקין-יעקבי: זה אומר שכל משרד שיש לו סגן שר, סגן שר יכול לדבר.

יריב לוין: לדבר בנושא של המשרד שלו, של המשרד שלו בלבד.

יריב לוין: כן, זה הגיוני, זה חלק מתפקידי סגן השר.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא חלק מתפקידי סגן השר.

רונית חייקין-יעקבי: לא. אולי במשרד כמו במשרד הבריאות, שאין בו שר מעל - אבל מה יקרה?

רונית חייקין-יעקבי: שר האוצר לא ירצה לבוא ולהשיב, יבוא סגן השר שלו.

רונית חייקין-יעקבי: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה לא ירצה להשיב, יבוא סגן השר שלו.

רונית חייקין-יעקבי: אני אולי הייתי מתקנת – במשרד שאין שר מעליו.

ארבל אסטרחן: תמיד יש שר.

רונית חייקין-יעקבי: לא, ראש הממשלה.

יריב לוין: זאת הבעיה.

ארבל אסטרחן: נכון, פורמאלית יש שר.

רונית חייקין-יעקבי: אני יודעת מה יקרה עכשיו.

רונית חייקין-יעקבי: בעצם השרים ישלחו את סגני השרים שלהם בעניין הספציפי של המשרד שלהם.

ארבל אסטרחן: אגב, אנחנו ראינו שכך גם היה בעבר.

ארבל אסטרחן: היו פעמים רבות שהשיבו סגני שרים.

ארבל אסטרחן: זו שאלה עקרונית, אפשר לקבוע כך או כך, אבל ראינו שהיו לזה תקדימים רבים.

רונית חייקין-יעקבי: בוודאי, הם ינצלו את זה עכשיו חבל על הזמן, שלא יהיה לכם ספק.

יריב לוין: עכשיו הם לא מוגבלים בכלל.

רונית חייקין-יעקבי: סגן שר במהות הוא לא חבר ממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: אנחנו מדסקסים - - -

ארבל אסטרחן: אז למה הוא משיב לשאילתה?

ארבל אסטרחן: השאילתה גם מופנית לממשלה או לשר, הצעה לסדר-היום.

ארבל אסטרחן: הוא יצור כלאים כזה.

יריב לוין: נדרש פה הליך כפול, גם אישור של יושב ראש הכנסת, כלומר זה לא אוטומטי.

יריב לוין: הם צריכים שגם יושב ראש הכנסת יאשר את זה.

רונית חייקין-יעקבי: זה לא בעייתי.

יריב לוין: אני לא בטוח.

יריב לוין: אם יהיה מנהג ששולחים את סגני השרים, אני לא בטוח שיושב ראש הכנסת כל כך מהר יסכים.

רונית חייקין-יעקבי: Once יש תקדים, התקדים רץ לכל הדרך.

תמר כנפו: ליושב ראש הכנסת יש מה לומר.

יריב לוין: אני מוכן לבדוק את האפשרות להגביל את זה רק – אבל לסגן שר שמה?

יריב לוין: שהשר המכהן במשרדו הוא ראש הממשלה?

תמר כנפו: ואם שר האוצר בחוץ לארץ, סגן השר לא יוכל להשיב?

יריב לוין: אנחנו גם מייצרים עכשיו בין סגני השרים, שיש סגני שרים שכן ויש סגני שרים אחרים.

יריב לוין: אני חושב שההסדר הזה נותן שני דברים: אל"ף - הוא נותן מגבלה כפולה, גם כשזה בתחום משרדו, וגם כשיש צורך באישור של יושב ראש הכנסת; ובי"ת – הוא נותן כלי בידי האופוזיציה, שבהנחה שהיא מגישה שתי הצעות בשני נושאים שונים, באופן אוטומטי סגן שר יכול לכל היותר - - -

רונית חייקין-יעקבי: אז יבואו שני סגני שרים שונים.

יריב לוין: אם במקרה נפלו שתי הצעות ושני משרדים שבהם שני סגני שרים, מאה אחוז, אבל במצב הסביר והרגיל, התוצאה תהיה קודם כל שהממשלה צריכה להעלות שני אנשים במקום אחד להשיב - זה כבר היא צריכה לעשות.

רונית חייקין-יעקבי: השרים פשוט לא יבואו כבר.

יריב לוין: לא, למה הם לא יבואו?

רונית חייקין-יעקבי: גם ככה יש זילות של האי-אמון.

יריב לוין: אבל אני אגיד לך מה השאלה שאני שואל.

יריב לוין: בואי נאמר שהוגש אי-אמון בנושא ששייך למשרד הביטחון.

יריב לוין: הממשלה יכולה להעלות להשיב על הנושא הזה שר בלי תיק.

יריב לוין: היא יכולה, אין לה שום קושי.

יריב לוין: להגיד שבגלל זה השרים לא יבואו?

יריב לוין: אם שר הביטחון לא יענה, הבעיה שלו היא לא אם יש לו סגן שיכול לעלות במקומו.

יריב לוין: בינינו, אם מתן וילנאי יענה במקום אחד השרים בלי תיק, אני לא בטוח אני לא בטוח שזה פחות טוב.

רונית חייקין-יעקבי: זה עדיף.

יריב לוין: אני לא רוצה להגיד עדיף, אני לא אקבע אם זה עדיף או לא.

יריב לוין: אני לא בטוח שזה פחות טוב.

ארבל אסטרחן: באי-אמון שעניינו ביטחון.

יריב לוין: כן, באי-אמון שעניינו נושא ביטחון.

יריב לוין: אם איציק כהן יענה באי-אמון שנוגע לפעולות של משרד האוצר, אני לא יודע אם זה פחות טוב מאשר שיבוא כל שר אחר בממשלה, בכיר ככל שיהיה, ויענה במקום שר האוצר.

רונית חייקין-יעקבי: אני אומרת לכם שאם זה יתקבל, מעתה ואילך שרים שזה נוגע למשרדם ויש להם סגני שרים, ישלחו רק סגני שרים.

יריב לוין: לא בטוח, יש הרבה מאוד שרים בהרבה מאוד מצבים כאלה, שרוצים לבוא ולומר את דברם.

אתי בן-יוסף: כמה סגני שרים יש?

רונית חייקין-יעקבי: יש לא מעט.

ארבל אסטרחן: תשעה.

שלמה מולה: אתה צובע את זה רק לאגודת ישראל, כי רק הם - - -

יריב לוין: את זה אנחנו לא יודעים, כי זה יכול לקרות לא רק שם.

יריב לוין: לא בהכרח, לא נכון, למשל במשרד לענייני גמלאים יש סגנית שר שאין שר מעליה והיא לא מיהדות התורה.

רונית חייקין-יעקבי: אבל בדרך כלל לא מגישים אי-אמון בנושא שלה.

יריב לוין: לא חשוב, זה לא נקודתי בעניין מפלגתי כזה או אחר.

יריב לוין: אני חושב שזה ההסדר הנכון.

יריב לוין: הרי בסוף, אם יוגש אי-אמון ושר האוצר לא רוצה להשיב, אין לו בעיה, הוא שולח את השר המקשר שיענה במקומו.

יריב לוין: אין לו קושי לברוח מזה, אם הוא רוצה לברוח מזה.

יריב לוין: אני חושב שאם כבר הוא רוצה לברוח, יותר טוב שייתן לסגן שר האוצר, זאת תהיה תשובה יותר רצינית.

יריב לוין: אני חושב שברוב המקרים הבעיה הזאת לא קיימת, בטח כאשר הממשלה בדרך כלל מעדיפה תשובה אחת לכל ההצעות כולן ולא להתחיל  לפצל את התשובות.

רונית חייקין-יעקבי: - - - בדרך כלל עונים אפילו פעמיים.

יריב לוין: לפעמים, הרבה פעמים לא.

יריב לוין: מהניסיון הקצר שלי פה בקדנציה הזאת, רוב הפעמים לא ענו פעמיים.

רונית חייקין-יעקבי: לא, כל נושא מקבל תשובה.

ארבל אסטרחן: גם כתבנו: תציג את תשובתה לאחר כל אחת מהן, אלא אם כן עסקו בנושא אחד".

רונית חייקין-יעקבי: אני חושבת שזאת טעות.

ארבל אסטרחן: אגב, זה היה על דעתו של רוני בר-און.

תמר כנפו: אבל זה רוני בר-און העלה את זה.

ארבל אסטרחן: הוא העלה את עניין סגן השר.

יריב לוין: אני חושב שרוני העלה דבר נכון.

יריב לוין: הסיטואציה שבה באופן אוטומטי מופיע סגן שר האוצר ועונה על הצעת אי-אמון בעניין מערכת הבריאות היא לא במקומה.

יריב לוין: על זה אני לא מתווכח בכלל.

יריב לוין: מייד כשהוא פנה אליי, אמרתי לו: צודק מאה אחוז.

רונית חייקין-יעקבי: יכול להיות שרוני בר-און ראה מול העיניים את המקרה הספציפי של סגן שר הבריאות, שבאמת אין שר מעליו אלא ראש ממשלה, אבל לא חשב שזה גם יכול ליפול על סגן שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יריב לוין: לא, זה היה בדיוק הפוך, ואני גם אתאר לך את התהליך.

יריב לוין: רוני בר-און בא ואמר לי: שמע, צריך לאסור על סגן שר באופן טוטלי.

יריב לוין: האמת, שכאשר הוא אמר לי את זה, זה היה נשמע לי גם נכון וגם הגיוני.

יריב לוין: אמרתי לו: יש בזה הגיון, אני אביא את זה לדיון ונעשה את זה.

יריב לוין: הכנו כבר אפילו איזשהו בסיס על העניין הזה, ואז כשישבנו עם יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין, הוא אמר: אתם לא לוקחים בחשבון את המקרה של שר הבריאות וכן הלאה.

יריב לוין: אז הוא אמר לו: שמע, נכון, אבל – ואמר לו רוני בר-און: אתה צודק, ואז הם הגיעו לנוסחה הזאת, שבה הוכנס האלמנט שגם יהיה צריך באישור של היושב ראש, כלומר: זה רק בענייני המשרד ורק באישור.

יריב לוין: זה היה באיזושהי התדיינות ביניהם, זאת לא היתה ההצעה של רוני בר-און.

יריב לוין: עמדת הפתיחה היתה גורפת לגמרי, ואני אומר לך את האמת, היא גם נראתה לי נכונה בראייה הראשונית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חייבת לומר משהו בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי הרבה ניסיון מכנסות קודמות, אבל זו הכנסת השלישית שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת באופן אמיתי, שמאוד מפריע לי שאנחנו מרוקנים את הכנסת מהתוכן שבה, מאופן שקיפות הדיונים, מאופן השתתפות הממשלה בדיונים, מאופן העובדה ששרים היו נותנים לשרים תורנים להשיב לשאילתות של חברי כנסת בשם המשרד שלהם.

רוחמה אברהם-בלילא: שר עולה, הוא לא מבין על מה הוא עונה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא קורא את המכתב כמו תוכי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת אם ראית כי באת אחר כך, אבל אתמול בדיון גם שר תורן אפילו כבר לא הגיע.

רוחמה אברהם-בלילא: תעודת עניות לכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו מה אנחנו באים ועושים?

רוחמה אברהם-בלילא: יכול להיות מאוד שאנחנו מאפשרים לממשלה להיות יותר גמישה, אבל מצד שני, אנחנו כגוף מפקח לא יכולים להביא למצב שבו סגן שר עולה להשיב על אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: שמע, אי אמון זה אחד הכלים הכי חזקים של האופוזיציה, שלה יש יכולת התבטאות כל שבוע.

רוחמה אברהם-בלילא: כשאני הייתי יושבת ראש הוועדה, ראובן ריבלין תמיד ישב ואמר לי: רוחמה, תמיד תחשבי על היום שבו את תהיי באופוזיציה.

יריב לוין: אני לא חושב שמישהו חושד שאני עושה את זה מתוך מחשבה כזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא אומרת לך את זה, אתה יודע שיש לי הערכה אישית אליך, לעבודה שלך ולאובייקטיביות שלך, אבל אני חושבת שזהו מהלך, שאם אנחנו ניתן את ידינו לכך שאנחנו מקבעים את עצם העובדה שסגן שר יכול לענות, זה יהפוך למשהו קבוע.

רוחמה אברהם-בלילא: השרים לא יבואו.

רונית חייקין-יעקבי: השרים לא יבואו, זה מה שאמרתי.

רוחמה אברהם-בלילא: עזוב את אישור יושב ראש הכנסת, הכול זה אמתלות ואצטלות.

רוחמה אברהם-בלילא: יושב ראש הכנסת פעם ראשונה לא יוכל להגיד לא ופעם שנייה לא יוכל להגיד לא, וגם בפעם השלישית הוא לא יוכל להגיד לא.

תמר כנפו: אז מה תעשי עם משרד שיש בו סגן שר?

רוחמה אברהם-בלילא: מה היה עד עכשיו?

יריב לוין: עד עכשיו סגני שרים ענו.

רוחמה אברהם-בלילא: יש פוזיציה של שר מקשר.

יריב לוין: עד עכשיו, אם לא נשנה זה יישאר שהסגנים עונים.

יריב לוין: זה המצב בפועל.

רונית חייקין-יעקבי: אם לדוגמה השר הוא ראש ממשלה - - -

יריב לוין: אבל אז את עושה הבחנה בין סגני שרים, שהיא בעייתית מאוד.

רונית חייקין-יעקבי: במקרה הספציפי הזה כן ניתן לסגן שר הבריאות להשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה עד עכשיו?

יריב לוין: עד עכשיו סגני שרים ענו.

יריב לוין: זה מה שקרה, לכן אני אומר: בואו נצמצם את זה.

יריב לוין: זה לא שאנחנו פותחים את הפתח, אנחנו מצמצמים אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא מצמצמים, אנחנו מכשירים.

יריב לוין: אני לא יודע מה יש להכשיר.

יריב לוין: המציאות היום היא שאם יעלה סגן שר, חוות הדעת של הלשכה המשפטית היא שאין שום בעיה, הוא יכול להשיב בכל עניין, לא קשור למשרדו.

ארבל אסטרחן: שיושב ראש הכנסת צריך לשקול את זה.

יריב לוין: כן, לשקול, אבל מותר לו לאשר.

רונית חייקין-יעקבי: אבל סגן שר לא יושב בממשלה.

יריב לוין: אבל זה המצב.

יריב לוין: אנחנו צריכים לזכור דבר אחד - - -

רוחמה אברהם-בלילא: למה שלא נלך לחומרה?

רוחמה אברהם-בלילא: למה שלא נלך לחומרה ונאמר: מעכשיו סגן שר לא יכול להשיב על אי-אמון, אלא רק השר?

יריב לוין: יש שתי בעיות עם הליכה לחומרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלא אם הוא בחוץ לארץ או משהו כזה, ואז דוחים את הנושא.

רונית חייקין-יעקבי: את המקרה של ליצמן אולי כדאי להחריג.

יריב לוין: בעיניי יש שתי סיבות מהותיות, וסיבה אחת, שאני אקרא לה "טכנית".

יריב לוין: הסיבות המהותיות הן: אל"ף - בהרבה מאוד מצבים, בין הברירה שיענה איזה שר שאיננו בקי בכלל בענייני המשרד, בין אם זה השר המקשר או כל שר אחר, לבין זה שיענה סגן שר בדמותם של אנשים כמו מתן וילנאי או איציק כהן, אני באופן אישי מעדיף את הברירה השנייה, כי אני חושב שהם מצליחים לתת תשובה עניינית ואמיתית לעניין, והיא יותר טובה.

יריב לוין: בעולם האידיאלי, היינו קובעים שרק השר שהנושא בתחום משרדו הוא העונה.

יריב לוין: אם את שואלת אותי מה הכי נכון, בטח שזה הכי נכון.

יריב לוין: אגב, לאורך כל הקו.

רוחמה אברהם-בלילא: אז בוא נלך על זה, נלך על זה ונחריג.

יריב לוין: לזה לא תהיה הסכמה, ואת זה את יודעת, כי את היית שרה בממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אצלי לא היה מצב כשרה מקשרת, ששר שאמון על משרדו לא יענה את התשובה, וגם אם זה היה כרוך בהסכמה של חבר כנסת לדחות את זה למועד אחר.

יריב לוין: אוקיי, יכול להיות.

רוחמה אברהם-בלילא: יותר מזה, אין מצב ששר לא היה מופיע במליאה, כשהוא צריך להופיע.

יריב לוין: אני לא יודע, אני לא הייתי אז כאן.

יריב לוין: אני רק אומר, שאני חושב שהטלת מגבלה מהסוג הזה לא תעבור מבחינת הממשלה.

יריב לוין: הממשלה לא תסכים, ולכן לא נוכל לעשות את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה להעלות הצעה?

יריב לוין: קודם אשלים את דבריי.

יריב לוין: מצד שני, אני חושב שאנחנו נמצאים היום במציאות, שזה באמת פרוץ לכל רוח, והיא לא טובה.

יריב לוין: מכיוון שלא שמעתי את הצד של רוני בר-און, אבל ישבתי ושמעתי את הצד של ראובן ריבלין וגם ראיתי את ההתכנסות, אני חושב שהבעיה היא בעיה אמיתית.

יריב לוין: האידיאל לדעתי מוסכם על כולם, אבל אני חושב שזה מה שנכון להתכנס אליו, גם בשים לב לעובדה שבכל אופן גם יש סגני שרים שאין מעליהם שר.

יריב לוין: אני לא חושב שזה נכון לעשות הבחנה בין סגני שרים שונים.

יריב לוין: הנימוק ה"טכני" – לזה לדעתי אפשר להתכנס להסכמה.

יריב לוין: אני לא בטוח, שאם ננסה לעשות משהו יותר רחב - אני באופן אישי מוכן, אבל אני לא בטוח, ואני אומר שוב, אחרי ששמעתי את יושב ראש הכנסת קודם כל מהכיוון שלו, יש לי ספק אם הוא יסכים.

יריב לוין: את היית שם, אז את יכולה להעיד על זה גם.

יריב לוין: לכן אני חושב שהתוצאה הזאת היא בסך הכול תוצאה טובה, היא הרבה יותר טובה מהמצב הקיים.

יריב לוין: היא לא אידיאלית, אני מסכים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מסכימה עם התוצאה הזאת, וזה נכון שזה מצב קיים.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו צריכים לחשוב דווקא על חיזוק הפיקוח של הכנסת מול הממשלה, ואני רוצה להחריג את זה לכיוון הטוב, זאת אומרת: לא להתפשר ולהתחשב בעבודת הממשלה ובעבודת שר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני הייתי שרה, ואני מדברת מהניסיון שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון שיותר בוער לך ואולי יותר מעניין לקיים דיון מקצועי במשרד מאשר לבוא לשבת בכנסת ו"לשרוף זמן".

רוחמה אברהם-בלילא: אני הייתי הולכת לכיוון השני ואומרת שעל אי-אמון ישיב שר, אלא אם כן יש נסיבות מיוחדות, שבאישור יושב ראש הכנסת ישיב במקומו סגן השר האמון על המשרד.

יריב לוין: אוקיי, אני לא מתנגד לזה.

ארבל אסטרחן: את מוסיפה בעצם נסיבות מיוחדות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה נסיבות מיוחדות, אני מדגישה את השר, כי אז אני מקבעת את הסיטואציה שבה יש חובה של הממשלה מול הכנסת, זה הכלל.

רוחמה אברהם-בלילא: אם יש החרגות מקובלות, ופה אני לא נכנסת אפילו לנסיבות המיוחדות, לשיקולו של יושב ראש הכנסת - ראה יושב ראש הכנסת שיש נסיבות מיוחדות בהן השר חולה, יש לשר משבר במשרד, יש שביתה, יש נסיעה לחוץ לארץ, יש 1,001 סיבות -  מצא לנכון יושב ראש הכנסת לאשר לסגן שר להשיב במקום השר, הוא יכול לעשות את זה, אבל אנחנו - - -

יריב לוין: כמובן אנחנו משאירים את המגבלה, שזה מדובר רק בענייני המשרד הספציפי, שבו סגן השר מכהן.

יריב לוין: זה כמובן חייב להישאר.

רוחמה אברהם-בלילא: בוודאי.

יריב לוין: אני מסכים, אני רק צריך לראות שיושב ראש הכנסת מסכים.

רוחמה אברהם-בלילא: להפך, זו פריבילגיה.

רוחמה אברהם-בלילא: מבחינתו אני לא חושבת שזאת בעיה, זה יותר נכון.

יריב לוין: אני מסכים, אני לא רואה בזה בעיה, אבל צריך לראות שזה מקובל גם עליו בנקודה הזאת.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, אנחנו נגיד שהתשובה תוצג ככלל על ידי השרים, אבל היושב ראש יכול בנסיבות מיוחדות - - -

יריב לוין: ואולם יכול שתוצג על ידי סגן שר אם יושב ראש הכנסת אישר זאת בנסיבות מיוחדות, ובלבד שעילת ההצעה היא בענייני המשרד שבו מכהן סגן השר.

ארבל אסטרחן: - - - נסיבות מיוחדות, אישור מראש - - -

יריב לוין: במקום "שבו הוא מכהן", צריך להיות "שבו מכהן סגן השר", כדי שזה יהיה ברור שזה לא מכהן יושב ראש הכנסת, למרות שזה מובן מאליו כמובן.

ארבל אסטרחן: אנחנו רוצים להגיד מי יבקש מהיושב ראש?

יריב לוין: לא, הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: השר עצמו יכול לבקש.

יריב לוין: כן, השר, הממשלה או מזכיר הממשלה, לא ניכנס לדקויות האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא ניכנס לזה.

ארבל אסטרחן: בסדר, נבהיר פה שהכלל צריך להיות השרים.

ארבל אסטרחן: דיברנו על סעיפים 2,1 ו-5.

ארבל אסטרחן: נחזור לסעיף 3.

יריב לוין: חברת הכנסת רוחמה אברהם, את מסונכרנת על סעיף 2?

יריב לוין: אולי נחזור עליו בקצרה.

ארבל אסטרחן: סעיף 2 מתקן את סעיף 27.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שמדבר על הדיונים בכנסת, ואומר שהדיונים הם אישיים או סיעתיים וקובע רשימה סגורה מתי הדיונים הם סיעתיים, כאשר הוועדה הזאת צמצמה את המקרים שבהם יש דיון סיעתי, בדרך כלל הדיון יהיה אישי.

ארבל אסטרחן: כתוב לנו שהדיון סיעתי, כשיש כינון ממשלה או התפטרותה, הבעת אי-אמון ודיון לפי 40 חתימות וכתוב "הודעת הממשלה".

ארבל אסטרחן: פה התעוררה שאלה, האם למשל כאשר הממשלה מבקשת להעביר סמכויות משר לשר או דברים מהסוג זה, האם זה נחשב הודעת ממשלה?

ארבל אסטרחן: זה גם עלה בוועדת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: או שזה הופך להיות דיון אישי.

ארבל אסטרחן: נכון, הוועדה סברה שלא, שבמקרים כאלה זה לא רק הודעה של הממשלה, אלא זאת בקשה שלה, וצריך להיות דיון אישי ולאפשר לכל חבר כנסת לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: חד-משמעית.

ארבל אסטרחן: נכון, וכאן הוצע להבהיר, שכאשר מדברים על הודעת ממשלה, זו הודעה לפי – יש לנו סעיף של הודעות ממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בנושא של העברת סמכויות ממשרד למשרד?

ארבל אסטרחן: העברת סמכויות זאת לא הודעת ממשלה, כי שם זו בקשה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אז את עושה הפרדה בין הודעת ממשלה לבין בקשת ממשלה.

יריב לוין: נכון, לבין משהו שהיא מבקשת אישור, ששם מן הראוי לקיים דיון אישי מסודר.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: עכשיו הדבר המשמעותי יותר באותו הקשר זה הסעיף של הודעות הממשלה.

ארבל אסטרחן: זה סעיף 32, ויש לכם נוסח שלו בשלמות.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שאומר היום: "הממשלה רשאית בכל עת למסור בכנסת הודעה בלי שתיכלל מראש בסדר היום, ולפי דרישתם של 25 חברי הכנסת", יתקיים עליה דיון בישיבת הכנסת הרגילה הראשונה.

ארבל אסטרחן: יש לנו הודעת ממשלה ויש לנו – יכול לא להיות דיון, אבל 25 חברי כנסת יכולים לדרוש דיון.

ארבל אסטרחן: לא כל כך ברור מהסעיף הזה, האם בכלל צריך להצביע ועל מה מצביעים.

ארבל אסטרחן: אמרנו עכשיו שיהיה דיון סיעתי, אבל מה קורה בסופו?

רוחמה אברהם-בלילא: מצביעים על הודעות סיעה.

ארבל אסטרחן: אז מוצע להבהיר.

ארבל אסטרחן: האמת שלפי הנוסח שהכנו כאן, עוד פעם ההצבעה היא על הודעת הממשלה, אבל פה אפשר להחליט - - -

יריב לוין: אין בעיה לקבוע פה הודעות סיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, פה דווקא הייתי הולכת על הודעות סיעה.

יריב לוין: הודעות סיעה, אני אומר שאין בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלה נושאים שהם על סדר היום.

רוחמה אברהם-בלילא: זה משהו אחר, זה לא נושא תקופתי.

ארבל אסטרחן: זאת אומרת, כל סיעה תהיה רשאית להגיש הודעה, וההצבעה תיעשה על ההודעות.

ארבל אסטרחן: בעצם בכלל לא מצביעים על הודעת הממשלה, רק באמצעות הודעה של סיעות הקואליציה תתקבל הודעת הממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: הודעת סיכום של סיעות הקואליציה.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, שהיא בדרך כלל חופפת את הודעת הממשלה.

יריב לוין: זה בסדר גמור.

ארבל אסטרחן: אין בעיה עם זה שלא מצביעים בכלל על ההודעה עצמה?

יריב לוין: אפשר לקבוע אופציה כזאת, שהממשלה יכולה לבקש שיצביעו גם על ההודעה שלה.

יריב לוין: אפשר, לא בעיה.

ארבל אסטרחן: גם על הודעתה, אני חושבת שכדאי.

ארבל אסטרחן: בכל זאת היא מביאה איזו הודעה, היא רוצה את אישור הכנסת.

רונית חייקין-יעקבי: גם על ההודעה וגם על הצעות הסיכום?

רונית חייקין-יעקבי: זה כפל.

ארבל אסטרחן: הודעות הסיכום הן של הסיעות, הן לא של הממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: אבל יש גם הודעת סיכום של הקואליציה.

יריב לוין: נו, אז מה?

רונית חייקין-יעקבי: זה נראה לי אבסורד, להביא גם הודעת ממשלה וגם הצעת סיכום של הקואליציה?

יריב לוין: כן.

רונית חייקין-יעקבי: נו באמת.

ארבל אסטרחן: הממשלה הודיעה שהיא עשתה משהו ומבקשת מהכנסת להצביע על זה.

יריב לוין: הקואליציה יכולה להגיש הודעת סיכום, שאומרת שמאמצים את הודעת הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: רונית, אני אתן לך דוגמאות מהכנסת הקודמת, שיש דברים שהם מאוד מהותיים ועקרוניים, ולא תמיד הקואליציה תומכת בהודעות ממשלה.

תמר כנפו: אז היא לא תצביע להודעת הממשלה, את נותנת פתח לחברי כנסת לא להצביע לממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: שאולי הודעת הממשלה תיפול והודעת הקואליציה תתקבל?

תמר כנפו: זה אבסורד.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אתה יודע מה?

רוחמה אברהם-בלילא: הן צודקות, תגיד שלא יהיו הצבעות על הודעות סיעות, אלא ההצבעות בסופו של דבר תהיינה לגבי הודעת הממשלה.

רונית חייקין-יעקבי: למה למנוע מהסיעות להגיש הצעות סיכום?

רוחמה אברהם-בלילא: כי אם את מגישה הצעת סיכום ואת לא מצביעה עליה, את מייתרת את ההודעה.

רונית חייקין-יעקבי: כשמגישים הצעות סיכום, תמיד מצביעים.

רוחמה אברהם-בלילא: או שאת מצביעה על הודעת הממשלה, או שאת מצביעה על הודעת סיכום.

רונית חייקין-יעקבי: זה מה שאמרנו.

תמר כנפו: מצביעים על הודעות סיכום.

רונית חייקין-יעקבי: הם אמרו להצביע גם על הודעת ממשלה וגם על הצעות סיכום.

ארבל אסטרחן: האם לאפשר גם לממשלה לבקש שיצביעו על הצעתה, או שלא צריך - - -

יריב לוין: התהליך הוא שהממשלה הגישה הודעה וחברי הכנסת אמרו: אנחנו רוצים לקיים דיון על הודעת הממשלה, כלומר: הצבעה על הודעת הממשלה בעיניי חייבת להיות, אפילו אם היא לא רוצה, כי זה מה שרצו חברי הכנסת, בשביל זה הם קיימו דיון.

רוחמה אברהם-בלילא: מה שאתה רוצה לאפשר זה גם הצבעה על הודעות הסיעה.

יריב לוין: לא אכפת לי לפתוח פתח שיאפשר – בעיניי הוא מיותר, אבל אם את רוצה אותו, אני מוכן לאפשר, אפשר לכתוב.

יריב לוין: בעיניי הוא מיותר, אני חושב שאפשר להסתפק.

רונית חייקין-יעקבי: זאת כפילות, זה לא נראה לי חכם.

יריב לוין: הרי באו חברי כנסת ואמרו: אנחנו רוצים דיון על הודעת הממשלה, על זה אנחנו רוצים לדון.

יריב לוין: כפו דיון והצבעה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה או-או.

יריב לוין: אני אגיד לך מה אנחנו כן עושים פה, אנחנו מונעים מהממשלה אפשרות להתחמק מההצבעה על ההודעה שלה.

יריב לוין: הם כופים דיון והצבעה, זאת המשמעות, הם לא כופים סתם דיון.

יריב לוין: להלביש על זה הודעות סיעות?

יריב לוין: לא נראה לי נכון.

רונית חייקין-יעקבי: - - - או-או.

רונית חייקין-יעקבי: לכן עדיף להצביע על הודעת הממשלה, ולא שיהיו לה הצעות סיכום.

יריב לוין: בכל מקרה מצביעים על הודעת הממשלה.

יריב לוין: אם הממשלה תודיע: אני מושכת את הודעתי מהכנסת, השיגו 25 חברי כנסת את מה שרצו.

יריב לוין: מחקו את הודעת הממשלה, בזה הם עשו את שלהם.

יריב לוין: אם ההודעה ישנה, בוא נצביע על ההודעה בעד ונגד ונגמור, מה יש לנו להצביע על הודעות סיעות?

יריב לוין: זה לא הגיוני, הדברים לא מתחברים אחד עם השני.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן צריכה להיות הצבעה אחת.

יריב לוין: הצבעה אחת על הודעת הממשלה, אני לא רואה פה דרך אחרת.

ארבל אסטרחן: זה גם הנוסח שמופיע פה, זאת אומרת שייאמר בסעיף שאם ביקשו 25 חברי כנסת, יתקיימו עליה – כלומר על הודעת הממשלה – דיון והצבעה.

יריב לוין: שוב אני מזכיר, זה דיון שיוזמים חברי הכנסת על ההודעה הזאת, זאת לא הודעה שצריך לאשר באופן יזום.

רונית חייקין-יעקבי: זאת בעצם הודעת ממשלה, שמלכתחילה לא הכריחה דיון.

יריב לוין: נכון, לא הכריחה דיון.

רוחמה אברהם-בלילא: ו-25 חברי כנסת רוצים לקיים דיון בסוגיה.

ארבל אסטרחן: הממשלה מדווחת לכנסת על איזשהו נושא.

ארבל אסטרחן: האמת שצריך לחשוב מה זה כל הסעיף של הודעות ממשלה.

ארבל אסטרחן: זה סעיף שהיה קיים גם בעבר, על איזה התפתחות מדינית.

יריב לוין: יכול להיות שיתברר שאין, את זה צריך לבדוק.

יריב לוין: נניח שהממשלה אומרת - - -

תמר כנפו: התפתחות מדינית זאת ממש הודעת סיכום.

יריב לוין: זה הודעות סיכום, אבל זה לא פה.

רונית חייקין-יעקבי: הודעת ממשלה, למשל, זה מינוי על סגן שר.

ארבל אסטרחן: לא, זאת בקשה של הממשלה.

יריב לוין: זה מצריך אישור.

רונית חייקין-יעקבי: סגן שר מצריך הצבעה?

ארבל אסטרחן: סגן שר לא.

תמר כנפו: אבל יכולים לקיים דיון.

רונית חייקין-יעקבי: ואז אני יכולה לבוא ולבקש דיון?

תמר כנפו: אבל כתוב שחברים כן יכולים - - -

רוחמה אברהם-בלילא: ואז יכולה להתקיים על זה הצבעה.

יריב לוין: זה מכשיר שמחזק את הכנסת.

יריב לוין: שלא יהיה ספק, אני מבין בדיוק מה עושים פה, וזה טוב שעושים את זה.

יריב לוין: אני נגד זה שימנו סגן שר מעל הראש של הכנסת, אני אומר לכם את האמת.

יריב לוין: אני מסכים, אני שם.

יריב לוין: אני אומר לך שאני לא חושב שזה נכון שימנו סגן שר מעל הראש של הכנסת.

יריב לוין: זה לא נכון, ולכן אני אומר שפה את מייצרת מנגנון, שמאפשר לך על ידי מהלך של 25 חתימות לכפות דיון עם אישור.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אז גם אם את כופה דיון, זה לא מונע את המינוי עצמו.

תמר כנפו: נכון - - -

רוחמה אברהם-בלילא: זאת השקיפות הציבורית, שזה בסדר וזה נכון.

יריב לוין: אם אתם שואלים אותי, אני הייתי קובע שסגן שר חייב לקבל אישור למינוי בכלל, אבל אנחנו לא שם ולזה לא נגיע, אני יודע מה המגבלות.

רוחמה אברהם-בלילא: אין סיכוי שתעביר את זה בממשלה.

יריב לוין: נכון, זה עובר עוד איכשהו, וזה טוב.

יריב לוין: אני חושב שזה דבר טוב, וטוב לעשות אותו, ויש הזדמנות שאני לא יודע אם תחזור, אז כדאי.

רונית חייקין-יעקבי: אם הודעת הממשלה לא התקבלה, סגן השר מתמנה או לא?

רוחמה אברהם-בלילא: בוודאי, זה לא קשור.

יריב לוין: זה הצהרתי, זה אותו דבר כמו אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: רונית, אל תחיי בפנטזיות, זה לא קשור.

רונית חייקין-יעקבי: אם ב-25 חתימות הכרחתי אותו לקיים דיון והצבעה, אין משמעות?

ארבל אסטרחן: אם לא היו חייבים הצבעה, אז אין.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא שסגן שר דורש את אישור הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: כל עוד סגן שר לא דורש את אישור הכנסת, הכנסת יכולה לדבר על זה גם בכל דיון אחר.

רוחמה אברהם-בלילא: היא יכולה להגיש אי-אמון על המינוי של סגן שר, זה לא משנה.

יריב לוין: אגב, בדיוק כמו שבאי-אמון הקואליציה הפסידה בעצמה, אבל אין 61.

יריב לוין: יש החלטה הצהרתית, אין לה משמעות מעשית.

ארבל אסטרחן: התיקון האחרון לסעיף 36 – סעיף 26 מדבר על אופן ההצבעה, והוא אומר שהכלל הוא שחבר כנסת הצביע במערכת ההצבעה האלקטרונית, ואז סעיף (ב) אומר: "לפי דרישה בכתב של עשרים חברי כנסת לפחות או לפי דרישת הממשלה, תיערך הצבעה שמית", וזה כל מה שכתוב.

ארבל אסטרחן: לא כתוב דבר על הפרוצדורה.

ארבל אסטרחן: היות ונשאלו כמה שאלות, חשבנו שיש מקום להסדיר את זה, בהתבסס על מה שקיים היום בלי שינויים, אבל בואו תראו את הנוסח.

ארבל אסטרחן: אני רוצה שייאמר: "תיערך הצבעה שמית כמפורט להלן": "מזכיר הכנסת יקרא בשמות חברי הכנסת לפי סדר שם משפחתם, וכל אחד מחברי הכנסת, בזה אחר זה, יאמר בקול רם את הצבעתו, וכן רשאי הוא לומר שאינו משתתף בהצבעה"; "לאחר תום קריאת השמות, יקרא מזכיר הכנסת בשנית רק בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו או שלא אמרו שאינם משתתפים בהצבעה, כדי שיאמרו את הצבעתם"; "יושב ראש הישיבה ישאל האם נמצא באולם המליאה חבר כנסת שהצבעתו לא נרשמה ויאפשר את הצבעתו, ומיד לאחר מכן יודיע כי ההצבעה הסתיימה"; "מזכיר הכנסת או סגן למזכיר הכנסת ירשום את תוצאות ההצבעה ויעבירן ליושב ראש הישיבה כדי שיודיען לכנסת" – פה התלבטתי אם צריך לכתוב את סגן מזכיר הכנסת, או שהוא פועל בשם המזכיר, אבל בדרך כלל כך עושים, אז אפשר לעגן את זה.

יריב לוין: אין בעיה.

ארבל אסטרחן: "חבר הכנסת שאמר את הצבעתו או אמר שאינו משתתף בהצבעה, אינו רשאי לשנות את אמירתו לאחר שחבר הכנסת הבא אחריו נקרא להצביע או לאחר שהיושב ראש הודיע כי ההצבעה הסתיימה".

ארבל אסטרחן: זו הצבעה שמית.

יריב לוין: זה סעיף חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: לא קראו לו, אז הוא מבקש לשנות את ההצבעה שלו?

רוחמה אברהם-בלילא: קראו לך בשם, אמרת שאתה בעד או נגד ועברו לשם הבא.

יריב לוין: אני אומר לכם מה החשש.

יריב לוין: הרי בהצבעה אלקטרונית, יש לך כמה שניות.

יריב לוין: לחצת על כפתור בטעות, לחצת לשנות, תוך כמה שניות זה נגמר - - -

רוחמה אברהם-בלילא: היושב ראש לא משנה את זה, אבל מודיע לפרוטוקול.

יריב לוין: הוא לא משנה, ככה זה וברור שזה גם נכון.

יריב לוין: בהצבעה השמית התהליך של לחץ על מי שמצביע יכול להיות אפילו עוד יותר מסוכן, כי הוא הצביע, אמר, בינתיים יש זמן, רואים פתאום שיש בעיות, צריכים עוד קול ולוחצים על אנשים.

יריב לוין: אני יכול להביא מצבים אפילו יותר קיצוניים, יבוא אדם ויגיד: אני משתתף בהצבעה, כי אני מאמין שאני אצליח לנצח בה.

יריב לוין: כשהוא רואה שהוא עומד להפסיד, הוא ואולי 20 כמוהו ימשכו את הצבעתם ויגידו: בעצם לא השתתפנו בהצבעה, כי אם הפסדנו, אנחנו מעדיפים לא להיות במשחק.

יריב לוין: ברור לגמרי שצריך לתחום את הנקודה שבה ההצבעה היא בלתי חוזרת.

יריב לוין: אני כן חושב, שקורה מצב שאדם אומר "בעד" ופתאום מישהו אומר לו "אנחנו נגד", והוא משנה את דעתו, הוא טעה ואומר "נגד".

יריב לוין: כל עוד לא קראו את השם הבא, זה בערך פרק הזמן של הלחיצות על הכפתור.

שמעון מלכה: תקביל את לאלקטרוני.

יריב לוין: ולכן אני חושב שזה יוצר את המכניזם הנכון, וזה גם מונע אחר כך מחלוקות, מריבות ולחצים.

יריב לוין: אני חושב שזה נכון.

רונית חייקין-יעקבי: אני רוצה להבין, אם מישהו אמר בסיבוב הראשון שהוא לא משתתף בהצבעה?

יריב לוין: גמרנו, הוא מיצה, זה כמו שהוא לחץ על הכפתור "לא משתתף".

יריב לוין: אם הוא לא אמר, אם הוא ישב במליאה ושתק, הוא יכול.

רוחמה אברהם-בלילא: למה שיהיה חבר כנסת אחד נתון לסיטואציה שבה קואליציה-אופוזיציה, הקול שלו קול מכריע והוא רוצה לחכות לסוף?

רוחמה אברהם-בלילא: אם יש לך עמדה, תאמר אותה מההתחלה.

ארבל אסטרחן: אין לו עדיפות.

יריב לוין: או תחכה, אבל אתה לא יכול להצביע - - -

קריאה: הוא יכול לצאת החוצה.

יריב לוין: אין בעיה, זה מותר.

יריב לוין: זה מותר, אבל זה לא מצב שבו הוא שינה את ההצבעה שלו אד-הוק לפי התוצאה.

רוחמה אברהם-בלילא: נקרא שמו ולא נכח במליאה, זה לא אומר שהוא אמר מה העמדה שלו.

רוחמה אברהם-בלילא: העמדה שלו היא בעד, נגד או לא משתתף.

יריב לוין: אני ממש מקביל את זה ללחיצה על הכפתורים, זה בדיוק אותו דבר, אני חושב שזה גם נכון.

יריב לוין: אחרת יהיו פה מחזות, שאסור שנגיע אליהם.

יריב לוין: אם כך, אני מציע לסכם שאנחנו למעשה מקבלים את הנייר בתיקונים הבאים: האחד הוא התיקון המילולי בסעיף 20(ב); השני מתייחס לסעיף 24, התיקון היותר מהותי, שהוספנו בעניין של הנסיבות המיוחדות.

יריב לוין: אני מציע שנאשר את זה, כפוף לכך שעד יום שני לא נניח את זה, ואם תהיינה הערות או בקשות, אני כמובן  גם אבדוק מול יושב ראש הכנסת.

יריב לוין: אני מבקש שתסמיכו אותי לעוד דבר אחד, שבהנחה שתהיינה הערות למרכיב אחד או לשניים, ואם מרכיבים אחרים - לא תהיינה הערות לגביהם, מה שיוסכם אנחנו נוכל להניח, את השאר אנחנו נחזיר לכאן למליאת הוועדה.

אתי בן-יוסף: ממילא יש 14 יום.

יריב לוין: אני רוצה להניח את זה להסתייגויות, כשזה מוסכם.

יריב לוין: אני לא אניח את זה להסתייגויות ואגיד: בואו עכשיו נסתייג, אני לא רוצה, אין סיבה.

יריב לוין: אבל אם יהיה מצב שנניח לדבר אחד תהיה הסתייגות וארבעה מוסכמים, עם הארבעה אפשר להתקדם ואת אותו אחד אפשר לבודד.

יריב לוין: אני מבין שזה מאושר פה אחד.

יריב לוין: 2. שעת שאלות לכל שרי הממשלה

יריב לוין: נעבור לנושא השני הכבד והמעניין.

יריב לוין: צר לי מאוד שלא נמצאו יותר חברי כנסת, שחשבו שזה מספיק חשוב.

רונית חייקין-יעקבי: הם בשדרות.

יריב לוין: יכול להיות, זה נכון, אבל היתה לי ישיבה אחרת היום, והיתה בה נוכחות הרבה יותר רצינית, אז עדיין זה עניין יחסי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב ראש, מכיוון שזה באמת אחד מהנושאים שהיו בעבר בכנסת, ואני ניסיתי לבדוק איך זה היה בשנת 2000, אם זה הוכיח את עצמו, הדבר היחיד שנותר לי זה לשאול את מזכירות הסיעות הוותיקות.

רוחמה אברהם-בלילא: נאמר כבר אז, שזה היה בין שעה לשעה וחצי מאוד מאוד מרתקת, שבה ישבו חלק מהממשלה, חלק מהשרים, ובחלק מהדיון גם ראש ממשלה, ונתקיים מנגנון של שעת שאלות ישירות לשרים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני העליתי את הסוגיה הזאת, כשבהתחלה היא נידונה בנשיאות, ואני מודה שלא אחת היא גם היתה על שולחני כיושבת ראש הוועדה ולאחר מכן כשרה המקשרת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה איזשהו מנגנון, שמאפשר לכנסת יכולת כניסה לתוך המשרדים עצמם, ויותר מזה, שר שהוא שר מקצועי שאמון על משרד מקצועי, מן הראוי שהוא יידע שהוא צריך לדעת בכל נושא ועניין.

רוחמה אברהם-בלילא: זה גם ישפר את איכות העבודה, את יכולת העמידה של שר לענות על שאלות בזמן אמת.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שנעשתה כבר עבודה קודמת בכנסת הקודמת בסוגיה הזאת, וזאת לא הפעם הראשונה שמציעים כזה דבר, וזאת לא הכנסת הראשונה שתוביל מהלך כזה, אני חושבת שאם נלך לקראת סוגיה כזאת, סוגיה כבדה שצריכים לדון בה בפורום כזה – אולי צריך לזמן מראש את כל יושבי ראש הסיעות באופן אישי, לא כחברי ועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: כל יושב ראש סיעה של הבית הזה יאמר את דעתו בעניין הזה, נפתח דיון יותר רחב, נציג מה קורה בעולם, ולכן הייתי מציעה שאולי נדחה את זה למועד אחר, כאשר מראש תינתן הזמנה לכל יושבי ראש הסיעות להשתתף בדיון הזה.

יריב לוין: אני מוכן לקבל את ההצעה, אבל בהסתייגות אחת.

יריב לוין: אני ביקשתי מדוקטור חן פרידברג שפגשתי במכון הישראלי לדמוקרטיה - ואני מניח שזה לא הכובע היחיד שלך, אבל רציתי - לשמוע איזושהי התייחסות וסקירה.

יריב לוין: נדמה לי שאת זה כדאי ואפשר לעשות, כי גם נוכל להפיץ את זה כחלק מהחומר שמופץ לחברים, כך שיהיה להם איזשהו בסיס כשהם יבואו.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה מה היא רוצה, האם היא תרצה להציג את זה בפני כל יושבי ראש הוועדות.

יריב לוין: את בהחלט יכולה.

יריב לוין: אם תגידי לי שאת מעדיפה לבוא עוד פעם, לא תהיה בעיה, אבל אני חושב שיכול להיות שיש יתרון מסוים, שיהיה מצע לדיון יותר מגובש.

יריב לוין: לכן אני גם הפצתי מראש את אותה סקירה שהוזמנה בשעתו על ידי יושבת ראש הכנסת הקודמת, דליה איציק, כי חשבתי שטוב שאנשים יבואו כשיש להם כבר איזשהו בסיס, אבל זה היה קצת יומרני, כי אולי היה קודם כל טוב שהם יבואו ואחר כך כבר נדאג לבסיס.

יריב לוין: אולי את מוצאת לנכון לומר חלק מהדברים עכשיו?

יריב לוין: כפי שתמצאי לנכון.

חן פרידברג: באתי גם לשמוע וגם קצת להשמיע.

חן פרידברג: אני חייבת להגיד שמבחינה מחקרית אין הרבה עבודות שנעשו על שעת שאלות בעולם, בטח לא ספציפית מבחינת חיוב – אני מבינה שהנושא פה הוא האם לחייב שרים להיות נוכחים בשעת השאלות.

יריב לוין: לקבוע איזשהו מנגנון חיוב לכולם.

חן פרידברג: קודם כל, אין לי שום בעיה להשתתף בדיון נוסף.

חן פרידברג: אני אשמח, ואפילו אני אוכל להכין סקירה יותר מקיפה, אבל מהמעט שקצת אספתי בנושא, קודם כל אני יכולה להגיד לכם ששעת שאלות קיימת ב-90% מהמשטרים הפרלמנטאריים בעולם, וכל היתר זה NA, זאת אומרת non available, שלא היו נתונים.

חן פרידברג: שעת שאלות זה משהו מקובל ברוב מדינות העולם, ומקובל כבר עשרות שנים.

חן פרידברג: בישראל זה מקובל החל מ-97' בפעם ראשונה.

תמר כנפו: מה פתאום, היתה שעת שאלות - - -

רוחמה אברהם-בלילא: היתה שעת שאלות חצי שנה.

רוחמה אברהם-בלילא: על פי התקנון שהיה, זו שעת שאלות שיושמה בפרק זמן של חצי שנה בשנת 2000 ולא נמשכה.

חן פרידברג: יש החלטה בנושא מ-97' בתקנון הכנסת, אבל לא משהו שיושם.

תמר כנפו: אבל שעת שאלות היתה בכנסת.

רונית חייקין-יעקבי: היה פינג-פונג.

חן פרידברג: את מדברת על השאילתות המהירות.

תמר כנפו: לא, היתה שעת שאלות.

יריב לוין: מתי?

תמר כנפו: אני יודעת שכאשר שאול יהלום היה שר תחבורה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: שנת 2000 למשך חצי שנה, אמרתי את זה וזה גם נכנס לתקנון.

תמר כנפו: מזכירות הכנסת היתה מודיעה על נושאים א', ב', ג' ו-ד'.

תמר כנפו: השר היה בא עם כל צוות המשרד.

תמר כנפו: הצוות ישב באולם המליאה, וחברי הכנסת שאלו, וזה היה פינג פונג והוא ידע.

תמר כנפו: אם הוא לא ידע, הצוות העביר פתקים.

רוחמה אברהם-בלילא: זה יהיה הדיון של הכנסת.

תמר כנפו: זה היה מרתק.

תמר כנפו: אלה היו שעה וחצי, שעתיים מרתקים, שבהם ראית אם השר מתמצא במשרד.

רונית חייקין-יעקבי: הוא ידע את הנושא, אבל לא את השאלות.

חן פרידברג: נושא שאילתות בכלל תלוי תרבות פוליטית.

חן פרידברג: באירופה יש מאמר שיצא לאחרונה, שקובע שהמענה על שאילתות והרצינות שממשלה מייחסת לשאילתות הוא תלוי תרבות פוליטית.

חן פרידברג: יש מדינות, שזה בכלל לא מעוגן בתקנון, ולמרות זאת לא יעלה על הדעת, ששר - כאשר הוא מקבל שאלה מחבר כנסת, לא יעלה על הדעת שהוא לא יגיע לפרלמנט ויענה על השאלה, בין אם זאת שאלה ספונטנית או שאלה שהוא הכין לה תשובה מראש, זאת אומרת שזה תלוי תרבות פוליטית.

חן פרידברג: אנחנו במזרח-התיכון והתרבות הפוליטית שונה, אבל זה מאוד משפיע.

חן פרידברג: השאלה היא האם צריך לעגן בתקנון ו"למשמע" שרים.

יריב לוין: מה שלא יהיה בתקנון, לא יקרה.

יריב לוין: אנחנו נמצאים בנקודת מוצא, שבלי לשאול אפילו, אני יכול לומר שהיא מוסכמת, שאנחנו צריכים לעגן את זה בתקנון.

יריב לוין: נדמה לי שזה ברור לגמרי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו גם מסכימים על עוד דבר אחד, שהקביעה הזאת בתקנון תיעשה מהכנסת הבאה.

יריב לוין: יכול להיות, אני בעד להחיל אותה מהכנסת הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: הלוואי ותצליח להעביר את זה, לדעתי לא תצליח.

יריב לוין: יכול להיות, שאם לא תהיה ברירה, זה מה שנעשה.

יריב לוין: יכול להיות, אבל גם יכול להיות שנקבע שחלק חל כבר מעכשיו וחלק אחר כך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יותר מאשמח.

יריב לוין: זה ברור, אנחנו באותו מקום.

יריב לוין: נגיע להכי טוב שאפשר להגיע.

יריב לוין: השאלה אם כן תקנון או לא תקנון, מבחינתנו אין צורך להתייחס אליה, ברור לגמרי שזה כן תקנון, עכשיו השאלה היא איך.

יריב לוין: אני שואל מה המכניזם.

חן פרידברג: למשל בסלובקיה, כל חברי הממשלה, בין אם קיבלו שאלות שקשורות אליהם או לא, חייבים להיות נוכחים בשעת השאלות.

חן פרידברג: זאת הוראת תקנון.

רוחמה אברהם-בלילא: דיון 40 חתימות, זה יהיה אפילו דיון יותר חשוב - - -

חן פרידברג: וזה דיון שמתנהל פעם בשבוע.

רונית חייקין-יעקבי: מה, פעם בשבוע כולם?

חן פרידברג: חייבים להיות נוכחים בשעת שאלות.

חן פרידברג: בשבדיה למשל חמישה שרים, בדרך כלל אוספים את השאלות שרלוונטיות לשרים האלה, אבל כל שבוע חמישה שרים חייבים להיות נוכחים סביב שולחן הממשלה כשעונים על שאילתות.

חן פרידברג: עצם העובדה שהם חייבים להיות כבר מעלה על קרנו של הפרלמנט בהגדרה, שחייבים לתת דין וחשבון למשמעות של פיקוח פרלמנטארי.

רוחמה אברהם-בלילא: לחשוב על הציבור שיראה - - -

יריב לוין: אני מושיב את ראש הממשלה עם כולם, ההצעה שלך – אני לוקח אותה מאה אחוז.

רוחמה אברהם-בלילא: ההצעה הראשונית שלי היא באמת להושיב את כל הממשלה פעם בחודש, ולשאול את ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה מטיל על שר לענות: אתה תענה בעניין המשרד הזה וכולי.

יריב לוין: אני לוקח את ההצעה שלך במאה אחוז, אבל אנחנו נראה לאן נגיע.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נתחשב בראש הממשלה, הוא עסוק, אחת לחודש זה בסדר.

חן פרידברג: יש מדינות שהוא מגיע גם פעמיים בשבוע.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר לסכם שאנחנו כן מסכימים שהפרק הזה ייכלל בתקנון, אנחנו מסכימים על העיקרון.

יריב לוין: בוודאי, על זה אין בכלל שאלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה שבפעם הבאה, כאשר יהיו כל יושבי ראש הסיעות, יש פה דף שהוא מרתק, שכל אחד מאתנו צריך לקרוא, מה נעשה בעולם.

רוחמה אברהם-בלילא: אם תרצה, נשב אתה אדוני היושב ראש ואני ביחד, נציע מנגנון משותף שיהיה לכלל הסיעות, ונקבע שמהיום בעוד חודש נביא את זה כהצעה ליושבי ראש הסיעות ונכניס את זה כפרק בתקנון.

יריב לוין: בסדר גמור.

יריב לוין: יש לנו סקירה שקיבלנו, אבל מה שחשוב לנו זה לראות סוגים של הדגמים שישנם, את החתך של מעורבות ראש הממשלה בתהליך הזה, את השאלה מה מתוך התהליך הזה נעשה בשאלות שנשלחות מראש וכמה זמן מראש, ומה נעשה בשאלות ספונטניות במקום.

רונית חייקין-יעקבי: זה היה רק ספונטני.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל יש מנגנון, למשל, שכל חברי הכנסת – לא זוכרת באיזו מדינה – שולחים את כל השאלות עד שעה מסוימת, ואז מחליטים מראש שיעלו רק 20 שאלות.

יריב לוין: יש כל מיני אפשרויות לחתוך את הדבר הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: בבריטניה בהגרלה מסוימת.

תמר כנפו: - - - היושב ראש מאשר.

תמר כנפו: לפעמים זו פשוט בושה וחרפה, אפילו חברי הכנסת השואלים לא נמצאים.

יריב לוין: נכון, אנחנו גם בזה צריכים לטפל.

תמר כנפו: אחרי שאישרו להם עכשיו בשעת שאלות של היום.

יריב לוין: קבענו מנגנון לשאילתות שעובד מצוין, פרט לבעיה אחת, שהשאילתות תקועות בסוף סדר היום, ואז התוצאה שאנשים לא נשארים וכל השאילתות נמחקות.

יריב לוין: גם כשאתה קובע את המנגנון הכי נכון, אם בסדר היום לא יקבעו את השאילתות יותר בהתחלה, זה כנראה לא יעזור.

חן פרידברג: אגב, זה מנגנון שעובד בפרלמנטרים אחרים, קובעים את שעת השאלות באמצע, ב-14:00 או ב-12:00.

רוחמה אברהם-בלילא: סלח לי אדוני היושב ראש, אני חייבת לצאת.

יריב לוין: אם יש הערות, תעירו לי לפני יום שני כדי שאדע.

יריב לוין: בסוף אנחנו צריכים לבחור דגם מסוים או סינתזה של דגמים, כדי שנגיע לאיזשהו מבנה, שאגב יכול להיות שיצטרכו גם לתקן אותו תוך כדי תנועה, אב לפחות נתחיל ונגיע למשהו שהוא יותר מאשר ה"שיעמומון" המוחלט שהולך פה ביומיום.

חן פרידברג: אם זה תלוי תרבות פוליטית ואתה לא מטיל סנקציה על אי-הגעה, איך אתה גורם להם בכל זאת להגיע?

רונית חייקין-יעקבי: דיברנו על זה.

יריב לוין: יכול להיות שיהיה צריך גם סנקציה בפנים.

יריב לוין: אני לא שולל את זה, אבל אני קודם כל רוצה לדעת מה אני רוצה לעשות בהנחה שאנשים באים ואחר כך לראות.

תמר כנפו: יש סנקציות לשר.

יריב לוין: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.