ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 339, 2010-10-26 11:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: על סדר היום הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון מס' 33) (מעבר מזיכיונות לרישיונות בשידורי טלוויזיה), התש"ע-2010.

אופיר אקוניס: שתי רביזיות היו על סדר היום, אולם בעקבות הסכמות שהושגו אתמול בלילה בין הקואליציה לאופוזיציה ובעקבות הדיון הממושך לקראת הקריאה הראשונה של תקציב המדינה וחוק ההסדרים, לא נדון היום ברביזיות.

אופיר אקוניס: נעביר את הדיון בהן לישיבה אחרת, למרות שהן מופיעות על סדר היום.

לאה ורון: הסרנו אותן מסדר היום, שלחנו תיקון.

אופיר אקוניס: נדבר על שאר הנושאים שלגביהם ביקשנו, גברת רובינשטיין, שתעבירו לנו נוסחים, גם בנושא חברת החדשות, ואני מבין, אדוני השר, שאתה רוצה להציג היום את נושא הגנות הינוקא.

אופיר אקוניס: קודם כול, האם יש לכם לחדש לנו משהו?

אופיר אקוניס: אחר-כך נמשיך לסעיף 1, על מועד המעבר, ונתקדם.

נגה רובינשטיין: היינו שמחים להתחיל בקריאה ובדיון בסעיפים שהעברנו לגבי מועד המעבר, פרישֹת המחויבויות ונושא האפיקים שנדון בישיבה הקודמת.

אופיר אקוניס: שאלתי מה התקדמתם מבחינת נוסחים, למשל באשר לחברות החדשות.

נגה רובינשטיין: זה נמצא עדיין בתהליך של עבודה.

אופיר אקוניס: בקיצור, אין חדש.

התקשורת משה כחלון: אפגש השבוע עם מנכ"לית הטלוויזיה החינוכית.

התקשורת משה כחלון: יש עוד קצת עבודה.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: כדאי שכולם יידעו.

התקשורת משה כחלון: אנחנו עושים את זה לאט ובטוח.

אופיר אקוניס: נעבור לנושא מועד המעבר.

אופיר אקוניס: עו"ד אתי בנדלר, רצית לומר משהו?

אתי בנדלר: מייד כשהם יציגו את התיקון המוצע.

אתי בנדלר: אנחנו מתחילים עם ההגדרה "מועד המעבר" בסעיף 1, בפסקה (4) בעמוד 1. כזכור, היועצת המשפטית של משרד התקשורת התבקשה להמציא לוועדה הצעת נוסח שבה יעוגנו העקרונות שביקשו בוועדה ושהצביעו עליהם.

אתי בנדלר: הנושא הראשון בהתאם לכך הוא ההגדרה "מועד המעבר".

טל רוזנפלד: "(3)	אחרי ההגדרת "יחידת שידור" יבוא:     "מועד המעבר" – יום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר 2012), או מועד מאוחר יותר שקבע השר בצו בהתאם להוראות סעיף 33ג;""

אתי בנדלר: סעיף 33ג רבתי מצוי בעמוד 7. אני מציעה שתציגי גם את זה ואז אעיר את הערתי.

טל רוזנפלד: סעיף 33ג – דחיית מועד המעבר     "השר רשאי, בהסכמת שר האוצר, ולא יאוחר מיום כ"ה באדר א' התשע"א (1 במרץ 2011), לדחות, בצו, את מועד המעבר למועד שלא יהיה מאוחר מיום י"ט בטבת התשע"ג (1 בינואר 2013), אם ראה כי יש צורך בדחייה כאמור.

טל רוזנפלד: "

אתי בנדלר: הנוסח המוצע בשני הסעיפים הללו אכן תואם לעקרונות שהוועדה אישרה.

אתי בנדלר: דא עקא, כאשר עברתי על זה אתמול בלילה התעוררה שאלה בראשי, כדלקמן: לכאורה אם השר לא מודיע בהתאם לסעיף 33ג המוצע עד 1 במרץ 2011 על דחיית מועד המעבר הרי שמועד המעבר הוא 1 בינואר 2012.

אתי בנדלר: מועד המעבר הוא המועד שבו בעלי הזיכיונות יכולים לעבור לרישיונות, אבל הוא גם המועד שבו מתחרים חדשים בשוק יכולים לקבל רישיונות, כאשר כל מטרת החוק, להזכירכם, היא עידוד התחרות ואפשרות למתחרים חדשים להיכנס לתחום של הטלוויזיה המסחרית.

אתי בנדלר: אחד הסעיפים האחרים שאושרו כבר בוועדה, או שחלקו אושר בוועדה, קובע שבעל רישיון יהיה זכאי לכך ששידוריו יופצו במערך השידורים הקרקעי-ספרתי, הידוע כ-DTT.

אתי בנדלר: כידוע, המערך הזה, כפי שהוקם עד כה, מאפשר הפצה של 6 ערוצים בלבד, כאשר למעשה, כפי ששמענו בסקירה בישיבה האחרונה, המערך הזה תפוס כולו.

אתי בנדלר: אני מזכירה כיצד: שני ערוצי רשות השידור, ערוץ הכנסת, "רשת", "קשת" וחברת "ישראל 10" נותנים ביחד 6 ערוצים, ועוד נאמר שצריך לשמור מקום לערוץ היהודי, ככל שהוא יעלה לאוויר.

מנשה סמירה: יש 5 ערוצים והוא הערוץ השישי.

מנשה סמירה: "רשת" ו"קשת" כרגע זה אחד.

אתי בנדלר: כרגע זה אחד, אבל צריך לשמור להם מקום, כי החל ממועד המעבר הם יכולים כל אחד מהם לקבל רישיון ואז הם יהפכו להיות שניים.

אתי בנדלר: כך שבכל מקרה יש 6 ערוצים + אחד, או 5 ערוצים + שניים אפשריים.

אתי בנדלר: דהיינו, כדי שבעל רישיון חדש, ככל שיהיה כזה, יופץ במערך ה-DTT צריך להקים מערך הפצה חדשה, או לעבות את המערך, כפי שנאמר.

אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, ותקן אותי אם אני טועה, מר סמירה הודיע לוועדה שתהליך הקמת מערך חדש אמור להימשך כ-18 חודשים.

מנשה סמירה: בין 16-18 חודשים.

אתי בנדלר: דהיינו, אם נהיה אופטימיים מאוד והחוק לצורך העניין יתקבל בכנסת ויפורסם ברשומות במהלך חודש דצמבר 2010, דבר שאני מטילה בו ספק, אבל לצורך העניין נניח שכך יקרה, בכל מקרה לפני אמצע שנת 2012 לא ניתן יהיה להפיץ שידוריו של בעל רישיון חדש, אם יהיה כזה, שיקום ויבקש.

אתי בנדלר: דהיינו, נראה לי שעלול להיווצר מצב, אם מועד המעבר יישאר 1 בינואר 2012 ובעלי הזיכיונות הקיימים יבקשו לעבור לרישיונות הם יהיו היחידים שיופצו במערך ה-DTT, כאשר בעל רישיון חדש לא יוכל להיות מופץ ב-DTT, דבר שייתן להם יתרון מוּבְנֶה על פני מתחרה חדש.

אתי בנדלר: לכן אני סבורה שראוי לשקול אם יש להשאיר את התאריך הזה, 1 בינואר 2012, או שבכל מקרה צריך לקבוע שהוא יהיה במועד שמערך ההפצה ב-DTT יאפשר הפצת שידוריו של בעל רישיון חדש.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להאיר את תשומת לב הוועדה והגברת בנדלר.

יוסי ורשבסקי: כאשר ערוץ 10 קם הוא הופץ רק באמצעות הכבלים והלוויין ולא באוויר, בניגוד לערוץ 2, ועד היום כך אנו מופצים ונמצאים בנחיתות מול ערוץ 2, ובכל זאת הוא קם.

יוסי ורשבסקי: אני סבור שצריך לקבוע את מועד המעבר כפי שהוצע כאן, ב-1 בינואר 2012, ומי שירצה להתחרות – אינני יודע מה היקף החדירה היום של ה-DTT, הוא לא גדול מאוד – יוכל להתחרות בתנאים הרבה יותר טובים מאשר ערוץ 10 התחרה בשנים הקודמות ועד היום.

יוסי ורשבסקי: לא על כך, לפי דעתי, צריך לדחות את המהלך המהותי של הרישיונות.

אתי בנדלר: מר ורשבסקי, אני רוצה להזכיר לך שאתם טענתם לא פעם שייתכן שאחת הסיבות לנחיתות של ערוץ 10 היא שלא הופצתם כפי שהופצו שידורי "רשת" ו"קשת".

אתי בנדלר: אתה אומר: מכיוון שאנחנו התחלנו מנקודת נחיתות, אני רוצה להבטיח שגם למתחרה חדש תהיה נחיתות לעומתנו.

יוסי ורשבסקי: לא כך אני אומר.

יוסי ורשבסקי: אני אומר שכאשר קיבלנו את הזיכיון לקחנו בחשבון שאלו התנאים.

יוסי ורשבסקי: נכון שעד היום אנו טוענים שאנו בנחיתות מול ערוץ 2, אבל אלה התנאים ואיתם אנחנו מתחרים.

יוסי ורשבסקי: בעת תחרות, מי שירצה להתחרות, בפרק זמן מסוים השידור יופץ לא על-ידי ה-DTT.

יוסי ורשבסקי: אני סבור שזה לא דבר מהותי שצריך לפגוע בעניין הרישיונות.

נגה רובינשטיין: אני מבקשת להתייחס.

נגה רובינשטיין: מכיוון שאנחנו יכולים לשמוע הערכות על פרק הזמן שיידרש להקמת המערך הנוסף, ויכול שיהיה באותו סדר גודל של ההערכות ויכול שיהיה קצר יותר או ארוך יותר, שר התקשורת ביקש להסדיר סמכות לשר לקבוע אפשרות של הארכה, כלומר להשאיר את זה כאופציה.

נגה רובינשטיין: המטרה של כולנו אמורה להיות שב-1 בינואר 2012 יהיה מעבר לרישיונות.

נגה רובינשטיין: המניעה לא קיימת בשלב הזה.

נגה רובינשטיין: ייתכן שתיווצר מניעה, ולכן נותרת סמכות השר, כאשר בתוך תקופה קצרה הוא יצטרך לקבל החלטה בעניין הזה.

אתי בנדלר: אם את אומרת שסמכות השר תיהפך לסמכות חובה ככל שיתברר שעד למועד המעבר המוצע היום, דהיינו 1 בינואר 2012, לא תהיה אפשרות להפיץ שידוריו של בעל רישיון חדש אז אפשר ללכת לכיוון הזה, אבל לא זה מה שמוצע כאן.

התקשורת משה כחלון: אני לא מקבל את זה.

התקשורת משה כחלון: לדעתי הסעיף צריך להישאר כפי שהוא.

התקשורת משה כחלון: אני לא יודע אם עד אז יעלה כבר לאוויר הערוץ הערבי.

התקשורת משה כחלון: מר ניצן חן יכול להגיד לנו מה המצב.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא יודעים כמה בקשות יהיו.

התקשורת משה כחלון: אי אפשר להסתמך רק על וְאִם, וְאִם, וְאִם.

התקשורת משה כחלון: אם לא, אז יתכבד מקבל הרישיון ויחכה חצי שנה ואז יעלה ל-DTT.

התקשורת משה כחלון: בצורה הזאת אי אפשר להתקדם.

רוברט טיבייב: עם האברכים אתם מתקדמים יפה מאוד.

התקשורת משה כחלון: אנחנו צריכים לדחות משהו בשביל מישהו שלא קיים בכלל, שאנחנו לא יודעים איפה הוא.

התקשורת משה כחלון: אם היית מדברת על "רשת" ו"קשת", בסדר, זה הגיוני, אבל "רשת" ו"קשת" כבר מכוסים.

אתי בנדלר: מי שמכוסה זה "רשת", "קשת" וערוץ 10 בלבד.

אתי בנדלר: זאת בדיוק הנקודה.

יוסי ורשבסקי: ערוץ 33 גם מכוסה.

התקשורת משה כחלון: עכשיו את רוצה שאנחנו נעכב את ההליך בגלל מישהו שאולי יבוא ואולי לא יבוא, למשל ערוץ ערבי, שאני לא יודע אם המכרז יתקדם ואם ייכנסו מתחרים.

התקשורת משה כחלון: יש יותר מדי דברים לא ברורים.

אתי בנדלר: אני מדברת על בעל רישיון חדש, אדוני השר.

התקשורת משה כחלון: אבל השישי, לצורך העניין, הוא הערוץ הערבי, שעדיין לא קיים.

התקשורת משה כחלון: הלוואי ויבוא, אנחנו רוצים שיבוא, אבל אנחנו לא רואים אותו.

התקשורת משה כחלון: כבר 3 פעמים זה נכשל ואינני יודע מה יקרה בפעם הרביעית.

התקשורת משה כחלון: לכן יש איזו אופציה.

התקשורת משה כחלון: לא הכול חסום.

התקשורת משה כחלון: פרט לכך, הרשות השנייה עובדת על הפרישֹה של ההרחבה.

התקשורת משה כחלון: אנחנו מטפלים בזה וגם דואגים למימון לטובת העניין הזה, וזה יהיה.

התקשורת משה כחלון: אי אפשר לעכב.

מנשה סמירה: ההסדר המוצע על-ידי משרד התקשורת בהצעת החוק כן נותן מענה, כי יש אפשרות.

מנשה סמירה: השר אמר בישיבה הקודמת שזה יהיה בהתייעצות גם לגבי היכולת הטכנית של הקמת המערך.

מנשה סמירה: המענה ניתן.

מנשה סמירה: יש אפשרות לדחות עד 1 בינואר 2013 אם יהיה צורך.

מנשה סמירה: כלומר, ההסדר נותן לזה מענה, ובלבד כמובן שיובאו בחשבון השיקולים הטכניים של הקמת המערכת, ונדמה לי שזה מופיע, יש התייעצות אתנו בעניין הזה.

נגה רובינשטיין: כרגע אין התייעצות.

נגה רובינשטיין: אנחנו מוכנים להוסיף התייעצות.

אתי בנדלר: אין התייעצות, וגם ההחלטה צריכה להתקבל עד 1 במרץ 2011.

אתי בנדלר: השאלה אם עד 1 במרץ 2011 בכל מקרה יהיה ברור מתי תהיה כבר מערכת נוספת שתוכל לפעול.

התקשורת משה כחלון: איפה בעל הרישיון?

התקשורת משה כחלון: ראית אותו?

אתי בנדלר: אדוני השר הצהיר יותר מאשר פעם אחת שמטרתה העיקרית של הצעת החוק הזאת לעודד תחרות, לפתוח את השוק, לפתוח את התנאים כך שניתן יהיה לתת רישיון לבעל רישיון חדש, לעודד את העניין.

התקשורת משה כחלון: אני אומר לך כחסיד גדול של תחרות, אני מוכן להמתין לבעל הרישיון הרביעי חצי שנה.

התקשורת משה כחלון: אם הוא יתעכב חצי שנה בגלל ה-DTT, אני מוכן לשאת את זה.

יוסי ורשבסקי: הוא לא יתעכב.

התקשורת משה כחלון: נניח שהוא יתעכב, במקרה הגרוע.

יוסי ורשבסקי: זה פלפול תלמודי.

אתי בנדלר: לכבוד לי אם אני מצליחה לפלפל פלפול תלמודי ...

נגה רובינשטיין: זה יימצא במסגרת השיקולים של השר.

ניצן חן: מה שנדחה משבוע שעבר זה הניואנס לגבי הערוץ הערבי המסחרי, שאחרי שיעלה יישאר בפיקוח של הכבלים והלוויין.

נגה רובינשטיין: עוד לא הגענו לזה.

רני בלייר: זה לא ערוץ ערבי אלא הוא מוגדר כערוץ בשפה הערבית.

אופיר אקוניס: ההערה של מר ניצן חן לא נדונה כרגע.

אופיר אקוניס: אני מבקש שתחזרי על הנוסח לגבי מועד המעבר.

אתי בנדלר: הנוסח הוא כפי שהוצע על-ידי משרד התקשורת.

אופיר אקוניס: עם המועדים שנקבעו ועם הסמכויות שניתנו לאישור שר התקשורת בהתייעצות עם שר האוצר.

נגה רובינשטיין: אנחנו מוכנים להוסיף התייעצות עם מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

נגה רובינשטיין: היינו מעוניינים עכשיו לקרוא ברצף את כל השינויים שנוגעים להוראות מועד המעבר, גם אם זה לא הסדר הכרונולוגי אבל זה הסדר המהותי.

נגה רובינשטיין: יש עוד שני סעיפים כאלה.

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: מזכיר לי עו"ר ניר ימין, אני מביאה לתשומת לב הוועדה, שלסעיף על פקיעת מועד המעבר יש הסתייגות של חבר הכנסת נחמן שי, שהציע שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

התקשורת משה כחלון: ממתי דנים בהסתייגות של אדם שאיננו?

אופיר אקוניס: לא דנים.

התקשורת משה כחלון: למה העליתם את זה?

אתי בנדלר: הזכרתי שהוגשה הסתייגות.

התקשורת משה כחלון: יש הסתייגות של חבר כנסת שלא נוכח כאן, אז לא דנים בה.

טל רוזנפלד: בעמוד 19, בסעיף 30, יש תיקון לסעיף 51ב רבתי שכבר אושר בוועדה, אבל בשל שינוי מועד המעבר וגם בשל התמשכות הליכי החקיקה יש כאן סיפה שכבר לא נדרשת.

טל רוזנפלד: סעיף 30(3) קבע: "(ב1) הרשות תפיץ, לפי בקשה של משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית, את שידורי הטלוויזיה של משדר כאמור ...".

אופיר אקוניס: אני מבקש שלא תקראי את זה.

אופיר אקוניס: על הסעיף הזה הוגשה רביזיה של חבר הכנסת אילטוב, שלא נמצא כאן כעת ולכן לא נוכל לדון בו.

אופיר אקוניס: הייתי מוכן לדון בזה, אבל הנהלת הקואליציה הגיעה להסכמות עם האופוזיציה, אז אני ממלא את בקשת הקואליציה לגבי הערוץ הערבי והערוץ הרוסי והתוספות או ההורדות, וחבל שכך.

אופיר אקוניס: כל מה שקשור בזה יידון בוועדה כאשר נעלה מחדש על סדר היום את בקשתו של חבר הכנסת אילטוב לרביזיה בעניין הוספת ערוץ ייעודי בשפה הרוסית למערך השידורים הדיגיטלי (ה-DTT).

אופיר אקוניס: זאת בקשת חבר הכנסת אילטוב, יושב-ראש סיעת "ישראל ביתנו".

טל רוזנפלד: יש תיקון נוסף שנובע משינוי מועד המעבר, אבל הוא בהוראות המעבר שהוועדה טרם אישרה ועוד לא קראה.

טל רוזנפלד: השאלה אם אתם רוצים לדון בזה עכשיו.

אתי בנדלר: אין טעם.

נגה רובינשטיין: בסדר.

נגה רובינשטיין: אז זה מה שנוגע למועד המעבר.

אתי בנדלר: הוועדה מצביעה כעת על ההגדרה "מועד המעבר" בסעיף 1, ועל סעיף 33ג, במסגרת סעיף 12 להצעת החוק, כפי שהוצע על-ידי משרד התקשורת, עם תוספת: "השר רשאי, בהסכמת שר האוצר ולאחר שנועץ במועצה".

אופיר אקוניס: לפני שאנו מעמידים להצבעה, האם יש הערות נוספות?

אופיר אקוניס: לאחר ההצבעה זה יהיה כבר מאוחר.

אופיר אקוניס: אין הערות.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הגדרת "מועד המעבר" בסעיף 1 להצעת החוק וסעיף 33ג לחוק העיקרי (סעיף 14 להצעת החוק) בתיקונים שהוקראו – 3 נגד – אין נמנעים – אין הסעיפים נתקבלו.

אופיר אקוניס: הסעיפים נתקבלו.

אופיר אקוניס: אדוני השר, ביקשת להציג כאן את נושא הגנת הינוקא.

נגה רובינשטיין: נתחיל אולי מהקצאת האפיקים ואז נעבור להגנות ינוקא.

אופיר אקוניס: מה יש לכם לחדש בהקצאת האפיקים?

נגה רובינשטיין: העברנו נוסח ואנחנו מבקשים לעבור עליו.

נגה רובינשטיין: יש שתי הצעות שאנחנו מעלים לוועדה.

נגה רובינשטיין: זה סעיף שאושר בשבוע שעבר, אך הוספנו בו את העקרונות הנוספים שהוועדה קיבלה.

טל רוזנפלד: בעמוד 42, תיקון חוק התקשורת (בזק ושידורים), בפסקה (2), הוספת סעיף 6כא1.

אופיר אקוניס: תסבירו לטובת כל הנוכחים שקוראים את הנוסחים שלכם את כל הצבעים, השינויים, המחיקות וכן הלאה.

טל רוזנפלד: אם רוצים הבהרה על הצבעים, מה שמודגש בצבע תכלת זה דברים ששינינו בעקבות ההחלטות העקרוניות של הוועדה.

טל רוזנפלד: מה שמודגש בצבע אפור זה תיקונים שכאשר סרקנו שוב את הצעת החוק חשבנו שנכון לתקן אותם.

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ב) הצענו שתי חלופות מכיוון שנדרשה לנו הבהרה של הוועדה האם התקופה שהיא מתכוונת שיהיו מגבלות על השימוש באפיקים 10 ו-22 מוגבלת בזמן או לא מוגבלת בזמן.

אתי בנדלר: לפני שאת עוברת לסעיף קטן (ב), אני מזכירה שבפסקה (2) של סעיף קטן (א) יש נוסח אחר שאושר על-ידי הוועדה.

ניצן חן: אדוני היושב-ראש, יש לי הערה קטנה.

ניצן חן: אני סבור שזה טעות קולמוס או טעות טכנית.

ניצן חן: בפירוט של כל סוגי הערוצים חסר כאן גם "בעל רישיון מיוחד".

ניצן חן: אם מזכירים שיש סמכות לשר ולמועצה לקבוע אופציה של ערוץ ייעודי, שידורי טלוויזיה broadcast וכולי, מן הנכון להזכיר גם "בעל רישיון מיוחד".

נגה רובינשטיין: אזכיר שעל הסעיף הזה הוועדה הצביעה כבר.

נגה רובינשטיין: השאלה על "בעל רישיון מיוחד" עלתה כבר בדיונים הקודמים במסגרת הצעה של משרד האוצר.

אופיר אקוניס: יש על כך גם רביזיה של חבר הכנסת פלסנר.

נגה רובינשטיין: לבקשתכם, אגב, הנושא לא נכנס.

נגה רובינשטיין: אנו סבורים שבמילא יש סמכות טבועה למועצה בהקצאות.

נגה רובינשטיין: כאן יש הסדר ייחודי יותר.

נגה רובינשטיין: אני לא מציעה לפתוח לדיון סעיף שהוועדה הצביעה עליו כבר.

דב אברמוביץ: אם יש רביזיה והוועדה תדון בזה במסגרת הרביזיה, בסדר, אז נתקדם עכשיו.

דב אברמוביץ: יש עיוות בהסדר, מכיוון שבהסדר המקביל שמופיע ביחס למפיק ערוץ עצמאי בלוויין, שהוא בדיוק כמו בעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים, יש לשר סמכות לקבוע גם את מקום האפיק.

דב אברמוביץ: צריך להפריד בין סמכות ובין שיקול דעת.

דב אברמוביץ: מבחינת שיקול הדעת, ייתכן שיש לו שיקול דעת כזה או אחר, בכל מקרה לגופו.

דב אברמוביץ: אבל מבחינת עצם הסמכות, כל ערוץ שהוא must carry, ואכן כל רשימת הערוצים הללו היא ערוצים שהם must carry, לרשות המוסמכת חייבת להיות סמכות עקרונית לקבוע את מיקום הערוץ.

דב אברמוביץ: אין זה אומר שהשר ישתמש בסמכות הזאת בכל פעם.

דב אברמוביץ: הוא צריך לשקול את השיקולים הרלוונטיים לגופם, אבל בוודאי לא התכוונו שלמפיק ערוץ עצמאי בלוויין יהיה כך ולבעל רישיון מיוחד לשידורי כבלים יהיה אחרת.

דב אברמוביץ: אני סבור שזה טעות.

דב אברמוביץ: נכון שזה נמצא גם בנוסח הקיים, זה השתרש, אבל זה השתרש שלא כדין.

דב אברמוביץ: אם הוועדה רוצה להוציא תחת ידיה חוק במחשבה תחילה, צריך את הטעות הזאת לשרש ולהביא את הדברים כפי שהם צריכים להיות.

דב אברמוביץ: נכון שהסמכות תהיה קיימת לגבי כל ערוץ שהוא must carry, שנכפה על הפלטפורמה על-ידי החוק או מכוח החלטה מנהלית שמתקבלת מכוח החוק, מכיוון שיש ניגוד עניינים מובנה.

נגה רובינשטיין: אתם התנגדתם לזה, דרך אגב.

דב אברמוביץ: באותו ערוץ must carry אין הסדר בין - - - ובין האינטרס של המחוקק לתת רישיון לאותו ערוץ.

אופיר אקוניס: בשבוע הבא נקיים רביזיה, על-פי בקשת חבר הכנסת פלסנר, והסעיף בוודאי ייפתח לדיון.

אופיר אקוניס: ברגע זה הוא לא נפתח.

דנה נויפלד: זה לא נושא הרביזיה.

נגה רובינשטיין: נושא בעל הרישיון לא קשור לרביזיה.

נגה רובינשטיין: מועצת הכבלים והלוויין בעבר התנגדה להוספת סמכות לעניין הזה בנושא בעל רישיון מיוחד.

נגה רובינשטיין: אם יש שינוי עמדה, נשמח לשמוע על כך מן המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין לפני הדיון הבא.

נגה רובינשטיין: מכל מקום, על הסעיף הזה הוועדה הצביעה כבר.

דב אברמוביץ: יש רביזיה על הסעיף כולו.

אופיר אקוניס: אכן הרביזיה היא על נושא שונה, אבל עדיין היא על הסעיף.

אופיר אקוניס: נראה מה יהיה.

אופיר אקוניס: אני גם לא יודע מה תהיה תוצאת הרביזיה.

אופיר אקוניס: ייתכן שהסעיף לא ייפתח בכלל לדיון.

דנה נויפלד: הרביזיה היא על ערוץ הכנסת.

אתי בנדלר: הרביזיה היא גם על השר הממונה.

אופיר אקוניס: יש לכם כאן שתי חלופות?

נגה רובינשטיין: כן.

נגה רובינשטיין: יש שתי חלופות.

נגה רובינשטיין: אנחנו מבקשים מן הוועדה להבהיר את העניין הזה.

נגה רובינשטיין: נציג את שתי החלופות.

נגה רובינשטיין: ההצעה שלנו, שמופיעה בחלופה השנייה, נראית לנו נכונה ומידתית יותר.

אופיר אקוניס: תקראי גם את חלופה 2 ואז תסבירי אותן ברצף.

אופיר אקוניס: אני מציע לכל הנוכחים להיות מרוכזים בשתי החלופות הללו, כי הן לא בלתי חשובות.

אופיר אקוניס: הן לא חלופות פרוזאיות.

אופיר אקוניס: נא להסביר את שתי החלופות.

אופיר אקוניס: על-פי החלופה השנייה יש כבר הגבלה לשנתיים.

אופיר אקוניס: אחרי שנתיים אפשר יהיה לשדר על ערוצים 10 ו-22?

נגה רובינשטיין: אחרי שנתיים יכולה להיות אופציה של הפעלת שיקול דעת, ויכול להיות גם בעל רישיון מכל סוג שהוא.

אופיר אקוניס: זה שינוי בעמדתכם?

נגה רובינשטיין: זה לא שינוי בעמדתנו.

אופיר אקוניס: לפחות על-פי מה שקראתי בעיתונים, יום אחרי הישיבה בכפר המכביה נכתב ששני האפיקים הללו לא יהיו קיימים יותר למשך זמן רב מאוד בציבוריות הישראלית או על המסך הישראלי, ואילו עכשיו אתם משנים את עמדתכם ואומרים: רק שנתיים.

אופיר אקוניס: זה שינוי גדול מאוד, אם הבנתי נכון.

אופיר אקוניס: אם לא הבנתי, תסבירי לי.

נגה רובינשטיין: בכפר המכביה הצגנו את המודל.

נגה רובינשטיין: לא אמרנו שלפי עמדתנו באפיקים 22 ו-10 צריך להיות איסור מוחלט, שלעולם לא ייעשה בהם שימוש, גם אם יהיו תושבים שיחזרו עד אז לישראל וכבר יהיו תושב חוזר וילדים שנולדו היום יעלו לכיתה א', כל הדברים הללו יתרחשו ועדיין אנשים לא ישתכנעו כאשר הם לוחצים על הערוצים 22 ו-10 שזה לא ערוץ 2 ולא ערוץ 10.

נגה רובינשטיין: אנו סבורים שכאשר הצופים יצפו באפיקים הללו לאחר חודש, חודשיים, שלושה חודשים, שנה או שנתיים יבינו כבר שלא נמצאים שם הערוצים המסחריים שהם זכרו ממספר שנים קודם לכן.

טלי גורן: ואז מה יהיה שם?

נגה רובינשטיין: יוכל להיות שם כל דבר שתאשר המועצה, כולל ערוצים מסחריים.

אבי ניר: בין אפס לאין-סוף, המספר שיצא לכם הוא 2.

נגה רובינשטיין: בואו נפריד בין ערוצים שמשדרים גם חדשות לציבור בישראל וערוצים עם פרסומות ובין בעלי רישיונות לפי חוק הרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: זה סעיף שנגיע אליו מאוחר יותר.

נגה רובינשטיין: אנו סבורים שאחרי שנתיים כאשר אנשים ילחצו באופן תדיר על הערוצים 22 ו-10 הם יבינו כבר שאתם לא שם.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא מוצאים סיבה להאריך את התקופה מעבר לזה.

נגה רובינשטיין: אתם סבורים שאחרי שנתיים אנשים עדיין לא יבינו שהיה מעבר של הערוצים המסחריים למקומות אחרים?

טלי גורן: אולי.

מיכל רפאלי כדורי: אולי תשאלו את הפלטפורמות שמכירות התנהגות של לקוחות ולא את מי שיש לו אינטרס?

טלי גורן: זה שונה לחלוטין מאשר מה שהצגתם כאן בישיבה הקודמת של ועדת הכלכלה.

נגה רובינשטיין: לא הצגנו.

נגה רובינשטיין: אמרנו שנביא הצעה עם מספרים.

טלי גורן: היתה התייחסות קונקרטית לגבי ערוצים מסחריים ולגבי ערוצי חדשות.

טלי גורן: היתה הגדרה ברורה מאוד.

טלי גורן: הצבעתם כאן על העיקרון, שמדבר גם על ערוצים מסחריים וגם על ערוצי חדשות ונותן שיקול דעת לשר מה לעשות בתקופת המעבר.

טלי גורן: לא דובר על שנתיים.

טלי גורן: בוודאי לא דובר על פרק זמן כל-כך קצר, ובוודאי לא דובר שאחרי שנתיים זה יעבור לאופציה של אפיקים מסחריים אחרים.

נגה רובינשטיין: עדיין לא הגענו לסעיף על בעלי רישיונות אחרים.

נגה רובינשטיין: זה הסעיף הבא.

נגה רובינשטיין: שם לא מדובר על שנתיים אלא על שלוש שנים.

אופיר אקוניס: אולי באמת נקרא בפרוטוקול מה העיקרון שעליו הצבענו.

דנה נויפלד: דובר על שנתיים אבל לא היתה הכרעה בעניין הזה.

טלי גורן: אתם דיברתם על 5 שנים ועל 10 שנים.

טלי גורן: אנחנו אמרנו שאפשר שנתיים, אפשר 5 שנים, אפשר גם חצי שנה.

טל רוזנפלד: היתה הצבעה על העיקרון.

נגה רובינשטיין: אבל במה העיקרון שונה?

אופיר אקוניס: אקרא מן הפרוטוקול את העיקרון שעליו הצבענו: "הוועדה מצביעה על העיקרון שבהוראות התאמה.

אופיר אקוניס: בסעיפים אחרים שיועברו לאישור הוועדה ייאמר כי אפיקים 22 ו-10 לא ייעשה בהם שימוש לערוצים שיש בהם פרסומת או חדשות או ערוץ אחר בעל מאפיינים אחרים עליהם יחליט השר, ובכלל זה לא יתקיימו שידורים כלשהם באפיקים 22 ו-10 למשך תקופה עליה יחליט השר".

נגה רובינשטיין: לכן יש שתי אופציות.

אתי בנדלר: אני מוכרחה לומר שהיתה אי-הבנה בנושא הזה.

אתי בנדלר: כאשר פנו אליי, ואני בדקתי את הרישומים שלי, לרבות הפרוטוקול, ראיתי שניתן להבין את החלטת הוועדה בשתי צורות.

נגה רובינשטיין: לכן הבאנו שתי אופציות.

אתי בנדלר: אפשרות אחת היא שלגבי הערוצים המסחריים, ערוצים ייעודיים שיש בהם פרסומות, לא תהיה אפשרות בכלל, ולגבי ערוצים בעלי מאפיינים אחרים – למשך תקופה שיחליט השר.

אתי בנדלר: אפשר לייחס את ה"למשך תקופה שיחליט השר" לגבי כל החבילה.

אתי בנדלר: זה לא היה ברור כל-כך.

אתי בנדלר: היה בינינו ממש ויכוח לגבי העניין הזה.

אתי בנדלר: לכן הצעתי שהוועדה תתן את דעתה לעניין ותפרש את החלטתה.

אופיר אקוניס: בחלופה השנייה אתם מציעים שהתקופה שעליה הצבענו באישור העקרוני תהיה של שנתיים.

אופיר אקוניס: זאת ההצעה שלכם.

נגה רובינשטיין: מכיוון שנדרשת איזו הבהרה על ההחלטה, ובהמשך להצעת היועצת המשפטית לוועדה, הבאנו שתי אופציות.

נגה רובינשטיין: האופציה השנייה מציגה את עמדתנו כפי שאנו סבורים שנכון שהדברים יהיו.

אופיר אקוניס: החלופה הראשונה קובעת שלעולם לא ישודרו ערוצים מסחריים על אפיקים 22 ו-10?

אתי בנדלר: רק לגבי מאפיינים אחרים השר יכול לאפשר את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, מלכתחילה נראה לי קצת מוזר כל נושא החלפת המְשדרים על האפיקים הללו, ואמרתי את דעתי גם בישיבה הקודמת וגם בישיבה בכפר המכביה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עובדה שכבר 3 ישיבות אנו מתעסקים באפיקים 22 ו-10 ולא מתקדמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נראה לי קצת תמוה, למרות שאני יכולה להבין את הרציונל הנכון מאוד של שר התקשורת, שאומר שצריך לעשות פריש-מיש, הכול מחדש, לכולם אותם דבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתמול חשבתי על איזה רעיון שלי, לא של השר, לא של אחד מן הזכיינים.

אופיר אקוניס: בוודאי חשבת לשים על אפיק 22 את ערוץ ה-BBC שדיברת עליו אתמול במליאה.

אופיר אקוניס: זה מקובל עליך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אקלקל לך את השמחה: לא, כי ל-BBC יש לי מקום אחר, ותיכף אגיד מה הוא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: פניתי לחלק מן הזכיינים ולחלק מן הפלטפורמות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי התקבלה בניגוד מוחלט לרצון שני הצדדים, אבל בכל מקרה אני רוצה להעלות אותה כאן כדי שנדבר עליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי אם אנחנו עושים כזה פריש-מיש בכל הערוצים על-פי הנחייתו של שר התקשורת, צריך להגיע לכבלים וללוויין ולקחת מהם פעם אחת בלבד, לא כל פעם לבוא אליהם ולפגוע להם באפיקים, וגם לא לפגוע במותג 2 ו-10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לקחת אפיקים מ-1 ועד 10 ולהפוך אותם לרצף של ערוצי טלוויזיה ישראלים, שיהיה שם גם ערוץ 1, אותו BBC, ערוץ 2 יישאר 2 ויהיה מכרז עליו ואנחנו עוד נקבל על זה כסף, ערוץ 3 של "הוט" יישאר כערוץ 3 של "הוט", "יס" מבחינתי יכול להעביר לערוץ 3 את "יס ישראלי", ערוצים 4 ו-5 ייצאו למכרז.

נגה רובינשטיין: אבל לא יהיה רצף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אל תערבבי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההצעה שלי הרבה יותר פשוטה מאשר אתם רוצים לעשות עם ערוצים 2 ו-10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אחזור על ההצעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 3 יהיה של "הוט", "יס" יכול לקחת את ערוץ 3 שלו ולשים בו את "יס ישראלי" או את מי שיחליט שהוא ערוץ המשפחה שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ערוץ 10 יישאר 10, ויהיה מכרז על 10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: באותו טווח יהיה גם ערוץ 8, שהוא ערוץ שחשוב מאוד שהציבור יראה והוא יישאר גם ב"הוט" וגם ב"יס".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כך נוכל ליצור רצף, מערוץ 1 ועד 10, לכל ערוצי הטלוויזיה הישראלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יודעת שלכולם יש התנגדות להצעה הזאת.

קריאה: ערוץ 8 לא משודר ב"יס".

קריאה: ב"יס" משודר "יס דוקו".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בדקתי לפני שבאתי עם ההצעה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה שנדון בנושא הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה יכול להיות רציונל נכון שאין בו פגיעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לדעתי יש כאן win-win situation.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון שאולי תהיה פגיעה בכך שחלק מן הערוצים המסחריים לא רוצים להיות ליד ערוצים חזקים כמו של "הוט" ו"יס", וייתכן ש"הוט" ו"יס" יגידו שהם לא מוכנים לתת את ערוצים 4, 5 ו-6, אבל אני סבורה שכדאי לדון בנושא הזה.

חמד עמאר: המגזר הערבי מהווה כמעט 20% מן התושבים בארץ ושם אין את הבעיה הזאת, כי לכולם כמעט יש צלחות.

חמד עמאר: בביתי יש צלחת ואני מחליט היכן למקם את הערוצים, מה ישודר במספר 1, במספר 2, במספר 3 ובמספר 100.

חמד עמאר: אנחנו מתווכחים על כך כבר 3 ישיבות וכל פעם אני עוזב את הישיבה באמצע.

חמד עמאר: צריך להחליט ולהתקדם.

התקשורת משה כחלון: משהו כנראה לא ברור כאן.

התקשורת משה כחלון: לא שינינו את עמדתנו.

התקשורת משה כחלון: לדעתי אפשר להצביע על זה.

התקשורת משה כחלון: זה כבר דיון שלישי על אותם דברים.

התקשורת משה כחלון: לא שינינו שום דבר.

התקשורת משה כחלון: דובר על כך שאני אחליט מתי שאחליט.

התקשורת משה כחלון: הגיעה לכאן המלצה להגביל לשנתיים את הזמן שאוכל להקפיא את הערוצים הללו.

התקשורת משה כחלון: פשוט נטלו ממני את האפשרות, ואני שותק ואומר בסדר.

התקשורת משה כחלון: סיכמנו שבמשך הזמן נקבע, בהתייעצות עם הפלטפורמות ועם הזכיינים, את מספר הערוצים, ולא נדבר על כך היום כדי לא לכבול את עצמנו.

התקשורת משה כחלון: אמרו לי: תוכל עד שנתיים.

התקשורת משה כחלון: זה השינוי היחיד.

התקשורת משה כחלון: נטלו ממני את הסמכות להחליט ל-10 שנים וקבעו רק לשנתיים.

התקשורת משה כחלון: זה כל השינוי, ואני מקבל אותו.

התקשורת משה כחלון: לדעתי צריך להצביע כי הנושא כבר לעוס ומעוך.

התקשורת משה כחלון: די!

כרמל שאמה-הכהן: אני גם בעד להצביע.

אילאיל לבנת: אנחנו סבורים שכדי לבדוק את מה שכולנו מסכימים עליו, הערך של הנכס של המותג הזה, יש אנשי מקצוע שנועדו לכך.

אילאיל לבנת: עם כל הכבוד לשנות הלימודים שנדרשות ממשפטנים, יש אנשי מקצוע שיודעים להעריך, בין היתר, את הזיכרון של הצופה הממוצע.

אילאיל לבנת: לסבור שבחלוף שנתיים הצופה הממוצע יזכור או לא יזכור מי היה או מה היה בערוץ 22, זה החלטה שבעינינו היא שרירותית וחייבת להסתמך על מחקרים ועל אנשי מקצוע שמבינים בתחום הזה.

מיכל רפאלי כדורי: אני מבקשת להגיד דבר שכדאי שיידעו כאן כולם, כולל זכייני ערוץ 2. כאשר אנחנו מחליפים מספר אפיק, ובעיקר של אפיקים כל-כך אטרקטיביים, אם לא נהפוך את העולם כדי ליידע את הלקוחות שלנו שעשינו את זה המוקדים שלנו יקרסו.

מיכל רפאלי כדורי: מבחינתנו קריסת מוקדים היא דבר שאנו לא יכולים לסבול – זה הורג לנו מכירות, זה מרגיז את הלקוחות שלנו.

מיכל רפאלי כדורי: אין לנו שום עניין להחביא שום דבר.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מיידעים את הלקוחות שלנו כאשר אנו מעבירים ממקום למקום ערוץ קטן ושולי כמו TCM, אנחנו מיידעים את הלקוחות שלנו כאשר אנו מזיזים ערוץ איטלקי.

מיכל רפאלי כדורי: אם לא נודיע, אנחנו נקרוס.

מיכל רפאלי כדורי: תניחו שיש גם לנו אינטרס לא להחביא את המעבר הזה ולא לשמוח לאידם.

מיכל רפאלי כדורי: אין לנו עניין בזה.

מיכל רפאלי כדורי: הלקוחות שלנו נמצאים אצלנו בשל סיבות רבות מאוד, וגם כדי לצפות בערוצים הללו, אנחנו לא מתכחשים לזה.

מיכל רפאלי כדורי: לכן תניחו שאנחנו לא יכולים להסתיר את זה מהלקוחות שלנו כי אנחנו נקרוס.

מיכל רפאלי כדורי: זה דבר אחד.

מיכל רפאלי כדורי: דבר אחר, טכנולוגית גם אצלנו כל לקוח בביתו יכול לבחור לעצמו איזה מספר שהוא רוצה.

מיכל רפאלי כדורי: זה עניין שלו.

מיכל רפאלי כדורי: הוא יכול לקרוא לערוץ 22 ערוץ 55 ולערוץ הספורט לקרוא ערוץ 22, אבל זה במכשיר בביתו.

יורם מוקדי: כל החוק הזה, שקוראים לו רפורמה, אני לא בטוח שרבים מהיושבים סביב השולחן הזה רוצים שיקרה.

יורם מוקדי: ייתכן שיש גורמים מסוימים שרוצים שהוא יקרה.

יורם מוקדי: כל החוק הזה, לפחות בעיניי כצופה, הוא חוק שיעשה רע לטלוויזיה המסחרית, רע לצופים, אבל כמובן לרפורמה יש את ההיגיון שלה.

יורם מוקדי: מישהו יודע כנראה מה ההיגיון, למרות שאני לא בטוח שהוא באמת הוסבר בשולחן הזה.

יורם מוקדי: אחרי זה באה יוזמה של שר התקשורת, שאמר: אני בדיאלוג עם הגורמים אראה האם אפשר לקבוע רצף ערוצים כזה או אחר.

יורם מוקדי: לרצף הערוצים יש השלכות, כי לוקחים מאפיקים 22 ו-10 את הערוצים הקיימים, וזה בוודאי לא מוסיף להם בריאות, בלשון המעטה.

יורם מוקדי: אנחנו לא ביקשנו את זה ולא רוצים את זה.

יורם מוקדי: אנחנו גם סבורים שמי שלוקח את אפיק 22 מערוץ 2 צריך לשקול טוב-טוב מה זה עושה ומה ההשלכות של הדבר הזה.

יורם מוקדי: אחרי שלוקחים את 22 ושורפים את העסק, אומרים: עכשיו בואו נביא מומחה, נביא שמאי, אחרי ששרפנו את העסק, כדי שיגיד מה שווה העסק, או מה היה שווה לפני ששרפנו אותו.

יורם מוקדי: אז אולי נשאיר שיקול דעת לשר התקשורת, שיהיה רשאי לקבוע רצף ערוצים, אבל לא יהיה חייב לקבוע רצף ערוצים, ואחרי שיסיים את כל הדיון הזה אולי יחליט שהוא רוצה להשאיר את 22 ו-10 על כנם ובא לציון גואל והכול בסדר.

יורם מוקדי: זה כל-כך מורכב וכל-כך מסובך ויש לזה כאלה השלכות.

יורם מוקדי: למה שבמסגרת הדבר הזה לא יהיה כבר שיקול דעת לשר התקשורת?

יורם מוקדי: תודה.

דבורה קמחי: אני מבקשת, אם אפשר, לתקן את הנוסח.

דבורה קמחי: כתוב בהצעת החוק "שידורי ערוץ שעיקר שידוריו שידורי חדשות" ואני מציעה לשנות את זה ל"שידורי ערוץ שבשידוריו נכללים שידורי חדשות".

נגה רובינשטיין: אם, נניח, יש מבזק פנימי של 5 דקות, גם צריך להיות איסור כזה?

מיכל רפאלי כדורי: ואם זה הערוץ המקומי שמשדר חדשות מקומיות?

דבורה קמחי: תמיד יש גבול.

דבורה קמחי: "עיקר שידוריו" זה הגדרה כללית מאוד.

דבורה קמחי: אף אחד לא יודע מה זה.

דבורה קמחי: כך הוחלט גם בישיבת הוועדה הקודמת, נאמר שלא יהיו בו חדשות.

דבורה קמחי: זאת ההחלטה שקראו כאן מן הפרוטוקול לפני 10 דקות.

נגה רובינשטיין: בערוץ הבידור משדרים חדשות בידור.

נגה רובינשטיין: זה גם נכלל?

מיכל רפאלי כדורי: חדשות המדע, חדשות הבידור, גם זה נכלל?

ניצן חן: החלופה השנייה שהציע שר התקשורת בהחלט סבירה, מידתית ומאוזנת.

ניצן חן: בכלל, כל החלטה של איסור מוחלט ו"לעולם לא" נשמעת לי בלתי סבירה בעליל.

ניצן חן: זה לא עשרת הדברות ואם ירצה שר התקשורת, היום או בעוד 5 שנים או בעוד 10 שנים - - -

אופיר אקוניס: ערוצים 10 ו-22 במשך שנתיים לא יהיו באוויר, ואחר-כך ישודרו שם ערוצים חדשים.

אופיר אקוניס: זה המשמעות של ההצעה.

נגה רובינשטיין: עוד לא הגענו לסעיף על בעלי רישיונות.

אופיר אקוניס: עם כל הכבוד למשרד התקשורת, אפשר לקיים על כך אלף דיונים אם צריך, אבל אנחנו לא נמצאים כאן בצוללת.

אופיר אקוניס: יש בחוץ ציבור צרכנים שרוצה לדעת.

אופיר אקוניס: יום אחרי ישיבת כפר המכביה קראנו שאנחנו הצבענו על העיקרון שערוצים 10 ו-22 כבר לא יהיו יותר במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: עכשיו אתם מציעים שהם לא יהיו במדינת ישראל רק למשך שנתיים.

אופיר אקוניס: אנחנו מנסים להבין.

אבי ניר: אדוני צודק לגמרי.

אבי ניר: זאת האמת לאמיתה.

אבי ניר: זה הליכה אחורה.

נגה רובינשטיין: אמרנו שערוצים 10 ו-22 ייצאו למכרז.

נגה רובינשטיין: בואו נדייק.

אופיר אקוניס: את אמרת כאן בחלופה 2: במשך שנתיים ערוצים 10 ו-22 לא יהיו קיימים בממירים.

התקשורת משה כחלון: ומה יקרה אחרי שנתיים?

נגה רובינשטיין: אחרי שנתיים יהיה שיקול דעת למועצות להחליט האם ערוצים 10 ו-22 - - -

התקשורת משה כחלון: יגיעו הזכיינים ויאמרו למועצה: אם ערוץ 22 משדר פינוקיו אנחנו מתרסקים, אז לא יתנו להם לשדר שם פינוקיו.

התקשורת משה כחלון: מה מסובך בזה?

התקשורת משה כחלון: כל דבר לקבוע בחוק?

התקשורת משה כחלון: חבריי הזכיינים, אל תחשבו שכל חוק עובד לטובתכם.

התקשורת משה כחלון: בסוף גם אתם יכולים להצטער על זה.

התקשורת משה כחלון: חוק הוא דבר קשיח מאוד ובעייתי.

התקשורת משה כחלון: חייבים להשאיר איזו מידת גמישות.

התקשורת משה כחלון: אתם לא יכולים להגיד שלאף אחד אין שיקול דעת, שיושבת כאן חבורת מטומטמים שכל שיקול דעת שלהם מהווה סיכון.

התקשורת משה כחלון: תפסיקו עם הדברים האלה.

התקשורת משה כחלון: בסוף עוד תתבעו מאתנו לסייע לכם, ואגיד לכם שאנחנו לא יכולים, שאנחנו כבולים לחוק, כפי שקרה לנו עם ערוץ 10, ומר ורשבסקי יכול לספר לכם שהיינו צריכים לשנות חקיקה בתוך 72 שעות כדי לעשות צדק.

התקשורת משה כחלון: אז תפסיקו עם הדברים האלה ותפסיקו להיבהל מכל דבר.

התקשורת משה כחלון: שנתיים לא יהיו ערוצים 10 ו-22.

התקשורת משה כחלון: גמרנו.

התקשורת משה כחלון: אם אחרי שנתיים צריך יהיה להאריך בעוד 5 שנים, נאריך בעוד 5 שנים.

התקשורת משה כחלון: לא יושבת כאן חבורה של דבילים.

טלי גורן: זה נתון לשיקול דעתך?

טלי גורן: זה בסמכותך?

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים שזה יהיה "עד שנתיים".

התקשורת משה כחלון: זה עובר לשיקול המועצה.

התקשורת משה כחלון: כל-כך לא מעניינים אותי הדברים האלה, מה אצלי ומה אצל המועצה.

התקשורת משה כחלון: אני סומך על המועצה בדיוק כפי שאני סומך על עצמי.

התקשורת משה כחלון: אני מוכן שממחר רק המועצה תחליט.

התקשורת משה כחלון: הדבר הזה בכלל לא מעניין אותי.

התקשורת משה כחלון: אני חושב שאתם צריכים לשים את מבטחכם באנשי הציבור ובאנשי המקצוע שיידעו לעשות את האיזונים הנכונים.

התקשורת משה כחלון: לא בכל דבר תנהלו אותנו בחקיקה.

חיים אורון: כל הזמן אני מתרוצץ בין הוועדות, מגיע לכאן ורואה שחוזרים לאותו דיון, ובסוף אני אפילו לא מצביע.

חיים אורון: אני לא מבין למה אי אפשר להגיד את הדבר הבסיסי, שערוץ 10 וערוץ 2 לא נמצאים על המסך.

חיים אורון: כמה זמן ובאילו תנאים – ייקבע בסמכות המועצה והשר: שנתיים, 17 שנים, 12 שנים וחצי.

מיכל רפאלי כדורי: לכל דבר ועניין?

מיכל רפאלי כדורי: לכל סוג ערוץ?

חיים אורון: לא. יש כאן כל-כך הרבה שיקול דעת, כולל שיקול דעת של יושב-ראש הכנסת שהוא בעלים של ערוץ, וגם של ראש הממשלה שהוא בעלים של ערוץ.

חיים אורון: אני מצפה מכולכם להגיד: חברים יקרים, תקחו מיושב-ראש הכנסת את הבעלות על ערוץ, תקחו מראש הממשלה את הבעלות על ערוץ.

חיים אורון: עכשיו אני שומע שהוא כבר בעלים של שני ערוצים.

חיים אורון: כל ההסדרה הזאת תהיה רגולציה שפועלת במסגרת של חוק.

אופיר אקוניס: אתה תומך בהצעת משרד התקשורת להקפיא לשנתיים?

אופיר אקוניס: אמרת: או שנתיים או 17 שנים.

חיים אורון: לא. המועד והאופן יהיו בסמכות השר – שכנראה אף פעם לא יהיה מהמפלגה שלי – והרגולטורים.

חיים אורון: זה המנגנון הנכון.

חיים אורון: אני לא יודע להעריך.

חיים אורון: מישהו אמר כאן שיש אנשי מקצוע שיודעים להעריך האם הזיכרון האישי נמחק אחרי שנתיים.

חיים אורון: אצלי, לפי דעתי, הוא נמחק אחרי יומיים.

חיים אורון: אבל זה לא משנה.

חיים אורון: כנראה שאני אחד הקליינטים, ויש אחרים.

חיים אורון: אלה בדיוק נושאים מקצועיים.

חיים אורון: חברי הכנסת שמוזנים מכל מיני לחישות דנים בנושאים שאני מרגיש שאני לפחות לא מסוגל להחליט בהם, ואין לי מה לעשות.

חיים אורון: בעוד עשרות נושאים, לפעמים בצער רב, אני מוותר על היכולת לקבל את ההחלטה.

חיים אורון: לכן עמדתי על כך שיהיה כאן עיקרון הרצף, ולא אמרתי אם הרצף יהיה בין 1-10 או בין 11-20 או בין 32-42.

חיים אורון: העיקרון של הרצף צריך להיות בחקיקה.

חיים אורון: המימוש שלו צריך להיות על-ידי הרגולטורים והשר.

חיים אורון: אותו דבר גם בקטע הזה, שמקבל כאן ממדים בלתי אפשריים.

חיים אורון: אם שנתיים מספיק, שיהיה שנתיים.

חיים אורון: אם צריך 4 שנים, שיהיה 4 שנים.

אתי בנדלר: ואם לדעת השר חצי שנה תספיק, או בכלל לא?

חיים אורון: זה בסמכותו.

אתי בנדלר: כלומר, אתה לא רוצה להגביל באופן כלשהו את התקופה?

חיים אורון: אני לא מגביל אותו לתקופה מסוימת.

חיים אורון: אני מגביל אותו בעיקרון, והוא יצטרך לעמוד בו.

חיים אורון: 22 ו-10 לא מונחים על השולחן בתחרות על המספרים בשלב הזה שבו מדובר.

אתי בנדלר: מהו השלב הזה?

אופיר אקוניס: זה כן צריך להיות כתוב.

אופיר אקוניס: "בשלב הזה" – זה יבוא לידי ביטוי ב-X זמן: שנתיים, שלוש, עם אפשרות לקצר את משך הזמן, גם זה יכול להיות, אבל זה צריך להיות כתוב.

אופיר אקוניס: משרד התקשורת בעצמו הציע שנתיים.

אתי בנדלר: כאשר אתה אומר "בשלב הזה", אני לא יודעת למה הכוונה.

אתי בנדלר: אני צריכה להבין את ההצעה שלך, לְמה אתה מתכוון.

חיים אורון: חבר הכנסת אקוניס, אין לי בעיה שתאמר "לפחות שנתיים", אבל מעבר לזה – זה בסמכות השר.

חיים אורון: הוא לא יכול לקבל החלטה על חצי שנה, אבל הוא כן יכול לקבל החלטה על 42 שנים וחצי.

אתי בנדלר: כאשר אתה מדבר על כך שבמשך שנתיים לא יוכל לקבל החלטה – לא יוכל לקבל החלטה לגבי מה?

אתי בנדלר: לגבי זה שערוץ מסחרי או ערוץ שממומן מפרסומות לא יהיה באותם ערוצים, או ערוץ כלשהו, או בעל רישיון חדש?

חיים אורון: ככל שאני לא מבין בעניין, לפי דעתי זה צריך להיות ערוץ כלשהו.

חיים אורון: כאן יתחיל עכשיו ויכוח על דקת חדשות, על שלושת-רבעי דקת חדשות.

אתי בנדלר: אתה אומר שבמשך שנתיים לא ישודרו באפיקים 10 ו-22 שידורים של בעל רישיון או ערוץ תיעודי?

חיים אורון: בכפר המכביה שכנעו אותי שמדובר בשני נכסים שנותנים "פוֹר" למי שיחזיק בהם.

אופיר אקוניס: בזה שוכנענו.

חיים אורון: אם ה"פוֹר" הזה יהיה בידי זכיין אחראי ורציני – מצוין, אבל אם את ה"פוֹר" הזה יקנה מישהו בהמון כסף, אם השיקול כספי, ואחר-כך ימלא אותו, תסלחו לי, בזבל.

חיים אורון: אני גם אדיש לגבי זה?

חיים אורון: אני לא אדיש לגבי זה.

חיים אורון: לכן הפתרון שאליו הגעתי, תשאירו את הערוצים הללו בצד ושום בניין לא מתמוטט.

מיכל רפאלי כדורי: ותקחו לנו 7 ערוצים, 5 ערוצים ועוד שניים, במקום הכי חשוב.

מיכל רפאלי כדורי: זאת המשמעות.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: אתה הצעת "לפחות שנתיים".

אתי בנדלר: עדיין ההצעה לא ברורה.

מיכל רפאלי כדורי: לכל ערוץ?

מיכל רפאלי כדורי: לכל דבר?

אתי בנדלר: אתה מציע שלפחות שנתיים לא ניתן יהיה לעשות שימוש באפיקים 22 ו-10 לערוצים מסחריים.

מיכל רפאלי כדורי: למה "לפחות שנתיים"?

אתי בנדלר: הוא מציע שלא תהיה אפשרות לעשות שימוש לערוצים אחרים שאינם בעלי רישיונות.

אתי בנדלר: למשל ל"פינוקיו" או "נשיונל גיאוגרפיק" ניתן יהיה לעשות שימוש בערוצים 10 ו-22 לדעתך?

ניצן חן: למה לא?

אתי בנדלר: אני לא אומרת אם כן או לא.

אתי בנדלר: אני מנסה להבין את ההצעה.

מיכל רפאלי כדורי: אתה אומר: אם זה זכיין אחראי.

מיכל רפאלי כדורי: מי הוא זכיין לא אחראי?

אתי בנדלר: דיברת בשלב כלשהו על החשכת הערוצים הללו.

אתי בנדלר: אדוני היושב-ראש, יש כאן הצעה שאני עדיין לא מבינה אותה.

אופיר אקוניס: תיכף הוא יחזור עליה, אבל בינתיים נתתי את רשות הדיבור למר חיים סלוצקי.

חיים סלוצקי: יש גם בעלי ערוצים פרטיים, כמוני.

חיים סלוצקי: אני מספר 7 בכבלים, יש לי ערוץ פרטי.

חיים סלוצקי: אתם רוצים לקחת לי את המספר, אז לפחות שתהיה אפשרות שאקבל את 22 או 10.

חיים סלוצקי: לא ייתכן שגם תקחו את הרכוש שלי וגם לא תתנו לי אפשרות לקבל את אפיקים 22 או 10.

חיים סלוצקי: אין חיה כזאת.

חיים סלוצקי: אני לא מבין בכלל את הרעיון הזה של המספרים.

חיים סלוצקי: אתם הולכים לפגוע באנשים שיש להם ערוצים פרטיים.

חיים סלוצקי: האם הכוונה שלכם לפגוע באנשים?

חיים סלוצקי: מה אתם רוצים לעשות?

חיים סלוצקי: לא הבנתי.

חיים סלוצקי: אתם רוצים להגיד כאן: גם ניקח לך את 7 וגם לא ניתן לך את 22 או 10.

חיים סלוצקי: למה?

חיים סלוצקי: תחכה שנתיים.

חיים סלוצקי: אז שיחכו שנתיים לקבל את 7, את המספר שלי.

חיים סלוצקי: בניתי אותו בהרבה מאוד כסף ובעמל רב.

חיים סלוצקי: אתם לא יכולים להרוס כך רכוש.

חיים סלוצקי: אין חיה כזאת.

אופיר אקוניס: הוא יכול להיות ב-10 או ב-22 במשך שנתיים.

אתי בנדלר: זאת השאלה.

אתי בנדלר: לכן אמרתי שאני לא מבינה עד הסוף את הצעתו של חבר הכנסת אורון.

אתי בנדלר: במשך אותן שנתיים השר יוכל להחליט - - -

אופיר אקוניס: בואו נאמר שבשנתיים הראשונות מר סלוצקי יוכל להיות על 22.

אתי בנדלר: זאת השאלה.

אתי בנדלר: אני מנסה להבין.

אתי בנדלר: זה לא ברור.

אתי בנדלר: בישיבה הקודמת חבר הכנסת אורון דיבר על החשכת המסך.

אופיר אקוניס: הוא לא משדר פרסומות ועיקר שידוריו אינם שידורי חדשות.

אופיר אקוניס: אה, חדשות הבידור.

אופיר אקוניס: מר ניצן חן, איך מוגדרות חדשות הבידור?

ניצן חן: חדשות הבידור הן לא חדשות, אבל זה תוכנית מצוינת.

ניצן חן: אדוני היושב-ראש, דווקא ההערה האחרונה של מר סלוצקי מחדדת, ואני ממשיך את הדברים שאמר חבר הכנסת אורון.

ניצן חן: צריך להשאיר לשר את הסמכות.

ניצן חן: נניח שבתום השנתיים הוא יחליט, והמועצות ימליצו לו, שהשידור הקהילתי, שיש שם רכיב של חדשות, ישודר בערוץ 10, או למשל הערוץ הערבי או הטלוויזיה החינוכית.

ניצן חן: הנוסח כרגע לא מאפשר רכיב של חדשות בתוך הערוץ.

ניצן חן: אפילו ערוץ Broadcast, או חלילה ערוץ החדשות הייעודי, אפילו הטלוויזיה החינוכית או הערוץ הקהילתי לא יכולים להיות.

ניצן חן: לכן לדעתי צריך להמשיך את הקו - - -

מיכל רפאלי כדורי: גם ערוץ הספורט לא יכול להיות כי יש חדשות ספורט.

אבי ניר: אני רוצה להזכיר איך יצאנו לדרך.

אבי ניר: התקבלה כאן החלטה, ויש לי לפעמים תחושה שההחלטה הזאת כבר מובנת מאליה, לקחת את אחד הנכסים הכי חשובים, בעצם הנכס היחיד.

אבי ניר: אמרתי את זה כבר בישיבה הקודמת.

אבי ניר: לנו יש רק ערוץ אחד, יש לנו רק מספר אחד, זהו.

אבי ניר: אנחנו חיים לא מדמי מנוי שיכולים לעבור אתנו מאפיק לאפיק, אלא מצופים שרגילים לצפות במספר מסוים.

אבי ניר: אנחנו מוכנים להתחלק באגרה של המדינה, אם יש רעיון כזה, ואנחנו מוכנים לקבל דמי מנוי, אבל כרגע הצעה כזאת לא עומדת על הפרק.

אבי ניר: כלומר, הקיום שלנו תלוי אך ורק בצופים.

אבי ניר: במקום להציע, בעקבות השינויים האלה, הגנת ינוקא לזכיינים שעוקרים אותם ממקומם, או טיפול כלשהו, מגיעה הצעה – ואני עונה לאדוני השר – לעקור אותנו.

אבי ניר: אחרי שההצעה הזאת עוברת, ונאמר שבערוצים 2 ו-10 לא יהיו זכיינים מסחריים ולא תהיה בהם תחרות – ושוב, אני מזכיר לכולנו, מי שעובר כאן את הטראומה, מי שאין לו 100 ערוצים, מי שאין לו דמי מנוי זה רק אנחנו – מהר מאוד מגיעה הצעה: אולי רק לשנתיים, אולי אחרי שנתיים נכניס לשם כבר זכיין מסחרי.

התקשורת משה כחלון: אני רוצה לעשות סדר.

התקשורת משה כחלון: לשנתיים או 3 שנים – השר, ולאחר מכן – המועצות.

התקשורת משה כחלון: אף אחד לא אמר שזה יהיה שנתיים וזהו.

אבי ניר: לדעתי אתם קצת טועים במחשבה על מי אתם צריכים להגן כאן.

אבי ניר: גברת רובינשטיין מגינה בחמת זעם הגנת ינוקא, אבל לא שמעתי שום ניסיון שלה להגן על הזכיינים שעוברים מערוץ לערוץ, שזה כל קיומם.

אבי ניר: בדיון הקודם היא אמרה לי מעבר לשולחן: האם מדובר ב-5 שנים, ב-7 שנים?

אבי ניר: ושוב אני אומר, במתמטיקה הזאת, 5 שנים, 7 שנים, אין-סוף, הפתרון במשוואה – שזה באמת מתמטיקה שאני לא מכיר – יצא שנתיים.

אבי ניר: לקחתם את סוף השבוע לחשוב על זה ויצא לכם המספר 2. בעיניי המספר הזה מדאיג, כי הוא חושף כוונה.

אבי ניר: הוא מדאיג כי אם לשם אתם מתכווננים אז כנראה יש איזו כוונה, כי אחרת מדוע באמת לדבר על המספר 2?

נגה רובינשטיין: אז למה לדבר על המספר 3 או 5?

נגה רובינשטיין: ראשית, זה 3 שנים.

נגה רובינשטיין: בדיון הקודם אמרתי שזאת שאלה שתצטרך להישקל.

אבי ניר: מ-2, 5 או 10 בחרתם את 2.

נגה רובינשטיין: ה-5 או 10 היו הצעות שלך.

נגה רובינשטיין: מכיוון שאתה התחלת עם 10 ומר אבי וייס עבר ל-5 ואני אמרתי 2, אמרתי לך שהשאלה אם זה יהיה 2 או 10 תצטרך לבוא בפני הוועדה.

נגה רובינשטיין: לשר התקשורת אין שום תוכניות לגבי מה שיהיה בעוד שנתיים.

נגה רובינשטיין: אנחנו לא יודעים מי יהיה ומה יהיה.

נגה רובינשטיין: אבל למה אתה רוצה לשלול שיקול דעת מהשר ומן המועצות?

אבי ניר: אם ההיגיון של כל המהלך הזה הוא כפי שאתם הצגתם, שבערוצים 22 ו-10 לא יהיו זכיינים מסחריים, אז האם ההיגיון הזה תקף לשנתיים?

אבי ניר: אולי הוא תקף רק לשנה וחצי או לשנה?

אבי ניר: יש עיקרון של ודאות.

אבי ניר: כשאתה יוצא להתחרות בערוץ שבו אתה רגיל להיות במשך 17 שנים, אתה צריך לדעת פחות או יותר את האופק.

נגה רובינשטיין: מה החשש שלך?

נגה רובינשטיין: ואם זה יהיה בעוד 3 שנים?

אופיר אקוניס: עו"ד נגה רובינשטיין, לא שכנעת אותי לגבי השנתיים.

אופיר אקוניס: מאין זה בא?

אופיר אקוניס: מאיזה ממוצע של מה שאת, מר וייס ומר ניר הצעתם ואימצת את עמדתך?

אבי ניר: המכנה המשותף הנמוך.

אופיר אקוניס: היא שמעה את עמדתכם ואימצה את עמדתה.

נגה רובינשטיין: אני יכולה להסביר.

נגה רובינשטיין: קודם כול, אלה לא העובדות מכיוון שההצעה שלנו לגבי בעלי רישיות היא 3 שנים ולא שנתיים.

אופיר אקוניס: אני מציע 3 שנים.

נגה רובינשטיין: אחרי 3 שנים זה תלוי במועצות.

אבי וייס: להחשכה?

אבי וייס: לְמה?

נגה רובינשטיין: להחשכה זה שנתיים לפי ההצעה של חבר הכנסת אורון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין החשכה בכלל.

חיים אורון: עו"ד נגה רובינשטיין אמרה דבר אחר.

חיים אורון: תחזרי על מה שהסברת.

נגה רובינשטיין: לעניין ההחשכה, חבר הכנסת אורון ביקש בישיבה הקודמת, ואת זה הוועדה אימצה, שיהיה שיקול דעת לשר להחשכה מהרגע הראשון.

חיים אורון: על-פי אותו היגיון שלא יושבים כאן סביב השולחן 200 אנשים ומחלקים ערוצים.

חיים אורון: פעם השתכנעתי ממר חיים סלוצקי, אחר-כך השתכנעתי ממר אבי ניר.

חיים אורון: אני מודה מראש, אני לא מכיר את הנושא, ולא בטוח שחבריי מכירים טוב יותר.

חיים אורון: רוצים כאן לתפוס חקיקה שאחר-כך תגביל את כולם.

חיים אורון: תשאירו את הנושאים הללו בתוך מסגרת.

אופיר אקוניס: שמעתי את המספרים – 5 שנים, 10 שנים, שנתיים.

אופיר אקוניס: אני מציע שנצביע על הדבר הבא: "במשך 3 שנים אסור להשתמש באותם אפיקים לשידוריו של בעל רישיון, לערוץ המשדר פרסומות ולערוץ שעיקר שידוריו הם שידורי חדשות".

אבי וייס: ה"עיקר" הוא בעייתי.

אבי וייס: צריך לכתוב: "ערוץ המשדר חדשות".

אבי וייס: למה "עיקר"?

אופיר אקוניס: "ערוץ שעיקר שידוריו הם שידורי חדשות, או ערוץ אחר בעל מאפיינים שיקבע השר.

אופיר אקוניס: השר רשאי להורות שלא ייעשה שימוש בערוצים אלה בתקופה האמורה".

אופיר אקוניס: אם אינני טועה חבר הכנסת אורון ביקש שזה יהיה בסמכותו של השר.

אופיר אקוניס: "לאחר התקופה הזאת, השר רשאי להגביל את השימוש באפיקים אלה לסוגי שידורים או לתקופה שיקבע.

אופיר אקוניס: "

התקשורת משה כחלון: אני מבין שאני הולך להישאר במשרד 40 שנים ...

אבי וייס: אדוני היושב-ראש, מה זה "עיקר"?

אבי וייס: אם ערוץ משדר 24 שעות ביממה ו-11 שעות מתוכן משדר חדשות, זה כבר לא עיקר.

אבי וייס: לכן אני סבור שלערוץ הזה אסור לשדר חדשות למעט חדשות של הערוץ הקהילתי.

אבי וייס: אפשר להחריג את זה.

מיכל רפאלי כדורי: מה עם חדשות הספורט?

מיכל רפאלי כדורי: תסגרו לנו את הפלטפורמה.

אבי וייס: "עיקר" זה "טריקי", זה לא תמים.

אבי וייס: יכולים לשדר חדשות 11 שעות מ-24 שעות ביממה והנה זה עומד בלשון החוק.

אבי וייס: אני חושב שלא צריך לשדר חדשות בכלל בערוץ הזה.

נגה רובינשטיין: המונח "עיקר שידוריו" נעשה בו שימוש בחוק התקשורת בהקשרים שונים.

נגה רובינשטיין: למשל ההגדרה של בעל רישיון לוויין, גורם שמשדר שידורים לווייניים שצריך לקבל רישיון, היא "מי שעיקר שידוריו מיועדים לקהל בישראל".

נגה רובינשטיין: מובן שמדובר במבחן מהותי.

נגה רובינשטיין: מי שעיקר שידוריו מיועדים לקהל בישראל יכול להיות מי שמשדר 8 שעות, אבל 8 שעות מרכזיות, ולאו דווקא 12 שעות, שזה איזה מבחן מתמטי.

נגה רובינשטיין: "עיקר שידוריו" זה מונח שמקובל בחקיקה.

אבי ניר: למה לא תנסחי "שחלק מהותי משידוריו זה חדשות"?

אבי ניר: "עיקר שידוריו" נשמע כמותי.

נגה רובינשטיין: המונח "עיקר שידוריו" קיים בחוק וגם יש לגביו פסיקה.

נגה רובינשטיין: אנו סבורים שהוא בהיר דיו.

נגה רובינשטיין: אם נחשוב, בעקבות ההצעה שלכם, שזה לא בהיר דיו, אפשר יהיה לשנות אותו.

דבורה קמחי: אנחנו מבקשים שהנוסח יהיה פשוט וברור.

דבורה קמחי: אנחנו לא רוצים להגיע לבתי-משפט.

אופיר אקוניס: מה יותר ברור מזה?

דבורה קמחי: לא רוצים פסיקות בעניין.

דבורה קמחי: "ערוץ שלא נכללות בו חדשות" זה ברור מאוד.

דבורה קמחי: אף אחד לא יצטרך לפרש בעוד כמה שנים מה זה עיקר ומה זה לא עיקר.

אבי וייס: נכון.

אבי וייס: גברת רובינשטיין, האם ערוץ 23 של הטלוויזיה החינוכית מתאים לז'אנר הזה?

אבי וייס: אם כן, ערוץ 2 נמצא בבעיה חמורה, כי ערוץ 23 הוא ערוץ עם תכנים טובים, שאחרי זמן קצר יש אפשרות שייכנס פנימה והופ, פתאום יהיו לו 10% צפייה.

אופיר אקוניס: במתכונתה הנוכחית הטלוויזיה החינוכית לא תוכל להיות משודרת על אפיק 22 כי היא משדרת חדשות.

אבי וייס: אבל זה לא עיקר שידוריה.

אבי וייס: זה רק ערב חדש, וזה לא חדשות, זה אקטואליה, וזה לא אקטואליה אלא מיני-אקטואליה.

אבי וייס: הלקונה הזאת בעייתית.

חמד עמאר: יש הגדרה ל"עיקר"?

נגה רובינשטיין: "עיקר שידוריו" זה דבר שכבר נמצא היום בתוך החוק, כאשר המבחן שנקבע לגביו הוא מבחן מהותי ולא מספרי.

נגה רובינשטיין: זה לא צריך להיות 12 שעות ולא צריך להיות 50% מן השידורים.

התקשורת משה כחלון: "עיקר שידוריו הם שידורי חדשות" – זה ל-3 השנים הקרובות?

התקשורת משה כחלון: אני מבקש להוריד את המילה "עיקר".

התקשורת משה כחלון: לא ישדרו חדשות.

אתי בנדלר: "למעט חדשות מקומיות".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה עם אקטואליה?

אופיר אקוניס: חדשות זה אקטואליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לכתוב: חדשות ואקטואליה.

אופיר אקוניס: חדשות הבידור נכנס להגדרה של "חדשות"?

דנה נויפלד: יש גם ערוצים זרים.

דנה נויפלד: אין הגדרה ל"חדשות".

אופיר אקוניס: יש היגיון בריא.

אופיר אקוניס: חדשות הבידור הן לא חדשות, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: הן חדשות בידור.

התקשורת משה כחלון: ניסיתי להבין אם יש הגדרה למושג "עיקר".

התקשורת משה כחלון: אם יהיה מבזק חדשות אחד ביום אתם אומרים שזה לא "עיקר", אבל לא שמעתי מה זה "עיקר".

התקשורת משה כחלון: החשש שלהם נכון, אלא אם תתנו לי הגדרה מה זה "עיקר".

דנה נויפלד: יש לי הצעה.

דנה נויפלד: ערוץ זר שמשדר מבזק חדשות, לדוגמא, הרי אין לנו בעיה עם זה, נכון?

דנה נויפלד: כי הוא לא מתחרה.

דנה נויפלד: הבעיה היא בערוצים שמתחרים.

אופיר אקוניס: ערוץ זר משדר חדשות לא בעברית.

דנה נויפלד: לא כתוב שם בעברית.

דנה נויפלד: לכן החשש הוא מפני הערוצים שמתחרים בחברת החדשות, לצורך העניין.

דנה נויפלד: אם זה יהיה ערוץ "לוגי" לא אכפת לך גם אם יקראו לזה חדשות.

דנה נויפלד: נכון?

דנה נויפלד: גם אם זה יהיה 17 שעות מתוך 24 שעות ביממה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהמדיניות נקבעה על-ידי השר.

אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון את הסדרי הממשל בישראל, השר קובע מדיניות, והוא אמר את דברו.

דנה נויפלד: זה עולה בקנה אחד עם ההצעה של השר ועם מדיניותו.

דנה נויפלד: אני מכירה את המדיניות.

התקשורת משה כחלון: יש 200 ערוצים, אז בשניים מהם לא יהיה שידור.

אבי וייס: כל מה שלא מוצא חן בעיניך זה אומר שעברת את הגבול?

דנה נויפלד: זה לא העניין.

דנה נויפלד: מעבר לזה, הצעתו של השר מעולה.

דנה נויפלד: כל שאני מנסה לעשות זה לנכות מתוך ההצעה את מה שלא רלוונטי בשבילך.

אופיר אקוניס: נדמה לי ששר התקשורת אמר את דברו.

אופיר אקוניס: נדמה לי שהמדיניות נקבעת על-ידי השרים ולא על-ידי הפקידוּת, טובה ככל שתהיה.

אופיר אקוניס: תתקבל כאן החלטה בעוד 2 דקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת להוסיף: "חדשות ואקטואליה".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש היום הרגל, אחרי שהתחלתי את זה בערוץ 9, לעשות אולפן פתוח שבו יש הרבה מאוד אקטואליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו מתכוונים לחדשות אני רוצה לכלול בזה גם אקטואליה.

אתי בנדלר: את מדברת על תוכניות בענייני היום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מבחינתי זה חדשות.

אבי וייס: זה בדיוק דוגמה לכך שצריך להיות שיקול דעת למישהו, לשר.

אבי וייס: לא כל דבר הוא מכונית יפנית, מה לעשות.

אופיר אקוניס: זה אומר שהטלוויזיה החינוכית לא שם.

יפה ויגודסקי: עדיין לא קיבלתי תשובה מהיועצת המשפטית של משרד התקשורת לגבי הרצועה של הטלוויזיה החינוכית בתוך ערוץ 2. יש לי מה לומר בעניין הזה.

יפה ויגודסקי: אם אמרת, כבוד היושב-ראש, ואתה צודק, שהחוק נמצא מעל הכול, אז על-פי החוק כל הניסיונות לנסות להוציא אותנו לא יצליחו.

שאול מגנזי: הדיונים האלה יימשכו עד - - -

דנה נויפלד: מטרתי בסך הכול לקווננן את הצעתו של השר, שהוא גם השר שלי, ומבחינתי גם ראש הממשלה.

דנה נויפלד: הרעיון הוא שהערוצים שיעלו לא יתחרו באופן ישיר בשידורי החדשות.

דנה נויפלד: זה מה שמטריד כרגע את מר אבי וייס.

דנה נויפלד: לכן, ככל שמדובר בשידורי חדשות שאינם מתחרים בו אין שום סיבה לא לשים אותה שם, גם אם קוראים לזה חדשות.

דנה נויפלד: לכן גם ערוץ המדע שמשדר את חדשות המדע לא צריך להיכנס לגדר ההגדרה.

דנה נויפלד: אין הגדרה בתוך החוק ל"שידורי חדשות".

דנה נויפלד: לכן, ככל שמדובר בשידורים מהסוג שלא מתחרים בהם, אין שום סיבה שלא ישודרו בערוצים שמתפנים.

דנה נויפלד: כל שאני מבקשת להבהיר, שמדובר בחדשות מהסוג שמתחרה בערוץ החדשות.

אתי בנדלר: את יודעת איך להגדיר את זה?

יורם מוקדי: לכן לא צריך לכתוב את זה בחוק אלא לתת שיקול דעת לשר.

יורם מוקדי: כאן אנחנו מפספסים בגדול.

אתי בנדלר: אחרי הוויכוח על שידורי החדשות אני רוצה להפנות את תשומת הלב לערוצים שמשדרים פרסומות.

אתי בנדלר: בניגוד להצעה שהובאה על-ידי משרד התקשורת שאומרת "שעיקר הכנסותיו מפרסומות", אני מציעה למחוק את המילה "עיקר" ולכתוב: "שמשדר פרסומות", או "שהכנסותיו מפרסומות".

קריאה: פרסומות וחסויות.

אתי בנדלר: ב"ערוצים ייעודיים" מדובר ב"ערוץ ייעודי הממומן באמצעות שידורי פרסומת" ואין כאן מבחן של כמות הפרסומות.

אופיר אקוניס: נצביע על 3 שנים.

אופיר אקוניס: "במשך 3 שנים אסור להשתמש בערוצים הללו לשידורי בעל רישיון, ערוץ המשדר פרסומות, ערוץ ששידוריו הם שידורי חדשות ותוכניות בענייני היום, למעט חדשות מקומיות, או ערוץ אחר בעל מאפיינים שיקבע השר.

אופיר אקוניס: השר רשאי להורות שלא ייעשה שימוש בערוצים אלה בתקופה האמורה.

אופיר אקוניס: לאחר 3 שנים השר רשאי להגביל את השימוש באפיקים אלה לסוגי שידורים או לתקופה כפי שיקבע, סמכויות השר, באישור ולאחר היוועצות במועצות.

אופיר אקוניס: " מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הנוסח שהוקרא לסעיף 6כא1(ב) – 2 נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: הסעיף נתקבל.

נגה רובינשטיין: ההצבעה היתה גם לגבי בעל רישיון וגם לגבי ערוצי חדשות וערוצים המשדרים פרסומות.

נגה רובינשטיין: הנוסח שהבאנו מפוצל בין שני סעיפים.

אתי בנדלר: אין טעם להמשיך לקרוא את הנוסח שהצעתם.

אתי בנדלר: אנסח את זה מחדש ואתן את הנוסח ליושב-ראש הוועדה.

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: אני מודה מאוד ליועצת המשפטית לוועדה.

נועה גבע: יש לי עוד שאלה על הסעיף שהצביעו עליו.

נועה גבע: היות וההגבלות על סוג השידורים בערוצים הללו מוגבלות בזמן, לא ראוי להגביל גם את האפשרות של ההחשכה בתקופת זמן מסוימת?

נועה גבע: השינויים בשוק הזה כל-כך דינמיים שלעשות את זה בלתי מוגבל בזמן נראה קצת לא פרופורציונלי.

אתי בנדלר: זה מוגבל בזמן, רק ל-3 השנים הראשונות.

אתי בנדלר: השר יכול להורות או על הגבלה או על החשכה.

נגה רובינשטיין: ההחשכה לא מוגבלת.

מיכל רפאלי כדורי: אנחנו מבקשים מהשר לשקול להגביל בזמן את ההחשכה.

מיכל רפאלי כדורי: זה לא יכול להיות.

מיכל רפאלי כדורי: לוקחים מאתנו 7 ערוצים.

מיכל רפאלי כדורי: תחשבו גם על הלקוחות שלנו ועל הרגלי הצפייה שלהם.

אתי בנדלר: לכאורה לאחר 3 שנים שיקול הדעת של השר איננו מוגבל, גם לגבי סוגי הערוצים וגם לגבי התקופה, בעוד שלגבי החלק הראשון ייאמר במפורש "בכלל זה להורות כי לא ייעשה שימוש בכלל באפיקים אלה".

אתי בנדלר: לגבי השלב שלאחר 3 שנים זה לא ייאמר.

אתי בנדלר: מכלל ההן אתה שומע לאו.

אתי בנדלר: לא תהיה לו סמכות להורות על החשכה מעבר ל-3 שנים.

נועה גבע: למה לא לקבוע "עד 3 שנים"?

אתי בנדלר: משום שיש הבדל בנוסח שהיושב-ראש קרא ושעליו החליטה הוועדה לגבי הסמכויות של השר עד 3 שנים ולאחר מכן.

נגה רובינשטיין: השר יוכל להפעיל שיקול דעת לגבי החשכה לתמיד.

אתי בנדלר: אני ממש לא מסכימה לדעתך.

אתי בנדלר: הוועדה החליטה עכשיו על שינוי.

אופיר אקוניס: עו"ד בנדלר תנסח את הדברים.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: לשאלת חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', השר יכול להשיב לך.

התקשורת משה כחלון: אמרתי שאם תהיה רשות תקשורת אז חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ' תחליט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שאלתי מה קורה אם אין שר.

דנה נויפלד: אז מתקנים את החוק בכל מקרה.

אופיר אקוניס: במקום "השר" בכל הדברים יבוא "ראש הרשות".

אופיר אקוניס: עוד חזון למועד.

אופיר אקוניס: חכי, נסיים עם זה ונעבור לחוק הבא על הרשות שלא הגיע עדיין אפילו לקריאה ראשונה.

התקשורת משה כחלון: הוא בדרך.

נגה רובינשטיין: אנחנו עוברים לרצף, הוראות המעבר, על הקצאה של 5 אפיקים.

נגה רובינשטיין: אני מדברת על סעיף 6כא1(ד) בעמוד 44.

נגה רובינשטיין: הוועדה הצביעה עליו כבר בישיבה הקודמת.

דנה נויפלד: הצביעו על העיקרון.

אתי בנדלר: תקראו את זה שוב.

אתי בנדלר: אין לי כרגע את הרשימות שלי כדי לראות אם הוועדה הצביעה על זה או לא.

לאה ורון: הוועדה הצביעה על העיקרון, לא על הנוסח המדויק.

לאה ורון: מאחר וניסחתם את זה כדאי אולי שהוועדה תצביע על נוסח הסעיף.

טל רוזנפלד: מה שהצענו בפסקה (4) לא רלוונטי עכשיו.

טל רוזנפלד: הצענו שבעל רישיון לא יהיה במשך 3 שנים.

טל רוזנפלד: הכנסתם את זה כבר בסעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: אז את חלופות 1 ו-2 אפשר למחוק.

אתי בנדלר: זה ינוסח בהתאם להחלטת הוועדה.

נגה רובינשטיין: אנחנו מציעים, על דעת שר התקשורת, שההקצאות הבאות יבוצעו כבר על-ידי המועצות.

נגה רובינשטיין: כלומר, ההקצאה הראשונה תבוצע על-ידי שר התקשורת וההקצאות הבאות יבוצעו על-ידי המועצות.

מנשה סמירה: ההקצאה הראשונה היא של 5 ערוצים.

נגה רובינשטיין: כן.

אתי בנדלר: כלומר, בפסקאות (2) ו-(3) זה רק המועצות.

אתי בנדלר: מה קורה אם יש חילוקי דעות בין המועצות?

ניצן חן: אם יש מחלוקת בין המועצות, יקבע השר.

אופיר אקוניס: את העיקרון אישרנו.

אתי בנדלר: לא ברור מה העיקרון לאחר ההקצאה הראשונה.

נגה רובינשטיין: אם יש מחלוקת בין המועצות – השר יכריע.

נגה רובינשטיין: רק להבהרה, קביעת הסריה הבאה של האפיקים תיעשה על-ידי המועצות.

נגה רובינשטיין: שינוי של מספרי האפיקים נמצא בסמכות המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין, בהתייעצות כמובן עם הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

דנה נויפלד: הסמכות נתונה לשינוי.

אתי בנדלר: בפסקה (2) מדובר על הקצאה נוספת לאחר ההקצאה הראשונה של 5 אפיקים.

אתי בנדלר: של מי תהיה הסמכות?

התקשורת משה כחלון: אני מבקש להשיב.

התקשורת משה כחלון: בשלב הראשון, לגבי 5 הערוצים הראשונים – השר, לאחר התייעצות עם המועצות.

התקשורת משה כחלון: לך אני אומר, יותר לאחר התייעצות עם הזכיינים והפלטפורמות.

אתי בנדלר: אתה רשאי להתייעץ, וראוי שתתייעץ עם כל מי שאתה מוצא לנכון.

התקשורת משה כחלון: זאת המטרה, לקיים התייעצות ולא להכריע בזה עכשיו.

התקשורת משה כחלון: הבנתם שאני לא מאוהב בחקיקה שכובלת ידיים של אף אחד.

התקשורת משה כחלון: צריך את מרחב הגמישות, ואני מבקש אותו.

התקשורת משה כחלון: אני סבור שזה נכון וטוב לכולם.

התקשורת משה כחלון: לגבי ה-5 הראשונים, לאחר התייעצות עם כל הגורמים, אני אחליט.

התקשורת משה כחלון: לאחר מכן, ה-5 הבאים או ה-2 או ה-1 – המועצות.

התקשורת משה כחלון: כמו בכל דבר, כאשר יש מחלוקת בין המועצות יש שר ממונה שמכריע.

התקשורת משה כחלון: אין טעם לקיים על כך דיון ואני מבקש להצביע.

התקשורת משה כחלון: תצביע, ואני חושב שאתה רוב מוחלט כאן, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: הדיון התקיים ומוצה מכל עבריו.

אתי בנדלר: דיברת על ההקצאה הנוספת.

אתי בנדלר: ומה לגבי שינוי במיקום?

דנה נויפלד: זה סמכות רגילה של המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

אתי בנדלר: זה לא מה שמוצע כאן.

אתי בנדלר: הפרידו את זה לפסקאות שונות ולכן אני שואלת.

יורם מוקדי: אני מציע שייכתב "השר רשאי להורות" ולא "השר יורה", כי ייתכן שאחרי שהשר יקיים את כל התהליך הזה הוא לא ימצא את הנוסחה המושלמת לאיזון בין כל האינטרסים של הצופים, הערוצים והזכיינים וירצה להשאיר את המצב על כנו.

יורם מוקדי: מדוע לא להשאיר לו את שיקול הדעת לא לפרק את הדבר הזה?

התקשורת משה כחלון: השר יורה להשאיר את המצב על כנו.

יורם מוקדי: על-פי הנוסח הנוכחי, אדוני השר, אין לך שיקול דעת.

יורם מוקדי: אתה חייב להורות על אפיקים חדשים ולעקור אותם ממקומם.

יורם מוקדי: אם יהיה לך שיקול דעת תוכל להחליט.

התקשורת משה כחלון: תודה.

התקשורת משה כחלון: אני מסכים להערה.

התקשורת משה כחלון: במקום "השר יורה" יבוא "השר רשאי להורות".

נגה רובינשטיין: לא. מה פתאום?

התקשורת משה כחלון: אני מחליט.

התקשורת משה כחלון: אני אורה על ההקצאה.

התקשורת משה כחלון: אם ארצה לא להורות, לא אורה.

נגה רובינשטיין: ברור מלכתחילה שאתה מפעיל את שיקול הדעת, שיש לך סמכות לעשות שימוש בשיקול דעת.

התקשורת משה כחלון: שלא יווצר מצב שבכל מקרה אני חייב להורות על שינוי הערוצים, כפי שאמר מר מוקדי.

נגה רובינשטיין: ברור שלא בכל מקרה אתה מורה.

נגה רובינשטיין: אין לך מועדים.

התקשורת משה כחלון: אני מבקש לעשות את זה כך.

אופיר אקוניס: אני מודה לך מאוד, כבוד השר.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 6כא1(ד), עם התיקונים שהוכנסו בו – 1 נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: הסעיף נתקבל עם התיקונים שהכניסו השר והיועצת המשפטית לוועדה.

נגה רובינשטיין: משפטית אין משמעות לדבר הזה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תגישי רביזיה.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים.

לאה ורון: את אמורה לומר באילו סעיפים משרד האוצר מבקש לדון עכשיו.

נגה רובינשטיין: יש בקשה של משרד האוצר.

נגה רובינשטיין: שאלתי אם אפשר לדון בסעיפים האלה בהתאם לבקשת האוצר.

נגה רובינשטיין: אם אי אפשר, אי אפשר.

נגה רובינשטיין: לכן שאלנו.

אופיר אקוניס: לא, אי אפשר כרגע.

זהר קדמון סלע: מה לגבי החלופות בפסקה (4)?

אופיר אקוניס: נצא להפסקה עד שעה 1,  נאכל ארוחת צהרים ונחזור מרוכזים יותר.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה ב-12:40 ונתחדשה ב-13:15)

אופיר אקוניס: אנחנו מחדשים את הישיבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לחזור להצעה שהצעתי קודם.

אופיר אקוניס: הצבענו כבר על הסעיף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני רוצה להגיש הסתייגות על סעיף אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני כן יש לי איזו הקדמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה שהשר צריך להחליט ואני גם סומכת שהשר יעשה את עבודתו בצורה הכי טובה שאפשר, אבל אני רוצה להשאיר את האופציה להצעה שלי, כי נכון לעכשיו ברצוני להגיש הסתייגות לגבי ההוראה על הקצאת אפיקים שיוקצו לבעלי הרישיונות ויהיה בהם רצף.

אתי בנדלר: כלומר, את רוצה למחוק את המילה "רצף" כדי לאפשר לשר לשקול גם את ההצעה שלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, זה מה שאני רוצה.

אופיר אקוניס: זאת הסתייגות למליאה.

אתי בנדלר: מכיוון שהדיון בסעיף הסתיים, אני מניחה שלאדוני היושב-ראש אין התנגדות שארשום הסתייגות לחברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ'.

אופיר אקוניס: בוודאי שאין לי התנגדות.

אופיר אקוניס: אתה רוצה שנעבור לדבר על הגנת ינוקא, אדוני השר?

אופיר אקוניס: נעבור לסעיף על פריסת חובות.

טל רוזנפלד: לא סיימנו לקרוא את הסעיף הקודם.

טל רוזנפלד: סעיף קטן (ה) בסעיף 6כא1, בעמוד 46.

טל רוזנפלד: זה סעיף שכבר קראנו והסברנו בישיבה הקודמת.

טל רוזנפלד: שינינו רק את ההגדרות, שייתכן שחלק מהן לא יידרש כי הוועדה תנסח עכשיו את ההצעה שהתקבלה.

אתי בנדלר: אם אין הערות, אפשר להצביע על זה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 6כא1 סעיפים קטנים (ה) ו-(ו) – 1 נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: מכאן נעבור לפריסת חובות, לסעיפים 71ד ו-71ה בעמוד 27 ועמוד 31.

טל רוזנפלד: זאת החלטה שהוועדה קיבלה בישיבה הקודמת ואנחנו ניסחנו.

טל רוזנפלד: הכנסנו את זה אל תוך הוראות המעבר, שעדיין לא הוקראו כאן.

טל רוזנפלד: ניסחנו את העיקרון שהוועדה הצביעה עליו כחלק מהוראות המעבר, שהוועדה טרם דנה בהן ויש בהן חלקים שעדיין לא גובש לגביהם הסדר.

טל רוזנפלד: אקרא את החלק הרלוונטי.

טל רוזנפלד: סעיף קטן (ז) לא רלוונטי.

טל רוזנפלד: זה הסדר שנגע לאפיקים.

טל רוזנפלד: כל הסימן הזה נוגע להוראות מעבר של בעלי זיכיון שמבקשים לקבל רישיון.

טל רוזנפלד: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) עוסקים במועדים שבהם הם יוכלו להגיש בקשה.

טל רוזנפלד: שינינו את זה עכשיו ל-9 חודשים, בגלל האפשרות שבחודש מרץ השר יודיע על דחיית מועד המעבר.

אופיר אקוניס: אני מבקש להבין משהו.

אופיר אקוניס: זה קשור גם לְמה שדיברנו קודם על אי-קיומו של ערוץ 22 למשך 3 שנים.

אופיר אקוניס: אם "רשת" או "קשת" מבקשים להישאר בשיטת הזיכיון ולא לעבור לשיטת הרישיון - -

אתי בנדלר: או אם רק אחד מהם מבקש להישאר בשיטת הזיכיון.

אופיר אקוניס: - - מה קורה לגברת כהן מחדרה כאשר היא לוחצת על 22?

התקשורת משה כחלון: היא תִצפה במי שנשאר בזיכיון.

אופיר אקוניס: כלומר נשאר ערוץ 22.

נגה רובינשטיין: עד לתום תקופת הזיכיונות בשנת 2015.

אופיר אקוניס: בואו נצא מהחדר הזה וניכנס לסלון, ואחר-כך גם נחזור לחדר הזה כדי לדבר על החקיקה.

אופיר אקוניס: התבלבלתי קצת בסעיף הזה ולכן טוב שחזרנו אליו.

אופיר אקוניס: יכול להיות מקרה, תיאורטי או לא תיאורטי, שערוץ 22 נשאר עד סוף שנת 2015 בתנאי הזיכיון.

מיכל רפאלי כדורי: ואז הוא משדר רק 3 ימים בשבוע.

נגה רובינשטיין: הוא לא עובר ל-3 ימי שידור אלא הוא ישדר שבוע.

נגה רובינשטיין: יש הסדר השלמה בחוק, או שהוא נשאר או שהוא עובר.

קריאה: או שיש מכרז.

נגה רובינשטיין: זה לא רלוונטי להצעה של השר.

נגה רובינשטיין: זה מופיע בהצעת החוק מלכתחילה מכיוון שמלכתחילה ניתנה אפשרות לבעל זיכיון.

אתי בנדלר: אתם מדברים על 3 שנים שלא ניתן יהיה לעשות שימוש בערוץ 22.

אתי בנדלר: ממתי?

נגה רובינשטיין: 3 שנים ממועד המעבר, שזה מעבר לרישיונות.

נגה רובינשטיין: עדיין, נזכיר שאחרי שנת 2015 יש שיקול דעת האם להעלות ערוץ מסחרי או לא.

אתי בנדלר: השאלה אם מועד המעבר הוא 2012, ומה אם אחד מהם עבר בפועל והשני לא.

דנה נויפלד: את צודקת, יש כאן בעיה וצריך לעשות התאמה.

נגה רובינשטיין: אפשר לעשות הארכה.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהספירה של 3 שנים ממועד המעבר היא מ-1 בינואר 2012, יש שתי אפשרויות.

נגה רובינשטיין: או שנחיל את ההוראה שכובלת את השר ל-3 שנים או לשנתיים - - -

אמיר רוזנברג: זה 4 שנים, עד סוף שנת 2015.

נגה רובינשטיין: זה עד 1 בינואר 2015.

מנשה סמירה: 4 שנים.

נגה רובינשטיין: אז אפשר להחיל את אותה הוראה שכבלה את שיקול דעת השר מ-2015.

נגה רובינשטיין: אפשרות אחרת, מכיוון שבמילא "הוט" ו"יס" לא יכולים להעביר את האפיקים בלי שיקבלו איזשהו אישור קודם, לדעת שיש עדיין שיקול דעת לדבר הזה מ-2015.

נגה רובינשטיין: לכן בפני הוועדה לדעתי עומדות שתי האפשרויות: או לגרור את המגבלות שחלות על השר ל-2015, בהנחה שבעל זיכיון נשאר באפיק 22, או לסמוך על שיקול הדעת של המועצות בעניין הזה.

מיכל רפאלי כדורי: לפי הפרשנות הזאת, זה בכלל לא יקרה בימי השר הזה.

אופיר אקוניס: אולי הוא יישאר בתפקיד עד 2015, אנחנו לא יודעים מה תהיה חלוקת התיקים.

אופיר אקוניס: לגבי הרציונל, הסעיף הזה מבטל בעצם את כל החוק.

נגה רובינשטיין: ממש לא.

אופיר אקוניס: אין פתיחת שוק כי 22 נשאר על הממיר והושאר כערוץ 22.

אופיר אקוניס: עם חברת החדשות או בלעדיה?

נגה רובינשטיין: עם חברת החדשות, כולל הכול.

אתי בנדלר: חברת החדשות תהיה של אחת מן הזכייניות.

אופיר אקוניס: כן, של מי שתחליט להישאר על הערוץ.

אופיר אקוניס: אז איך השוק נפתח לתחרות?

דנה נויפלד: כי אין בלעדיות יותר.

נגה רובינשטיין: כי יש במקביל אפשרות לקבל רישיונות.

אופיר אקוניס: אני לא מתכוון מבחינת חקיקה, אלא במציאות.

נגה רובינשטיין: אציג לך דוגמה גם מתחומים אחרים, כמו תחום הדואר או תחום התקשורת.

נגה רובינשטיין: חברת הדואר עובדת עם רישיון כאשר המתחרים שלה פועלים עם היתר.

נגה רובינשטיין: מתכונת הרישוי יכולה להיות שונה גם כשמדובר באותו תחום.

נגה רובינשטיין: מכיוון שאנחנו רוצים לאפשר לגורמים נוספים להצטרף לשידורי הטלוויזיה המסחרית בשלב המוקדם ביותר, ומכיוון שקיימת אופציה שבעלי הזיכיונות הקיימים, יש תמריצים שונים מבחינתם לעבור לרישיונות ב-1 בינואר 2012, אבל מכיוון שאנו זוכרים גם שמלכתחילה הזיכיון שלהם ניתן להם בשנת 2005 ל-10 שנים, ניתנת להם האופציה להחליט בעת הקרובה האם הם מעוניינים להישאר עם הזיכיון שלהם עד שנת 2015 – אנו סבורים שלא צריך לשלול מהם את האופציה הזאת, את הזיכיון שניתן להם מלכתחילה – או שהם מעוניינים לעבור לרישיון ב-1 בינואר 2012.

נגה רובינשטיין: זה מצב הדברים.

נגה רובינשטיין: אין שום מניעה שהם ימשיכו עם הזיכיון עד לשנת 2015 ובמקביל יינתנו רישיונות במסגרת ההקצאה.

אופיר אקוניס: זה ברור.

אופיר אקוניס: השיח המשפטי חשוב, אבל הוא פחות מעניין אותי מאשר התפיסה הצרכנית, התפיסה מה יהיה בסוף.

אופיר אקוניס: האם מעניין את גברת כהן מחדרה מי ברישיון ומי בזיכיון?

אופיר אקוניס: אתם הבאתם את הצעת החוק הזאת כדי לפתוח את השוק לתחרות, כדי להכניס מתחרים נוספים.

יפה ויגודסקי: איזו תחרות יש?

יפה ויגודסקי: על מי שיושב על אפיק 22 עד שנת 2015?

יפה ויגודסקי: זה לא ברור לי.

אופיר אקוניס: זאת בדיוק השאלה.

אופיר אקוניס: כיווצת את כל השאלות המסורבלות שלי לאמירה חדשה של 6 מילים.

נגה רובינשטיין: ככל שתהיה פתיחה מוחלטת של האפיקים ויהיו אפיקים אחרים יהיה פשוט יותר מבחינה תחרותית.

נגה רובינשטיין: יחד עם זה, העובדה שמישהו יישב שם עד שנת 2015 במסגרת הזיכיון לא יוצרת מניעה תחרותית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה לא מניעה אם אפיק 22 יהיה תפוס בערך קדנציה שלמה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה איך את אומרת שיש כאן תחרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה שלך היתה נכונה מאוד, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית לוועדה ואני שוחחנו בעניין והטרדתי אותה בסוף השבוע, אפילו בזמן שנולדה נכדתה עדן.

אופיר אקוניס: אנחנו מאחלים לך, כמובן, מזל טוב.

אופיר אקוניס: אני מצטער שהטרדתי אותך, אבל השאלה הזאת הטרידה אותי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה בעצם איפה התחרות.

נגה רובינשטיין: נותנים אפשרות ל"קשת" ול"רשת" להישאר בעלי זיכיונות עד לשנת 2015.

נגה רובינשטיין: אומר יושב-ראש הוועדה: אם כך, אותו חסם שעליו דיברתם בדמות אפיק 22 נותר עד לשנת 2015.

נגה רובינשטיין: זה נכון.

נגה רובינשטיין: אגב, נאמר רק שבצדו של החסם יש איזה יתרון ברמת ההפקות שייוותרו בשוק ברמה גבוהה.

נגה רובינשטיין: יחד עם זה, אנו נותנים אופציה לבעלי זיכיונות קיימים.

נגה רובינשטיין: אנחנו סבורים שלא צריך לשלול מהם את האפשרות להישאר עם זיכיון אם מלכתחילה זה מה שהמדינה הציגה בפניהם.

נגה רובינשטיין: אנו סבורים שקיימת אפשרות, וייתכן שגם הם יהיו מעוניינים, יש לכך סיכוי טוב, לעבור ב-1 בינואר 2012 למשטר של רישיונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם לא?

נגה רובינשטיין: אם לא, יש חסם שנקרא אפיק 22.

נגה רובינשטיין: יחד עם זה, החסם הזה לא יוצר מניעה מוחלטת להוספה של גורמים נוספים.

נגה רובינשטיין: יש קושי.

שאול מגנזי: כבר שנה דנים בחוק הזה ועכשיו נזכרתם בסעיף הזה?

שאול מגנזי: פשוט לא יאומן.

נגה רובינשטיין: זה סדר הסעיפים.

שאול מגנזי: כשהיא דיברה על העקרונות של החוק, זה היה בתוך העקרונות של החוק.

נגה רובינשטיין: אגב, קראנו את זה גם לפני חצי שנה.

נגה רובינשטיין: ועדת הכלכלה דנה בסעיף לפני חצי שנה ואישרה אותו.

אופיר אקוניס: שתי הזכייניות יכולות להישאר?

יפה ויגודסקי: ייתכן שרק זכיינית אחת תישאר.

אופיר אקוניס: אם רק אחת מן הזכייניות נשארת, היא ממלאת את כל השבוע.

אופיר אקוניס: אם שתי הזכייניות נשארות, זה יישאר כפי שקיים היום.

אופיר אקוניס: אז אין משמעות לכל החוק הזה.

דנה נויפלד: העיקרון הזה היה קיים בהצעת החוק מלכתחילה.

התקשורת משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני יכול לנחש שלא תישאר רק אחת מן הזכייניות.

התקשורת משה כחלון: או ששתיהן יישארו כזכייניות או ששתיהן יעברו לרישיונות.

אתי בנדלר: אני שותפה לניחוש שלך, אדוני.

התקשורת משה כחלון: אבל זה רק ניחוש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נניח ששתיהן יישארו עם זיכיונות ואנחנו עדיין יוצאים למהלך של רישיונות, ואז יהיו כ-5 ערוצים שאנו יודעים שייכנסו ברישיונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בתום 3 שנים נניח ש"רשת" ו"קשת" ירצו לקבל רישיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם יוכלו להגיש שוב בקשה לרישיונות?

קריאה: כן, בוודאי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואז כל החוק שחוקקנו, כל מה שדיברנו על אפיק 22, על 3 שנים, לא חל?

התקשורת משה כחלון: המועדים יזוזו.

אתי בנדלר: 3 השנים מתחילות להימנות מרגע שערוץ 2 וערוץ 10 יתנקו.

נגה רובינשטיין: זאת ההצעה שלנו, כך ניסחנו את זה מלכתחילה.

התקשורת משה כחלון: גברת אתי בנדלר, אני רוצה להגיד לך מה היתה הכוונה ותגידי לי אם זה תואם את הנוסח.

התקשורת משה כחלון: הכוונה היתה שכל הסמכויות של השר מתחילות עם תום תקופת הזיכיונות.

אתי בנדלר: של שתי הזכייניות בערוץ 2.

דנה נויפלד: לא כל הסמכויות.

דנה נויפלד: האפיקים לא, משום שהאפיקים צריך שיוקצו לפני.

דנה נויפלד: זה לא נכון.

אתי בנדלר: ברור שלא.

אתי בנדלר: אנחנו מדברים על הגבלת השימוש באפיקים 10 ו-22.

אתי בנדלר: התקופה של 3 השנים מתחילה להיספר מרגע ששני האפיקים הללו יתנקו.

דנה נויפלד: לא. כל אפיק בנפרד.

דנה נויפלד: אם חברת "ישראל 10" תעבור לרישיון, ערוץ 10 יתנקה.

דנה נויפלד: המירוץ של הזמן מתחיל מרגע התנקות הערוץ.

אתי בנדלר: מרגע שאין בעל זיכיון בכל אחד מן הערוצים הללו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ערוץ 2 יחליט להיות בזיכיון עד לשנת 2015 אתם לא תעשו החשכת מסך לאפיק 22?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להיות בטוחה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאן אי אפשר לדעת.

אופיר אקוניס: במצב שהערוץ השני ממשיך מי ירצה לבוא כבעל רישיון?

אופיר אקוניס: למה למישהו לבוא?

אופיר אקוניס: ערוץ 2 הוא מדורת השבט, אין על כך ויכוח בחדר הזה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא העלבתי אף אחד, אבל זה המצב.

אופיר אקוניס: ואז אף בעל רישיון לא ירצה להיכנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כאן זה כבר לא ינוקא, זה פג.

דנה נויפלד: זה היה המצב מלכתחילה לפי הצעת החוק המקורית.

אופיר אקוניס: מר מנשה סמירה, האם נכונה השמועה שגונבה לאוזניי, שאתה חוגג היום יום הולדת?

אופיר אקוניס: יש כאן היום הרבה אירועים.

מנשה סמירה: לא רק אני אלא גם מר אבי ניר וגם גברת דבורה קמחי.

אופיר אקוניס: לא יאומן.

אופיר אקוניס: איזה תאריך מחייב ...

אתי בנדלר: יש לנו היום הרבה סיבות לשתות לחיים.

אופיר אקוניס: הרבה ברכות גם למר ניר וגם למר סמירה ולגברת קמחי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גברתי היועצת המשפטית, לפי תאריך הלידה לנכדה שלך יש עתיד גדול.

מנשה סמירה: כפי שנאמר כאן, לאנשים נפל האסימון.

מנשה סמירה: הדבר הזה היה בבסיסו של כל הרעיון גם בהצעת חוק ההסדרים של משרד האוצר וגם בוועדת מרדכי.

מנשה סמירה: הטענה היתה – והיא היתה מקובלת על היועצים המשפטיים של כל הגופים, גם של הממשלה וגם שלנו – שלא ניתן לחייב את הזכיינים, לקחת מהם את הזכות לממש את הזיכיון עד תום התקופה עם מלוא המחויבויות.

מנשה סמירה: אז הוצע הסדר.

מנשה סמירה: אם שניהם ירצו להישאר, שניהם יישארו עם מרב המחויבויות ובעניין הזה אין כמעט כל מחלוקת.

מנשה סמירה: אם אחד מהם ירצה לעזוב, אז נמצא הסדר איך הערוץ ימשיך להתקיים ולהשלים את מלוא המחויבויות, אם ייקח את המחויבויות של השני או יכפיל את של עצמו.

מנשה סמירה: נקבע מנגנון לעניין הזה שהוסדר גם בהצעת החוק הקודמת וגם בהצעה הנוכחית.

מנשה סמירה: יש כאן אכן קושי, אבל צריך לזכור את היקף המחויבויות שמוטלות על הערוץ הזה במשטר של זיכיונות.

מנשה סמירה: לכן יש יתרון עצום גם לציבור ולסביבה וליצירה בסיטואציה הזאת.

מנשה סמירה: דבר שני, אם יעלה הרעיון לחייב אותם לצאת, למנוע מהם את הזכות לממש את הזיכיון, יהיו לכך השלכות ומשמעויות.

אופיר אקוניס: הרעיון הזה לא עלה.

מנשה סמירה: שאלו מה יקרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אומר כאן שבעצם זיכיון טוב יותר מרישיון.

מנשה סמירה: אני לא אומר שום דבר.

מנשה סמירה: כל אחד יבדוק את השיקולים שלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שאמרת עכשיו.

מנשה סמירה: זה לא מדויק.

מנשה סמירה: הם נכנסים לסביבה תחרותית חדשה, עם אופציה שבעלי רישיונות נוספים יעלו עם מחויבויות נמוכות בהרבה, מן הסתם.

מנשה סמירה: אנחנו נכנסים לזירה אחרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה קורה עם הגנת הינוקא?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי הולך להיות כאן ינוקא?

מנשה סמירה: החדשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הם לא ינוקא אלא פג, כי ערוץ 22 נשאר.

מנשה סמירה: אם זה פג, כלומר הוא לא צריך לשדר כלום?

מנשה סמירה: הוא לא ישדר כלום אלא יעלה מסך חשוך ...

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ערוץ 22 יחליט לא ללכת לרישיונות עד לשנת 2015, עם זאת יש 8 ערוצים שרוצים לקבל רישיון בישראל והם אמורים לקבל הגנת ינוקא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע לא רק שהם ינוקא, אלא ערוץ 22 ממשיך לשדר, אותה מדורת השבט שכולם רגילים אליה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה צריך לקבל הינוקא הזה?

אופיר אקוניס: לא הגענו לינוקא.

התקשורת משה כחלון: ניתן לו מטרנה ...

מנשה סמירה: החוק הסדיר גם את זה.

מנשה סמירה: החוק הסדיר את המטרנה.

אופיר אקוניס: יש אפשרות שוועדת הכלכלה בכנסת השמונה-עשרה תחוקק חוק שבפועל על המסך ייכנס לתוקפו רק בעוד 5 שנים.

דנה נויפלד: לא. משנת 2015 אין יותר.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר מבחינת תאריך התחילה, אלא ברמה המעשית.

אתי בנדלר: ברמה התיאורטית – אני מקווה שזה לא יישאר ברמה התיאורטית אבל אני חוששת שאולי כן – עד שנת 2015 יכולים להצטרף בעלי רישיונות חדשים.

נגה רובינשטיין: מכיוון שכבר בשנת 2012 יצטרפו בעלי רישיונות, אין בעיה.

אופיר אקוניס: מה הסבירות?

אופיר אקוניס: מה מעריך משרד התקשורת לגבי מקרה כזה?

אופיר אקוניס: האם התקיים דיון במשרד התקשורת מי ייכנס במקרה כזה?

אופיר אקוניס: אחד, שניים, שלושה?

אופיר אקוניס: האם בכלל?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תחשפו בפנינו, אנחנו רוצים לדעת.

נגה רובינשטיין: הכול נמצא באתר המשרד, כל העמדות השונות של גורמי המשרד.

ירמיהו קדושי: כבר 3 דיונים אנחנו מדברים הרבה על מספרים ועל תדרים.

ירמיהו קדושי: הציבור בישראל לדעתי מספיק מפוקח לדעת מה התוכן שהוא צורך.

ירמיהו קדושי: יש תוכן מאחורי המספרים והתוכן הוא מה שבסופו של דבר ייתן לגברת בסלון להחליט באיזה תדר להיות, ולא איזה  מספר.

ירמיהו קדושי: אני מרגיש שיש כאן מי שמנסים להתחבא מאחורי מספרים ולהגיד: "אני בתדר הזה", כאילו זהו זה.

ירמיהו קדושי: במקום לעשות את זה, צריך פשוט להשקיע בתכנים.

אופיר אקוניס: תכנים שיביאו את הצופים לכל אפיק.

ירמיהו קדושי: אני חולק על הטענה שערוץ 2 הוא מדורת השבט.

ירמיהו קדושי: אני סבור שערוץ 2 הפך להיות כזה כי אין ברירה אחרת לצופה.

ירמיהו קדושי: אילו היתה ברירה אחרת לצופה, אם תערוך היום סקר במדינה אני מאמין שיותר מ-60% מן האוכלוסייה, במיוחד בפריפריה, ירצה ערוץ אחר.

ירמיהו קדושי: עובדה שרוב הנוער בפריפריה ובמקומות אחרים גולש באינטרנט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש את ערוץ 9. יש אלטרנטיבה.

ירמיהו קדושי: התוכן הוא החשוב.

ירמיהו קדושי: החוק הזה מטרתו לעודד תחרות ובסדר גמור שהתדרים הללו חוזרים למדינה.

ירמיהו קדושי: לא צריך בשביל זה לדחות דבר מה מעבר לשנת 2012, כי בשנת 2012 צריכים לעלות לשידור בעלי רישיונות חדשים.

ירמיהו קדושי: אני מזכיר את עניין הקידומות בטלפון, של 052, שפעם היה באזור כפר-סבא.

ירמיהו קדושי: אינני יודע אם מישהו יודע היום איפה זה 052.

ירמיהו קדושי: פעם זה היה באזור השרון ואינני יודע אם מישהו כאן בחדר עוד זוכר שזה אזור השרון.

ירמיהו קדושי: כולם יודעים היום לאן מוביל 052.

ירמיהו קדושי: הציבור בבית, כאשר יישב ויראה את התוכן ויפתח תדר ויראה שהתדר הזה לא מדבר אליו מבחינת תוכן ויש תדר אחר שמדבר אליו, אז הוא יילך לשם.

ירמיהו קדושי: דבר נוסף שרציתי להעיר, כפי שאמר כאן חבר הכנסת עמאר לגבי הציבור הערבי, יש גם ציבור יהודי גדול שהיה מחובר לצלחות לוויין ושבוחר את התדרים שלו.

ירמיהו קדושי: גם בביתי ערוצים 10 ו-2 נמצאים בתדרים אחרים לגמרי ולא בתדרים שהוקצו להם.

ירמיהו קדושי: מדברים על המספרים ועל התדרים, כאילו יש כאן איזה דבר.

ירמיהו קדושי: זה לטוב ולרע מבחינת הדעות של הציבור.

ירמיהו קדושי: יש ציבור שאולי לא אוהב את המספרים האלה כי התכנים שמשודרים בהם לא פונים אליו.

ירמיהו קדושי: כך אמרו גם מנהלי התוכניות בערוצים, שהם פונים לקהל מסוים.

ירמיהו קדושי: אני סבור שזה המצב ולא צריך להתעסק עם זה יותר מדי.

אמיר רוזנברג: דבריו של היושב-ראש מעלים איזו בעיה אקוטית נוספת.

אמיר רוזנברג: ניתנה היום לשר רשות, אבל בעצם חובה, לעשות את זה במסגרת של אפיקים.

אמיר רוזנברג: יש כאן לכאורה התנגשות בין מה שאתה העלית, בין העובדה שניתנה לשר סמכות, שהוא אמור להעביר את כל המְשַדרים המסחריים לאפיקים ולקבוע את האפיקים ברצף, ובין הזכות שניתנת לאחד מן הגופים המסחריים, לערוץ 2, להישאר שם.

אמיר רוזנברג: זה מחייב פתרון.

אמיר רוזנברג: אחרת, יש כאן התנגשות בלתי אפשרית.

אמיר רוזנברג: לכאורה סעיף אחד מבטל את השני.

אמיר רוזנברג: הדרך לפתור את זה ושזה יישאר, ולנו כמובן יש את כל הרצון לאפשר להם להמשיך להיות במשטר של זיכיונות ואז הדברים ברורים במשך 4 השנים הללו, ייתכן וצריך להפריד בין תקופת הזיכיון ובין האפיק, כלומר המקום שבו הם ישדרו.

אמיר רוזנברג: השר עדיין יכול להישאר עם הסמכות להעביר אותם לאפיקים ברצף.

שאול מגנזי: אתה שומע מה אתה אומר?

שאול מגנזי: התחלנו מהתחלה את הדיונים.

שאול מגנזי: בואו נחזור לוועדת מרדכי.

אמיר רוזנברג: קודם כול, הפתרונות לא חשובים כרגע.

אמיר רוזנברג: הבעיה שהעלית היא הבעיה האמיתית.

אתי בנדלר: הוא אומר להשאיר את הזיכיון אבל על-פי האפיקים שהשר יורה.

דנה נויפלד: אבל להעביר אותם עם החובות שלהם.

שאול מגנזי: גם תזיז אותם וגם יישארו ...

התקשורת משה כחלון: מר אמיר רוזנברג, חשבתי שאנחנו ידידים ...

התקשורת משה כחלון: אתה רוצה שאני אזיז אותם מתוך הזיכיון עכשיו?

אמיר רוזנברג: לא מתוך הזיכיון.

לאה ורון: כבר אמר מר סמירה שיש לזה משמעויות.

אמיר רוזנברג: בואו נעזוב לרגע את הקוריוז ונבין את הדבר האמיתי.

אמיר רוזנברג: אני עוזב את הפתרון כי הוא פחות חשוב.

אמיר רוזנברג: היושב-ראש העלה בעיה, שנוצרת התנגשות בין שני הסעיפים הללו.

אמיר רוזנברג: לכאורה אדוני אמור לשנע את הערוצים הללו לרצף.

אמיר רוזנברג: אדוני יעשה את זה ויקבע הוראה מה יהיה בערוצים 1, 2, 3, 4, 5. ההוראה הזאת תסוכל אם מישהו מבעלי הזיכיון בערוץ 2 יחליט להישאר עד 2015, כי לא תוכל להעביר אותו.

אמיר רוזנברג: הדברים מתנגשים זה בזה.

אמיר רוזנברג: תצטרך להחליט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל הוא רוצה להישאר כי הוא נמצא באפיק 22.

אמיר רוזנברג: נוצרת כאן בעיה אחרת.

אמיר רוזנברג: אומרת הרשות השנייה שצריך לראות עוד דבר, שאם הרצף יישאר אין לנו מכרז.

אמיר רוזנברג: אפשר לשים כאן את המספרים ולהגיד שאין בעיה כי אפשר לקבוע שהם 22, 23 ו-24, אבל אין לנו מכרז על הערוץ.

אמיר רוזנברג: הורדתם את המכרז כדי להעביר את זה לאפיקים.

שאול מגנזי: הכול תעשו.

אמיר רוזנברג: עזוב, תדבר ברצינות.

אמיר רוזנברג: עכשיו אנחנו מחוקקים חוק.

אמיר רוזנברג: זה לא הבעיה הזאת.

אמיר רוזנברג: אני אפילו לא מדבר על האינטרס שלנו.

אמיר רוזנברג: קודם כול מחוקקים חוק.

אמיר רוזנברג: הורדנו את המכרז.

אופיר אקוניס: אם נצא מכאן עם חוק שכולו מלא חורים ולקונות, חוק שלא ימומש, אז חבל.

אתי בנדלר: נעשה את מרב המאמצים שזה לא יקרה.

דנה נויפלד: אם זה יקרה, זה לא בגלל גברת אתי בנדלר.

התקשורת משה כחלון: יש תשובה, דרך אגב, וזה גם לא יקרה.

נגה רובינשטיין: אם נוציא אותם אנחנו צריכים למנוע מהם את האפשרות להמשיך בזיכיון.

דנה נויפלד: זה אחד הדברים שהיו מלכתחילה.

אתי בנדלר: זה ברור, אבל השתנה דבר אחד בסיסי, שלא יהיה יותר ערוץ 22.

אתי בנדלר: זה ההבדל הגדול.

דנה נויפלד: בכל מקרה חסם הכניסה נשאר כפי שהיה.

דנה נויפלד: עצם זה שערוץ 22 נשאר באפיק 22 זה חסם כניסה.

דנה נויפלד: הוא היה קיים גם בהצעת החוק המקורית.

התקשורת משה כחלון: יש לזה מענה.

התקשורת משה כחלון: חשבנו על זה.

מנשה סמירה: יש לזה מענה.

מנשה סמירה: זה רק עניין של פתירת המועדים של ההודעה.

מנשה סמירה: למיטב זכרוני, הם צריכים להודיע אם הם עוברים לרישיון או לא עוברים שנה לפני המועד.

מנשה סמירה: נכון?

אתי בנדלר: 9 חודשים לפני המועד.

מנשה סמירה: עכשיו זה תוקן ל-9 חודשים.

מנשה סמירה: זה יוצר קצת קושי.

מנשה סמירה: וכי למה?

מנשה סמירה: נצטרך להאריך במקצת את המועד שהשר יקבל את ההחלטה על המועד הסופי.

מנשה סמירה: הם ישיבו תשובה אם הם עוברים לרישיונות או לא עוברים ולאחר מכן השר יקיים התייעצויות ויחליט לגבי האפיקים.

מנשה סמירה: אז הוא יידע אם ערוץ 22 נשאר בזיכיון ואז הוא יקבע את הערוצים.

התקשורת משה כחלון: אני מתכוון לקבוע את האפיקים הרבה לפני חודש מרץ, למרות שהחוק מאפשר לי עד מרץ.

התקשורת משה כחלון: אני רוצה שכל אדם שייגש לרישיון יידע אילו אפיקים עומדים לרשותו.

מנשה סמירה: כדי לפתור את הבעיה של הרצף תצטרך לקבוע ש-22 יהיה או בקצה האחד או בקצה השני.

התקשורת משה כחלון: נשאיר לנו גמישות מסוימת גם באשר לרצף.

נגה רובינשטיין: הרצף לא ייגזר רק מסיפור ה-3 שנים.

התקשורת משה כחלון: בהמשך יש סעיף שקובע: "על אף ..., השר יהיה רשאי ...".

מנשה סמירה: זה יפתור את הבעיה.

התקשורת משה כחלון: אנחנו משתדלים.

התקשורת משה כחלון: המילה "רשאי" כאן שווה מיליון דולר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם ערוץ 10?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה אם "ישראל 10" מחליטים להישאר בזיכיון?

אופיר אקוניס: ערוץ 10 עד 27 בינואר 2012 יצטרך לעבור לרישיון.

שאול מגנזי: הוא יוכל לבקש הארכה לשנתיים נוספות.

אופיר אקוניס: נכון, הוא יכול לבקש, בשיטת הזיכיון כמובן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבינה שהוחלט שממשיכים עם הזיכיונות?

מיכל רפאלי כדורי: זה מהלך שייקח עשור.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להציע לוועדה וליועצים המשפטיים לנסות לחשוב באופן חיובי ולא כל הזמן רק אנטי, ולתת לזכייניות תמריץ לעבור לרישיונות.

יוסי ורשבסקי: אני סבור שמשרד האוצר צריך סוף-סוף למלא את התחייבויותיו להקטין את התמלוגים בשיטת הרישיון, לבטל את דמי הזיכיון, להשוות את התנאים של הערוצים המסחריים לכבלים וללוויין ולסלולר.

יוסי ורשבסקי: זה דבר שנראה לי מתבקש.

יוסי ורשבסקי: בשלב של רישיונות אני מתקשה לראות את מי שיישאר בשיטת הזיכיון.

יוסי ורשבסקי: אני סבור שזה פתרון שיתרום המון לתחרות, כי יבואו גם מתחרים נוספים, וימנע את הבעיה שחלק יעבדו בשיטת הזיכיונות וחלק יעבדו בשיטת הרישיונות.

אילאיל לבנת: יש לי שאלת הבהרה.

אילאיל לבנת: הפונה לבקש רישיון, האם יוכל לחזור בו מבקשתו?

אילאיל לבנת: אנחנו סבורים שזה לא מספיק ברור בנוסח הצעת החוק.

אילאיל לבנת: האם לאחר שהגשתי בקשה לרישיון, בשל טעם כלשהו אני יכולה לחזור בי במהלך התקופה מבקשתי זו ולהישאר בזיכיון?

נגה רובינשטיין: מה שקובע כאן זה המועדים שקבועים בהצעת החוק.

נגה רובינשטיין: המועד שנקבע הוא עד 1 באפריל 2012.

נגה רובינשטיין: לאחר שעובר 1 באפריל 2012 אין למבקש רישיון אפשרות לחזור בו.

נגה רובינשטיין: או שהוא מגיש בקשה, או שהוא לא מגיש בקשה.

נגה רובינשטיין: או שהוא מודיע על הישארות בזיכיון, או שהוא מגיש בקשה להיות כשיר לקבלת רישיון.

נגה רובינשטיין: מאותו מועד לא יוכל לחזור בו.

נגה רובינשטיין: זאת הדרך ששני בעלי הזיכיונות או הרישיונות אמורים להמשיך בה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם אפיק 10 כאשר הם מחליטים לעבור?

אופיר אקוניס: ענו תשובה, אפילו מר יוסי ורשבסקי בעצמו.

אופיר אקוניס: קודם כול הוא בזיכיון עד ינואר 2012.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם האפיק?

יוסי ורשבסקי: ברוך-השם אנחנו עומדים בכל תנאי הזיכיון ואנחנו יכולים לבקש את הארכת הזיכיון.

יוסי ורשבסקי: לא נראה לי שנבקש.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם אתה רוצה לעבור לרישיון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מרגע שהוא עובר לרישיון בעצם לא נעשה שימוש באפיק 10.

אופיר אקוניס: במשך 3 שנים.

אופיר אקוניס: היא שואלת מה המצב כאשר ערוץ 2 נשאר באוויר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני שואלת מה קורה אם ערוץ 2 נשאר, כי ערוצים 2 ו-10 קשורים זה לזה.

אופיר אקוניס: חוזרים כמה שנים אחורה – יש את ערוץ 1.

יוסי ורשבסקי: ערוץ 1 תמיד יישאר.

אופיר אקוניס: נכון, וטוב שיישאר.

אופיר אקוניס: חשוב שיהיה ערוץ ציבורי במדינה מתוקנת.

יוסי ורשבסקי: שישדר את העצרת לזכר רבין.

אופיר אקוניס: למה ערוץ 2 לא משדר את העצרת לזכר רבין?

יוסי ורשבסקי: אני לא ערוץ ציבורי, אני ערוץ מסחרי.

אופיר אקוניס: במשך שנים ערוץ 2 שידר את העצרת.

יוסי ורשבסקי: גם אנחנו שידרנו.

אופיר אקוניס: למה ויתרתם השנה?

אופיר אקוניס: אני מוכן לצפות בעצרת בכל ערוץ, כולל גם בערוץ 8.

נגה רובינשטיין: עד מספר חודשים כפי שנקבע בהצעה, לפני המעבר לרישיונות יודיעו הזכיינים האם הם מעוניינים לעבור למשטר של רישיונות, לקבל רישיון, או אם הם מעוניינים להישאר באפיק 22 עם המותג 2 עד תום תקופת הזיכיון בהתאם לזיכיון המקורי שלהם.

נגה רובינשטיין: לכל אחד מן הזכיינים עומדת האפשרות הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את זה הבנו כבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו הם החליטו שהם רוצים להישאר באפיק 22 והם לא הולכים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה עם האפיקים 22 ו-10?

התקשורת משה כחלון: מה שאת רוצה נעשה.

התקשורת משה כחלון: נו, תגידי מה את רוצה שיהיה עם 2 ו-10.

התקשורת משה כחלון: רק אל תכניסי אותם לחמין בשבת ...

התקשורת משה כחלון: מה את רוצה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עו"ד אתי בנדלר, את האדם היחיד שאני סומכת עליו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידי לי מה הבנת.

אופיר אקוניס: כל השוּק על כתפייך ...

אתי בנדלר: בכל מקרה השר יקצה בתוך פרק זמן מסוים מספרי אפיקים חדשים.

אתי בנדלר: אם מגיש מי שהוא כשיר לבקשת רישיון בקשה לשדר באחד מן האפיקים שהוקצו, כולל גם בעל זיכיון שהגיש בקשה לרישיון, אז ייערך מכרז למי יינתן מתוך מבקשי הרישיונות מספר האפיק הזה.

אתי בנדלר: התוצאה היא כדלקמן: אם אחד מזכייני ערוץ 2 או שניהם יגישו בקשה לרישיון, הם יוכלו להשתתף גם במכרז על מספרי האפיקים.

אתי בנדלר: אם לא, הם יאבדו את היתרון.

אתי בנדלר: אמנם אחד מהם או שניהם יישארו באפיק 22, אבל מי שיישאר לא ישתתף במכרז על מספרי האפיקים שהשר יקצה.

אתי בנדלר: לכן יש כאן איזה מאזן אימים, הייתי קוראת לזה.

אתי בנדלר: האם ניתחתי את זה נכון?

אופיר אקוניס: אעלה את הצעת הממשלה להצבעה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', אם תרצי להגיש רביזיה או הסתייגויות כלשהן, זה פתוח בפניך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן בעיה.

זהר קדמון סלע: אני מבקשת הבהרה.

זהר קדמון סלע: מה פירוש שמי שיישאר לא יוכל להתחרות בהקצאת אפיקים?

זהר קדמון סלע: לא הבנתי את המנגנון.

אתי בנדלר: המנגנון הוא זה שהוצע על-ידי הממשלה ושאושר בוועדה.

נגה רובינשטיין: מי שנשאר עד שנת 2015 לא יקבל אפיק שיוקצה בשנת 2012.

נגה רובינשטיין: הוא יקבל אפיק בסבב הבא.

אתי בנדלר: ולכן המספרים שיוקצו על-ידי השר בשלב הראשון, שייתכן שיש בהם מספרים מועדפים, לא יעמדו לרשות בעל זיכיון שלא יעבור לרישיון.

אופיר אקוניס: יש להם גם דילמה, זה לא דבר פשוט.

אופיר אקוניס: נצביע על סעיף 71ד.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 71ד, סעיפים קטנים (א)-(ו) – 2 נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: הסעיף נתקבל.

לאה ורון: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' הצביעה במקום חבר הכנסת ישראל חסון.

אופיר אקוניס: תודה רבה לכם.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.