ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 344, 2010-11-02 11:00

אופיר אקוניס: שלום לכם, בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: ביקשתי לפני יומיים לכנס את הישיבה הזאת הבוקר, ומבחינתי זהו דיון חירום בעקבות איומים שנשמעו להשבית את שידורי הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור, ובעצם פגיעה בלוח המשדרים, ובפועל פגיעה בציבור הצופים והמאזינים.

אופיר אקוניס: אני שומע בשעה האחרונה שהנהלת רשות השידור הגיעה בינתיים להסכמות.

אופיר אקוניס: עובדה היא שהישיבה נקבעה ליום שלישי בשעה 11:00, והגיעו להסכמות ביום שלישי בשעה 10:00.

אופיר אקוניס: יש לחברי ועדת הכלכלה וליושב ראש שביקש לקיים את הישיבה הזאת איזושהי נגיעה בעניין הזה, ואני רואה ברכה לפחות בקיום הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: מייד נשמע על ההסכמות שהגיעו אליהן הנהלת רשות השידור, ההסתדרות ואגודת העיתונאים, ובתיאום משרד האוצר.

אופיר אקוניס: כפי שדווח לי הבוקר, אם אינני טועה, נדחה בשבועיים הדבר שבו היינו עלולים להגיע לפגיעה בשידורי הטלוויזיה והרדיו ושידור מהדורת מבט.

אופיר אקוניס: כלומר, הבעיה לא נפתרה, היא פשוט נדחתה.

אופיר אקוניס: ולכן, כאשר נשאלתי, גברתי מנהלת הוועדה, האם נדחה את הישיבה כי אין בה צורך – בוודאי שיש בה צורך כדי לראות מה יקרה עוד שבועיים.

אופיר אקוניס: אנחנו לא רוצים לקיים בעוד שבועיים דיון חירום על האיומים של השבתת שידורי הרדיו והטלוויזיה של רשות השידור.

אופיר אקוניס: מה שקרה בינתיים מאז הישיבה האחרונה שלנו בנושא רשות השידור, הוא שלפני כשבוע, אם אינני טועה, העבירה מליאת הכנסת, ותמכתי כמובן בהצעת הממשלה לשנות את חוק רשות השידור בקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמע מייד האם היתה התקדמות ברפורמה, כי בסופו של דבר כל הדבר שבו אנחנו עוסקים כל כך הרבה זמן הוא התקדמות ברפורמה.

אופיר אקוניס: אני גם מבין שהסכסוך הנוכחי נובע מאיזושהי בעיה בחלק מיסודות הרפורמה הזאת.

אופיר אקוניס: אני באמת מבקש כבר בתחילת הישיבה מכל הגורמים פה מסביב לשולחן הזה בקשה.

אופיר אקוניס: אנחנו כבר לא בעידן הזה של שנות ה-80 היפות והעליזות, ואפילו לא שנות ה-90 שבהן אם יש סכסוך עבודה, מביאים את הדבר לפגיעה בשידור, ובוודאי בשידור הציבורי שיש לו היום כבר מתחרים.

אופיר אקוניס: אבל, בכל זאת, מי שמאזין לשידורי רשת א', ורשת ב', וקול המוסיקה, וגם לערוץ הראשון של הטלוויזיה, מקבל שם דברים שאינם באים לידי ביטוי בשידור המסחרי.

אופיר אקוניס: אנחנו נתחיל מסקירת המנכ"ל שרצה לעדכן אותנו בהתפתחות האחרונה של הבוקר הזה.

אופיר אקוניס: יושב כאן המגיש של התוכנית "הבוקר הזה".

אופיר אקוניס: אגב, זה היה מקרי לגמרי.

אופיר אקוניס: מי שמבקש לדבר ולא נרשם, נא להירשם.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, הבקשה העיקרית שלי היא שכל הפתרונות לסכסוכי העבודה שישנם יהיו במסדרונות רשות השידור או האוצר, או כל מקום אחר.

אופיר אקוניס: אם תרצו – פה.

אופיר אקוניס: אבל, לא על חשבון הצופים והמאזינים.

מוטי שקלאר: אני אחלק זאת לכמה דברים.

מוטי שקלאר: ראשית, אני אתחיל מהשאלה מה יקרה בעוד שבועיים - זה מה שאמור היה לקרות היום, ואני אסביר.

מוטי שקלאר: לאחר ההתמסמסות של הסיכומים של המשא ומתן, והגעה למצב שבו כל דיון שנערך בניסיון לסכם את סעיפי המחלוקת, מעלה סעיפים נוספים.

מוטי שקלאר: לדוגמה, אני ישבתי עם אבי ניסנקורן כהכנה לישיבה משמעותית וחשובה שהיינו אמורים לסכם את עיקרי המחלוקות שנשארו, דובר על ארבעה סעיפים, ופחות או יותר גם מצאנו את המתווה לפתור אותם.

מוטי שקלאר: כשיצאנו מהדיון שאמור היה לסכם יצאנו מקרוב ל-20 סעיפים שנשארו במחלוקת.

מוטי שקלאר: עם הזמן התברר לכולם שהנושא לא בא לידי סיום.

מוטי שקלאר: שעון החול פועל, אנחנו מגיעים לסוף השנה.

מוטי שקלאר: ב-2011 אמור להיות חוק רשות השידור, ובמסגרת החוק אמור להיות מימון לטובת הרפורמה בדרך כזאת או אחרת.

לאה ורון: האם לפני שהיא תיכנס לתוקף?

מוטי שקלאר: זה מותנה ברפורמה.

מוטי שקלאר: לאה ורון בכניסה לתוקף שלה.

מוטי שקלאר: אם אנחנו מגיעים ל-2011 בלי הרפורמה ובלי הסיכום, לא די שאין העלאה באגרה לטובת מימון הרפורמה ופרישת 700 עובדים, וכל מה שכרוך בעניין - - -

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, אנחנו נקיים בעניין הזה דיון מאוד נוקב ויסודי בוועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה יקרה כי זו הצעה ממשלתית.

אופיר אקוניס: אבל, בתפיסה הבסיסית שלי אני לא בטוח – וישנו כאן מר פולק וגם אחרים ממשרד האוצר – שהפתרון יהיה בכך שהאזרחים יצטרכו לעשות את ההשלמה הזאת בדמות העלאת האגרה.

אופיר אקוניס: יהיה פה דיון נפרד כשהדברים יפוצלו בוועדת הכנסת.

מוטי שקלאר: זה דיון אחר, ויש לי הרבה מה לומר בעניין.

מוטי שקלאר: לא אומר את זה עכשיו.

מוטי שקלאר: אבל, בכל מקרה גם אם תימצא האלטרנטיבה, אני מניח שכל דבר יהיה מותנה ברפורמה.

מוטי שקלאר: כשנגיע לתחילת השנה, לפי החוק הקיים האגרה אמורה להיגרע ב-5%, פחות או יותר.

מוטי שקלאר: אז לא די שאין מימון לרפורמה, אנחנו נגיע ל-2011 עם גריעה של 5% מהאגרה כפי שהחוק מחייב.

מוטי שקלאר: שיהיה ברור – 2011 בתקציב כזה, אתה תביא אותי פה לאין סוף דיונים נוספים.

מוטי שקלאר: הרי כבר הייתי בדיונים כאלה – למה "קול המוסיקה" אמורה להיפגע, ולמה רדיו "מורשת" ו"רק"ע", ולמה ערוץ 1 לא משדר את התוכניות, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: אנחנו לא נוכל להמשיך עם 2011 - - -

אופיר אקוניס: נדמה לי שהצלחנו בזה, לא?

אופיר אקוניס: בפעם הקודמת שעסקנו בתוכניות הצלחנו לבלום את הדבר.

מוטי שקלאר: הצלחנו.

מוטי שקלאר: אבל, אתה לא תצליח.

מוטי שקלאר: אתה יכול למשוך עוד זמן.

מוטי שקלאר: זה כמו כל חברה שנמצאת בגירעון שיכולה למשוך שנה-שנתיים.

מוטי שקלאר: אתה תגיע ל-2011, אני אומר חד וחלק ובאחריות מלאה, לפי התקציב לא נוכל להרים את השידור הציבורי.

מוטי שקלאר: גם כך אנחנו בקושי מצליחים.

אופיר אקוניס: מה הגירעון נכון להיום?

קריאה: אף אחד לא יודע.

אופיר אקוניס: מישהו בטוח יודע, מה זה אף אחד לא יודע?

אופיר אקוניס: מישהו חייב לדעת, זה לא יכול להיות.

אופיר אקוניס: זה גוף ציבורי.

מוטי שקלאר: בתקציב 2010 הגירעון הוא מינימאלי כי כמעט לא ייצרנו פעילות.

מוטי שקלאר: רבותי, הוצאנו 8 - 10 מיליון שקל לתוכן כשהחוק מחייב 200, והשנה, ב-2011, אנחנו אמורים להוציא 70, אז על מה אנחנו מדברים?

מוטי שקלאר: נכון, חוכמה גדולה שלא סיימנו בגירעון מתוך אחריות.

מוטי שקלאר: הגירעון יהיה מינימאלי.

מוטי שקלאר: אבל, אתה לא מצליח לייצר.

מוטי שקלאר: אני כל יום מקבל מכתבים מראשי מועצה כאלו ואחרים מדוע לא קולטים את רשת ב', ואת רשת ד', ואת רק"ע, וכן הלאה.

מוטי שקלאר: כולנו יודעים איפה אנחנו נמצאים.

רן אפרתי: יותר חשוב לשדר כדורגל.

אופיר אקוניס: מר אפרתי, אני מבקש בלי הערות ביניים.

רן אפרתי: זאת האמת.

רן אפרתי: במקום משדרים משדרים כדורגל.

רן אפרתי: רשות הספורט, לא רשות השידור.

אופיר אקוניס: אגב, אני חושב שחשוב לשדר כדורגל.

אופיר אקוניס: לגבי העניין עם המשדרים – אני דיברתי עם שר התקשורת.

אופיר אקוניס: ביוקנעם כבר לא קולטים את רשת ב'.

אופיר אקוניס: זה לא שייך אליך, חלק מזה הוא פשוט רדיו פיראטי של מגזר מסוים באוכלוסייה במדינת ישראל שמשתלט על התדרים.

אופיר אקוניס: זה דבר בלתי יאומן.

אופיר אקוניס: זהו דיון נפרד עם אגף הספקטרום במשרד התקשורת.

אופיר אקוניס: כמובן שצריך משדרים יותר טובים.

אופיר אקוניס: אבל, השתלטות תחנות פיראטיות על התדרים של קול ישראל ביציאה מכביש 6, ואתם יודעים בדיוק על-ידי מי, היא דבר שצריך להיות מטופל גם בנפרד חוץ מעניין המשדרים היותר הטובים שצריך לעשות.

חיים אורון: בכניסה לכביש 6 בדרום יש השתלטות של מישהו אחר שאתם לא יודעים.

חיים אורון: עזוב, את הרמיזות.

חיים אורון: רדיו דרום עולה עליהם בדרום.

קריאה: גם במעלה אדומים לא קולטים.

חיים אורון: בטח, לא קולטים בכל הארץ.

אופיר אקוניס: נטפל בזה בנפרד.

חמד עמאר: כמה אנשים ששומעים רדיו רק"ע דיברו איתי אתמול.

חמד עמאר: לא קולטים אותו בשום מקום.

חמד עמאר: קולטים אותו אולי באזור תל-אביב.

חמד עמאר: למרות ההשקעות שהושקעו ברדיו הזה לא קולטים.

מוטי שקלאר: הוספנו משדרים.

מוטי שקלאר: אני חושב שכל מי שיושב כאן יודע שבלי הרפורמה אין תקווה למקום, אחרת לא היינו עושים רפורמה.

מוטי שקלאר: אם הכול טוב ויפה כמו שאומרים פה אנשים, וכל הבעיה היא רק שמשדרים כדורגל או לא, אז בשביל מה אנחנו כל כך נאבקים על הרפורמה?

מוטי שקלאר: למה מדינת ישראל מוכנה להשקיע קרוב למאות מיליוני שקלים?

מוטי שקלאר: הרי זה ברור לכולם שהדבר הזה הוא הכרחי.

מוטי שקלאר: באיזשהו מקום נכנסנו למוד מנטאלי של זאב זאב.

מוטי שקלאר: אבל, כמו בסיפור של הזאב זאב, הזאב בסוף מגיע.

מוטי שקלאר: לאורך כל השנים אמרנו ששנת 2011 היא שנה מאוד משמעותית וקריטית בעניין הזה.

מוטי שקלאר: ברגע שהסאגה הזאת של הרפורמה לא באה לידי פתרון, בא משרד האוצר – ואני לא צריך לדבר בשם משרד האוצר – ואמר: רבותי הנכבדים, חלק מהבעיה של המקום הזה זה הסכמי השכר.

מוטי שקלאר: הבלגנו, רצינו לפני שנתיים להפוך את המקום הזה למקום נורמאלי שבו יהיה שעון נוכחות, שתהיה הלימה בין שעות העבודה לבין השכר.

מוטי שקלאר: זה נדחה גם בגלל בית הדין לעבודה שביקש לדחות בעקבות הרפורמה.

מוטי שקלאר: זה נדחה ונדחה.

מוטי שקלאר: ברגע שהגענו למסקנה שהנושא הזה לא בא לידי סיום, וזה נמשך ונמשך ונמשך, אז הוחלט בהוראת הממונה על השכר לסיים את כל חריגות השכר, ועל מנת לא להיכנס לכל חריגה וכל סעיף בפני עצמו, לעבוד באמצעות שעון כי זה מונע את כל חריגות השכר שבעיני הממונה על השכר הן לא חוקיות, והגענו לאן שהגענו.

מוטי שקלאר: ולכן, מהיום - - -

אופיר אקוניס: אבל, למה דווקא היום?

אופיר אקוניס: אם הרפורמה לא הושלמה אז למה דווקא היום?

מוטי שקלאר: אם היו מגיעים למסקנה שהרפורמה באה לידי פתרון וסיום אז היו מחכים עוד.

מוטי שקלאר: הגענו למסקנה שכנראה שזה יכול להימשך גם עוד שנה-שנתיים כי אנחנו לא רואים את ההתקדמות באופן משמעותי שאפשר לחתוך.

מוטי שקלאר: זו הבעיה – אתה רואה שכמעט כל הסעיפים העיקריים שהיו במחלוקת הגיעו לידי פתרון, וזה נמשך ונמשך ונמשך.

מוטי שקלאר: הגענו למסקנה שלפחות נפעיל את שעון הנוכחות בהוראת משרד האוצר.

מוטי שקלאר: ברגע שאתמול במהלך הלילה עופר עיני ואבי ניסנקורן אמרו: תנו לנו פרק זמן נוסף על מנת שנוכל לסיים את הרפורמה, אז זה לא נכון מבחינתנו ללכת ראש בקיר, ולקבל את הבקשה הזאת לעוד שבועיים כפי שנקבע.

אופיר אקוניס: כלומר, האם המשוואה עכשיו היא שלא צריך לחתום על השעון והשידורים ממשיכים כרגיל?

מוטי שקלאר: המשוואה היא כזאת - - -

אופיר אקוניס: למה לא לחכות עם השעון עד קיום הרפורמה?

אופיר אקוניס: אני שואל, אני לא מבין, אני לא יודע.

אופיר אקוניס: אני החתמתי שעון כשעבדתי במשרדים ממשלתיים, ולא היתה לי שום בעיה.

אופיר אקוניס: אם הייתי יוצא לפעילות בחוץ אז היה איזשהו נייר שאני לא יודע אם הוא עוד קיים.

מוטי שקלאר: תשאל את העובדים למה הם לא מוכנים לחתום.

תמנה עורב: זה נמצא במשא-ומתן.

קריאה: העובדים מוכנים להכול - - -

אופיר אקוניס: חברים, כל הוועדים ידברו.

מוטי שקלאר: תנו לי לסיים.

מוטי שקלאר: אני רוצה שפה יובהר - ברגע שאמור להיכנס כמו בכל מקום עבודה נורמאלי שעון נוכחות, והשכר ייגזר מעבודה בפועל של העובדים, לא צריכה להיות שום מניעה מנקודת ראותנו לגבי השידורים.

מוטי שקלאר: זה לא נכון להציג את זה שכביכול הרשות מונעת שידורים.

מוטי שקלאר: תחתמו על השעון, ואין שום בעיה.

מוטי שקלאר: יש לנו הנחיה חד-משמעית מיחידת האכיפה של האוצר לא לשלם עבור שעות נוספות שלא נעשות באמצעות שעון הנוכחות.

קריאה: לפני שבועיים אמרת שהאוצר לא מנהל את רשות השידור.

אופיר אקוניס: אני מנסה להבין.

אופיר אקוניס: ולכן, כביכול היתה הוראה של ההנהלה לסיים את השידור בשבע?

מוטי שקלאר: ברגע שאתה לא משלם את השעות הנוספות אלא באמצעות - - -

אופיר אקוניס: למה בשבע?

אופיר אקוניס: משרדים ממשלתיים גומרים הרבה לפני את העבודה – בארבע.

מוטי שקלאר: כי משמרות העבודה הן כאלה שהמשמרת הבסיסית היא בין שתים עשרה לשבע.

מוטי שקלאר: ולכן, לא ניתן שידורים חיים אחרי שבע בערב.

מוטי שקלאר: המשמרת של הטכנאים מסתיימת בעשר - בטלוויזיה בעשר.

מוטי שקלאר: לגבי הרדיו זה סיפור אחר.

אופיר אקוניס: האם היום היתה השבתה של שידורי הרדיו בלילה?

צבי גרזון: לא היתה השבתה, היו סנקציות.

מוטי שקלאר: צריך לשאול את הוועדים למה יום קודם הם החליטו על נקיטת צעדים מהשבתת שידור משחק הכדורגל שנאלצנו להעביר אותו לערוץ 5 אתמול בלילה, ועבור להשבתת השידורים בשתים בלילה כשהצעדים היו אמורים להתחיל רק היום.

מוטי שקלאר: זו שאלה שצריך לשאול אותם.

משה שגב: מעולם לא הושבת משחק הכדורגל.

משה שגב: עד היום לא נתנו הוראה להשבית את הכדורגל.

משה שגב: לא יצאה הוראה כזאת בכלל מהוועד.

משה שגב: אני לא יודע מאיפה זה בא בכלל.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, למה הושבת אתמול משחק הכדורגל?

מוטי שקלאר: כשאני מקבל טלפון מהמנהלים שאנשים לא יוצאים לעבודה - - - קריאות.

מוטי שקלאר: המנהלים שהושעו, אגב.

מוטי שקלאר: אין מנהלים.

אופיר אקוניס: תודה לכם.

אופיר אקוניס: תאמינו לי שתדברו עוד מעט.

מוטי שקלאר: נראה לי שזה כבר גובל בניסיון להטעות אפילו את היושבים כאן לבוא ולומר שאתם לא החלטתם אתמול על השבתת הכדורגל כאשר אבי ניסנקורן שמייצג אתכם - - -

חיים אורון: - - - משא ומתן של שבועיים, או שזה כבר התפוצץ?

חיים אורון: אם זה התפוצץ למה צריך את כל הדיון הזה עכשיו כאן?

חיים אורון: הרי שום דבר טוב לא יצא מזה עכשיו.

אופיר אקוניס: אגב, איך נולדו השבועיים?

תמנה עורב: למה זה נדחה בשבועיים?

תמנה עורב: למה זה לא כבר היום?

צבי גרזון: למה לא יומיים?

צבי גרזון: למה שבועיים?

תמנה עורב: למה במקום להתכנס כאן, אנחנו לא מתכנסים באוצר או בהנהלה ויושבים למשא ומתן?

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל מאיפה באו השבועיים הללו?

מוטי שקלאר: הבקשה נולדה מסיכום שנעשה אתמול לבקשת ההסתדרות.

מוטי שקלאר: ההסתדרות פנתה.

מוטי שקלאר: אבי ניסנקורן ונדמה לי שגם עופר דיברו עם הממונה על השכר, וביקשו ממנו לחכות עם הצעדים האלה במשך שבועיים.

גדי בן יצחק: האם הם מייצגים את העיתונאים החשובים ברשות השידור?

גדי בן יצחק: אנחנו משדרים לא רק משפצים.

מוטי שקלאר: גם אגודת העיתונאים ביקשה לסיים ולמצות את המשא ומתן איתם, כאשר מבחינתם גם זה משרת אותם.

מוטי שקלאר: אתה יכול לשאול את דני זקן שיושב פה לידי, ואת אבי ניסנקורן.

גדי בן יצחק: אבל, למה לא יכולת לשבת איתנו שלשום בלי איום כמו שהיה, והיום אתה יכול מכיוון שההסתדרות אמרה מה שאמרה?

צבי גרזון: אין ניהול ברשות השידור.

צבי גרזון: מי שמנהל היום את רשות השידור זה כמה פקידים באוצר – זה מה שקורה.

צבי גרזון: מי שאשם בזה - - -

לאה ורון: אדוני, סליחה, אתה לא ברשות דיבור.

מוטי שקלאר: אני מודה שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם האוצר, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם החוק.

מוטי שקלאר: וכאשר יש הוראה חד-משמעית שאני חושב שהיא מוצדקת – אני לא מסתתר מאחורי העניין, גם אם לא הייתי רוצה, הייתי חייב לקבל את ההחלטה הזאת – אני אומר חד-משמעית על מנת לא להיתמם יש הנחיה מיחידת האכיפה של משרד האוצר לגבי כל הצעדים ביחס לחריגות השכר והשימוש בשעון הנוכחות.

מוטי שקלאר: כולם יכולים להיות גיבורים ולהגיד לי להפר את הוראת האוצר, אני לא חושב שאנחנו יכולים להפר - - -

קריאה: מוטי, כשהנחו אותך להפסיק את החוזה של מנשה רז לא הפסקת אותו.

צבי גרזון: כשיש ביקורת של מבקר מדינה על מעשים שההנהלה עושה, אתם לא מתקנים אותם וממשיכים.

אופיר אקוניס: מר גרזון, תודה.

מוטי שקלאר: אני לא מוכן להיות תגרן בשוק מול הוועדים.

מוטי שקלאר: ולכן, משיחות שהיו לי עם האוצר ועם ההסתדרות בתקופה הקרובה, בשבועיים, אמור להיות משא ומתן אינטנסיבי על מנת כן לסיים את הנקודות שנשארו במחלוקת.

מוטי שקלאר: אני מקווה שנצליח לסיים, והרפורמה תבוא.

מוטי שקלאר: ולא – נחזור למוד הקיים, אין לנו ברירה.

מוטי שקלאר: אני אומר את זה חד-משמעית, אני לא מתכוון להפר חוק.

מוטי שקלאר: אני חושב שזה נכון לשים אחת ולתמיד.

מוטי שקלאר: הגענו לקו פרשת המים – או שיש רשות שידור, או שאין רשות שידור.

מוטי שקלאר: אי אפשר לשחק את המשחק הזה.

מוטי שקלאר: אני כמנכ"ל, ואני חושב שגם המליאה בעניין הזה, והיושב ראש, לא מוכנים להמשיך להוביל מהלך כזה שבו אין לך תקציב על מנת לעשות את מה שאנחנו צריכים לעשות.

מוטי שקלאר: כולנו יודעים את זה, ושאף אחד לא ייתמם.

מוטי שקלאר: אי אפשר להמשיך עם המצב הזה.

אופיר אקוניס: ערן פולק, אני באמת חושב שמשרד האוצר לא צריך לנהל את רשות השידור.

אופיר אקוניס: הוא בכלל לא צריך להיות גוף רגולציה על גופי תקשורת.

אופיר אקוניס: לא רק ברשות השידור, אלא גם בגופים אחרים, כפי שבא לידי ביטוי באיזו הצעה ששלחתם לי לפני כמה ימים בעניין הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: אבל, בזה נטפל בנפרד.

אופיר אקוניס: האם הדרישה הזאת, כפי שאומר המנכ"ל, מ-1 בנובמבר היא דרישה שלכם, או של מר נחמני מאגף האכיפה?

אופיר אקוניס: הרפורמה הזאת היא הרי בשלביה האחרונים, אז אולי אפשר להמתין קצת.

ברק שטרוזברג: אני רוצה להתייחס.

חיים אורון: אני רוצה להגיד משהו שהוא כמעט בבחינת הצעה לסדר ותחינה.

חיים אורון: הם הולכים לדון עכשיו שבועיים שלפי דעתי בהם נדע אם יש רשות שידור או אין שידור.

חיים אורון: שמו פה ארבעה אקדחים על השולחן.

חיים אורון: האקדח האחד הוא האגרה.

חיים אורון: יש לה תאריך תפוגה ב-31 דצמבר.

חיים אורון: זה מופיע בחוק, ואני רואה בדיוק מה שיקרה פה.

חיים אורון: אני בעד העלאת האגרה, אבל כנראה שאהיה אחד היחידים.

חיים אורון: אבל, באווירה הזאת לא יעלו שום אגרה פה, וזו תהיה צורה אחרת להרוג את העניין.

חיים אורון: ישנו העניין של החוק המהותי שהוא בכלל מביא אנשים כמוני לשאלה האם צריך רשות שידור שהמינוי שלה, המועצה שלה, הוא פוליטי.

חיים אורון: אבל, אני לא ויתרתי על המאבק, ואני מקווה שהכנסת תחזור להצעת החוק הקודמת.

חיים אורון: ישנו גם המשא ומתן הזה.

חיים אורון: מוטי, אתה אמרת הרגע נחזור למוד הקיים.

חיים אורון: אין יותר מוד קיים.

חיים אורון: המוד הקיים מראה בגרף הזה ששמים ליד החולה שהוא כבר מתחיל להיות ישר.

מוטי שקלאר: המוד הקיים זה מה שאמור להיות היום בערב.

חיים אורון: אני לא מבין את האוצר.

חיים אורון: יש לי עמדות על שעונים, אני לא רוצה להתווכח.

חיים אורון: אני עד היום לא החתמתי שעון בחיים שלי בשום מקום.

חיים אורון: אבל, עזבו.

חיים אורון: אני לא רוצה להתחיל לקיים את הדיון הזה פה כי אני לא חושב שהכנסת היא המקום לגמור את הוויכוח על סכסוך עבודה.

חיים אורון: תלכו כולכם לשבועיים ותסיימו את זה תוך הבנה שמה שמונח על כפות המאזניים זה לא חוכמה של א', ופולק, זה לא כיפוף של ב'.

חיים אורון: אני מבין את כל התרגילים.

חיים אורון: מישהו אמר אתמול: תסגור את השעון, זה יקפיץ את כל המערכת, כולם יבואו.

חיים אורון: בינתיים אתם מתחילים לשמוע מה קורה סביב השולחן.

חיים אורון: אני לא רוצה לדבר כמו אדם זקן.

חיים אורון: מה שמונח היום על כפות המאזניים זה לא מי ינצח, זה לא מי יכופף.

חיים אורון: הסיפור הזה ייגמר.

חיים אורון: פשוט לגמרי – החשכת המסך.

חיים אורון: אפשר היום להחשיך את המסך לעשר שנים, ואין בבית הזה מישהו שזה יהיה איכפת לו.

חיים אורון: אני אומר לכם את זה, ואתם יודעים טוב מאוד שאנחנו בסיפור הזה שלוש שנים, ונשארתי די לבד.

חיים אורון: אין מישהו שאיכפת לו שהמסך יהיה חשוך.

חיים אורון: לכן, במקום שנקיים עכשיו דיון, ויזרקו אחד על השני עוד בוץ – ואני גם קצת יודע את הטענות ההדדיות – אבל, אני לא חושב שנתקדם פה במשהו.

חיים אורון: בואו נעצור את זה.

חיים אורון: הכנסת על שלושת חבריה שיושבים פה תגיד להם: אתם מוכרחים בעוד שבועיים לבוא לפה ולדווח שגמרתם את הסכם הרפורמה, שיש תקציב מהאוצר של מיליארד שקל לבצע את הרפורמה.

חיים אורון: אם בתוך זה יש שעון או אין שעון, זה משא ומתן שתנהלו אותו ברמה של איגודים מקצועיים, ולא ברמה של חברי הכנסת.

חיים אורון: בכל זאת למישהו נפל האסימון.

חיים אורון: לדעתי, הוא נפל כי כבר גמרו 15 סעיפים בלילה, ועופר אמר לו: תן להם עוד שבועיים בלי שעונים, ונגמור את זה בשבועיים וכו' וכו'.

חיים אורון: אני מנחש שזה היה כך פחות או יותר.

חיים אורון: תנצלו את השבועיים האלה.

חיים אורון: אני לא חושב שהדם הרע שיתווסף פה עכשיו יתרום משהו למשא ומתן.

חיים אורון: כי את העיתונאים לא שאלו אתמול בלילה.

חיים אורון: עם העיתונאים לכאורה זה כבר נגמר.

חיים אורון: עם הטכנאים זה לא נגמר.

חיים אורון: זה משא ומתן מסובך, אני לא אומר שהוא פשוט.

חיים אורון: אבל, צריך לגמור אותו כשהפרמטרים העיקריים שלו כבר מונחים על השולחן, אחרת אני אומר לכם שלא תהיה אגרה ב-31 לחודש.

חיים אורון: אני אומר לכם באחריות שמרץ תצביע בעד.

חיים אורון: אבל, אני חושב שנהיה די לבד.

אופיר אקוניס: נדמה לי שלא יהיה רוב במצב הזה.

חיים אורון: נכון.

אופיר אקוניס: עם כל שלוש חברי הכנסת שלכם.

חיים אורון: לכן, אני מציע שיפעילו את כל הכוחות והאנרגיות והתבונה שאני לא יודע אם היא הופעלה עד הסוף אתמול בלילה, או לא הופעלה, כי אני לא מכיר את כל ההסכם שעליו חתמו האוצר וההסתדרות.

חיים אורון: אבל, בהנחה הזאת שאם כולם נשבעים שהם רוצים שידור ציבורי, נגמר הסיפור.

חיים אורון: זה צריך להיעשות בתוך השבועיים האלה שיהיו פחות או יותר סוף נובמבר, ושאפשר יהיה לבצע את הדברים שצריך לבצע אותם.

חיים אורון: לכן, אני לא נכנס לגופו של אף נושא, לא שעון, ולא שעות, ולא קידומים, ולא אם צריכים 700 או 370.

חיים אורון: תסכמו על מתווה שישאיר את הרשות.

חיים אורון: המתווה פחות או יותר כבר מונח על השולחן מזה שנתיים וחצי.

אופיר אקוניס: לגבי אמירתך על חוסר האכפתיות לגבי החשכת השידורים – אני חושב שאתה טועה.

אופיר אקוניס: זו היתה בדיוק סיבת התכנסות הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: זאת היתה הסיבה, כי במשא ומתן ביניהם אנחנו לא מתערבים כבר שנה וחצי.

אופיר אקוניס: הובטח לנו בנובמבר 2009, אחר כך אמרו בפורים.

אופיר אקוניס: אחר כך הגיע פסח, ובערב שבועות עשינו פה ישיבה ואמרנו שנצא לפגרה הקיץ ושנחזור בראש השנה.

אופיר אקוניס: חזרנו, ולא היתה רפורמה.

אופיר אקוניס: עכשיו כבר חנוכה.

אופיר אקוניס: אחר כך יהיה עוד הפעם פורים, וכד' וכד'.

תמנה עורב: כי לא מקיימים משאים ומתנים.

תמנה עורב: חודש כבר לא קיימו משא ומתן.

אופיר אקוניס: זאת השאלה.

אופיר אקוניס: אגב, זה לא תפקידם של נבחרי הציבורי לנהל את המשא ומתן או להתערב בו.

אופיר אקוניס: אבל, תפקידם של נבחרי הציבור הוא לדאוג שהשידור הציבורי ימשיך לשדר.

אופיר אקוניס: ובניגוד למה שאמר חבר הכנסת אורון, כן איכפת שלא תהיה החשכת מסך.

אופיר אקוניס: זה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: כל משא ומתן גם אם יש בו חילוקי דעות, אי אפשר שציבור הצופים ייפגע.

אופיר אקוניס: אגב, רוב הצופים משלם אגרה.

אופיר אקוניס: הוא צריך לקבל את השירות הזה.

תמנה עורב: אבל, להטיל את האחריות על הוועדים שהם לא מנהלים משא ומתן זה בדיחה.

אופיר אקוניס: אף אחד לא הטיל.

אופיר אקוניס: מי הטיל?

אופיר אקוניס: לפחות לא אנחנו.

תמנה עורב: מר מנכ"ל.

אופיר אקוניס: המנכ"ל, לא אנחנו.

אופיר אקוניס: מר שטרוזברג, בבקשה.

ברק שטרוזברג: אני מראש מבקש – אני עם שעתיים שינה לאחר הלילה אז תנו לי שלוש דקות, ואחר כך תצעקו.

אופיר אקוניס: אתה נראה די רענן.

ברק שטרוזברג: בדרך כלל אתם רגילים לכעוס על אגף התקציבים.

ברק שטרוזברג: דווקא בעניין הזה של חריגות השכר, אגף התקציבים הוא לא השחקן פה.

ברק שטרוזברג: אני מגן פה על חברי ערן פולק שהוא לא הכתובת בסיפור הזה.

ברק שטרוזברג: הרקע לסיפור הזה של חריגות השכר מתחיל ב-2008.

ברק שטרוזברג: ב-2008 נכנסה יחידת האכיפה והחליטה לבדוק את חריגות השכר ברשות השידור - יושב פה סגן הממונה על השכר מר נחמני - והיא מצאה חריגות שכר לכאורה.

ברק שטרוזברג: אגב, כניסה למשא ומתן רפורמה בדיון מול ההסתדרות ומול אגודת העיתונאים, הגענו לאיזשהו מתווה שאנחנו לא מטפלים בחריגות השכר.

ברק שטרוזברג: הממונה על השכר, להבדיל ממשאים ומתנים אחרים, מלווה את זה מאוד מקרוב.

ברק שטרוזברג: הם יודעים את זה, אנחנו יושבים מאוד מקרוב ויש מטרה.

ברק שטרוזברג: אני חושב שאף אחד לא יכול לחשוד בי באופן אישי שמי שמלווה את התהליך הזה שלא רוצה את הרפורמה הזאת.

ברק שטרוזברג: אנחנו מאוד רוצים לקדם את התהליך הזה, ואולי הייתי אומר בניגוד להרבה מאוד אנשים ואזרחים בציבור שהיו מעדיפים לראות את הגוף הזה סגור – אתם יודעים את זה.

ברק שטרוזברג: אני מלווה את זה באופן אישי למעלה משלוש שנים, ואני כל פעם צריך לתת הסברים גם ליחידת האכיפה, וגם לממונה על השכר, גם למבקר המדינה, וגם לציבור ולכנסת ששואל אותי את אותן שאלות, כמו שציינת עכשיו, למה התהליך הזה לא נגמר?

ברק שטרוזברג: ואני כל חודש בודק את עצמי.

ברק שטרוזברג: אגודת העיתונאים – אין לי תלונות אליהם.

ברק שטרוזברג: אני חושב שדני זקן וקודמו הם אנשים מאוד רציניים את הרפורמה הזאת.

ברק שטרוזברג: גם החברים פה.

ברק שטרוזברג: אין לי ספק בתום הלב שלהם שהם רוצים לגמור את הסיפור הזה.

ברק שטרוזברג: אבל, הסיפור הזה לא נגמר, ואני בא לכנסת ומסביר שזה עוד שבועיים, ועם דני זה כל יום.

ברק שטרוזברג: דני זקן בשנה האחרונה, כל יום המשא ומתן - - -

אופיר אקוניס: למה הגברת אמרה שאין משא ומתן?

ברק שטרוזברג: אני אתייחס לזה.

ברק שטרוזברג: דני זקן – המשא ומתן איתם נגמר כל יום.

ברק שטרוזברג: אבל, הוא לא נגמר כי יש הרבה אופוזיציה.

אופיר אקוניס: האם אתה זוכר משא ומתן כל כך ארוך?

אופיר אקוניס: כמה זמן מתנהל המשא ומתן על הרפורמה?

קריאה: שלוש שנים.

קריאה: אולי חצי שנה.

קריאה: שנתיים וחצי בזבזו - - -

קריאה: לא היה שום משא ומתן.

קריאה: משא ומתן מתנהל בחודשים האחרונים בלבד.

ברק שטרוזברג: בסוף אני אצטרך לתת הסברים, והממונה על השכר צריך לתת הסברים למה יש בגוף הזה חריגות שכר שהן לא מטופלות, וצריך להגיד: enough is enough.

ברק שטרוזברג: ובאמת, אמרנו לפני כחודש וחצי על חלק מהחריגות.

ברק שטרוזברג: לא על כולם כי התהליך הוא עוד ארוך, ויש עוד הרבה דברים שצריך לטפל בהם.

ברק שטרוזברג: על חלק מהדברים אמרנו שהחל מהראשון בנובמבר צריך לשים לזה סוף.

ברק שטרוזברג: נאמר פה שזה כאילו איזה קלף בתוך המשא ומתן.

ברק שטרוזברג: זה יכול להיראות כך, וזה נראה אולי לא טוב.

ברק שטרוזברג: אבל, בסוף זה תהליך שהתחיל ב-2008.

ברק שטרוזברג: אי אפשר לבוא ולהאשים אותנו שלא באנו בידיים נקיות.

ברק שטרוזברג: שמנו את הדבר הזה בצד בניסיון אמיתי לנהל משא ומתן.

ברק שטרוזברג: לכן, אני אומר - הגענו למסקנה הזאת שצריך לגמור.

ברק שטרוזברג: אגב, אגודת העיתונאים מבקשת את זה הרבה זמן מאיתנו, והם באמת קרובים לסיום.

ברק שטרוזברג: אתמול גם ביקש את זה יושב-ראש ההסתדרות והאגף לאיגוד מקצועי: תנו לנו עוד שבועיים בשביל לנסות למצות את המהלך הזה, ונתנו.

ברק שטרוזברג: ברוח הדברים של אתמול שלא מגיעים לשביתות - - -

אופיר אקוניס: האם אתה מעלה על דעתך שזה ייגמר בשבועיים?

ברק שטרוזברג: אני חושב שאם זה לא ייגמר בשבועיים - - -

תמנה עורב: כשהישיבות נקבעו לעוד שבועיים, לא להיום או למחר.

אופיר אקוניס: אני שאלתי את ברק, לא אתכם.

אופיר אקוניס: תיכף נשמע גם אתכם.

אופיר אקוניס: הדבר הזה הוא מאוד יצרי, בעיקר כשעוסקים בתקשורת.

ברק שטרוזברג: סיכמנו בלילה שבדבר הזה ננהל משא ומתן אינטנסיבי, ואם צריך להקדים אז נקדים.

ברק שטרוזברג: אני אומר לכם – אפשר לגמור את זה, צריך לגמור את זה.

ברק שטרוזברג: עם העיתונאים זה בטח נמצא בעשרה מטרים של הישורת האחרונה.

ברק שטרוזברג: אם רוצים גם עם ההסתדרות אפשר לסיים.

ברק שטרוזברג: אם זה לא ייגמר בשבועיים האלה אז זה כבר לא ייגמר.

אופיר אקוניס: האם אתם גם עומדים על שעון נוכחות לעיתונאים?

אופיר אקוניס: זה מעניין אותי, כי בדרך כלל עיתונאים הרי עובדים - - -

ברק שטרוזברג: אני לא יודע אם זה יפתיע אתכם, אבל בטיוטות הסופיות של ההסכם יש כבר את המכאניקה ואת הטכניקה איך עושים את זה.

ברק שטרוזברג: זה לא משהו חדש.

ברק שטרוזברג: זה לא שזה במחלוקת עם העיתונאים.

ברק שטרוזברג: הטכניקה והפרוצדורה כבר סוכמה איתם.

ברק שטרוזברג: אגב, זה יהיה אותו הדבר עם - - -

אופיר אקוניס: ברק, האם בשידור ציבורי בעולם יש שעון נוכחות?

גדי בן יצחק: במקום אחד.

גדי בן יצחק: בפורטוגל מצאנו.

גדי בן יצחק: אבל, הם גם לא משלמים אגרה.

אופיר אקוניס: האם לא משלמים אגרה בכלל?

אופיר אקוניס: אני שואל, האם יש בעולם בדגם של שידור ציבורי האם יש שעון נוכחות לעיתונאים, לטכנאים, לאנשים שיוצאים לעבוד בחוץ?

קריאה: לא, אין.

ברק שטרוזברג: אני חושב שבתרבות הארגונית הקיימת היום ברשות השידור, וכשההסתדרות אומרת:

ברק שטרוזברג: אנחנו עם העיתונאים לא חותמים אז אנחנו לא חותמים, ובטכניקות שיש להחתמה באמצעות סלולארי ודיווח "אני נמצא בעבודה", זה לא אסון כזה גדול שעיתונאי יתחיל את היום.

ברק שטרוזברג: אני לא מחייב אותו לבוא בבוקר לאולפן ולהחתים בשמונה בבוקר אם הוא צריך להיות במקום אחר.

ברק שטרוזברג: יש טכניקות.

ברק שטרוזברג: אני חושב שאם רוצים להבריא את הגוף הזה, וצריכים לייצר איזושהי הבנה והסכמה גם מול ההסתדרות וגם מול העיתונאים, זה לא נורא.

ברק שטרוזברג: אם הגענו איתם להבנה אז לא צריך להפריע לזה.

ברק שטרוזברג: זה לגיטימי, ואפשר לעשות את זה.

אופיר אקוניס: אתה אומר שאין דגם כזה בעולם.

ברק שטרוזברג: אני אומר – זה בכלל לא חשוב.

ברק שטרוזברג: אם הגענו עם אגודת העיתונאים להבנה איך מייצרים את הדבר הזה, בסדר.

אופיר אקוניס: ברק, האם הדרך היחידה לטפל בחריגות שכר זה שעון הנוכחות?

ברק שטרוזברג: הבעיה היום ברשות השידור היא שחלק קריטי מחריגות השכר זה דיווח של שעות נוספות שאין להן אח ורע בשום מקום אחר במגזר הציבורי.

ברק שטרוזברג: ולכן, אם אנחנו רוצים לפקח ולמשטר על - - -

אופיר אקוניס: מר נחמני, מהי הענישה על דיווח שקרי?

אופיר אקוניס: אני לא מדבר על הסכמים כאלה שלפיהם אתה מקבל יותר – כאילו וירטואלי.

צבי גרזון: רק על זה מדובר.

אריה גולן: שמת לב שהוא דיבר על שמונה בבוקר, כי הוא עובד במונחים של שמונה עד ארבע.

אריה גולן: עיתונאים לא עובדים כך.

אופיר אקוניס: נכון, לכן שאלתי.

אופיר אקוניס: אמרתי - לא עיתונאים, וגם לא טכנאים.

אריה גולן: עיתונאים עובדים בלילה, בשבתות.

אריה גולן: עיתונאים עובדים שבעה ימים בשבוע שזה אסור לפי חוק שעות עבודה ומנוחה.

אריה גולן: איזה כתב לא יענה לשר או לחבר כנסת בשבת?

אריה גולן: האם הוא יגיד לו: תתקשר אליי מחר בשמונה כי בשמונה אני דופק שעון, ואז אני לרשותך?

אריה גולן: לא דקה לפני שמונה, ולא חמש דקות אחרי ארבע כי כבר סיימתי.

גדי בן יצחק: ואם בכיפור יש פיגוע, אתה לא תקבל טלפון.

גדי בן יצחק: אתה תקבל טלפון.

גדי בן יצחק: האם תגיד: אני לא רוצה לשמוע שיש פיגוע?

אריה גולן: נפלט לברק: שמונה.

אריה גולן: אין שעות עבודה של שמונה אצל עיתונאים, ואין מקום בעולם שעיתונאים דופקים שעון.

אופיר אקוניס: את זה הבנו.

אריה גולן: השעון הזה זה השפלת העיתונאים, והמסר לעיתונאים הוא: אתם פקידים באוצר, אתם תחתימו כמו באוצר, נקודה.

חמד עמאר: זה כמו לקחת את העוזרים של חברי הכנסת שעובדים איתנו כמעט 24 שעות, ובכל שעה שאנחנו צריכים לעבוד הם עובדים איתנו, ולומר להם להחתים שעון.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים להגיד להם, כי אנחנו באמת עובדים בלי סוף שעות.

קריאה: יש פתרון, שכר כולל לכל העובדים.

אופיר אקוניס: ברק, האם אתה מאמין שהדבר הזה מגיע לידי מיצוי בשבועיים?

ברק שטרוזברג: מנהלים את זה שלוש שנים.

ברק שטרוזברג: הכול ברור, כל המחלוקות מפה ועד הקצה.

ברק שטרוזברג: הדברים ברורים.

ברק שטרוזברג: עכשיו צריכים - - -

אופיר אקוניס: האם אתם נכנסים למשא ומתן אינטנסיבי?

אופיר אקוניס: זה שבועיים זה מעט, והיום יום שלישי.

אופיר אקוניס: יש שישי-שבת שאין משא ומתן, ואין לך הרבה זמן.

ברק שטרוזברג: יהיה משא ומתן אינטנסיבי.

ברק שטרוזברג: סיכמנו עם יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי, ועם יושב-ראש ההסתדרות ועם אגודת העיתונאים, אגב שיחה הבוקר עם דני, שאני מעמיד את עצמי לרשות העניין הזה מעכשיו ועד סוף השבועיים – מה שצריך בשביל לקרות, זה מה שיקרה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יצחק שבו, בבקשה.

יצחק שבו: שלום, אני מייצג את הדרוג המשולב, הדירוג המינהלי כמו שקיים במגזר הציבורי, שעליו עוד לא שמעתם.

יצחק שבו: בכל דיון בוועדות מדברים על העיתונאים ועל הטכנאים, ולנו לא ניתנת אפילו זכות הדיבור.

יצחק שבו: אנחנו מייצגים כ-450 עובדים.

יצחק שבו: אני רוצה להבהיר כמה נקודות בעניין המשא ומתן, מבחינתנו.

יצחק שבו: לפני כשנתיים נחתם הסכם הפרישה שזה השלב הראשון ברפורמה.

יצחק שבו: מייד לאחר מכן התחילו דיונים אינטנסיביים.

יצחק שבו: במשך שנתיים ועד היום התקיימו עשרות פגישות עם עיתונאים וטכנאים.

יצחק שבו: האם אתה יודע כמה פעמים התקיימו פגישות עם הדירוג המשולב שמייצג 450 עובדים?

יצחק שבו: זה על כף יד אחת, ועוד יישאר עודף.

יצחק שבו: שתיים וחצי פגישות.

לאה ורון: מה זה הדירוג המשולב?

יצחק שבו: אצלכם זה נקרא הדירוג המינהלי.

אופיר אקוניס: כמה ועדים יש בסך הכול?

אופיר אקוניס: מר שבו, האם זה לנהל משא ומתן בנפרד עם כל גוף?

ברק שטרוזברג: זה לא עם כל גוף.

ברק שטרוזברג: בכל מדיה יש ארבעה סקטורים, ובכל ארבעה סקטורים יש שמונה גופים שהם גופי לוויין, ואחר כך האופוזיציות.

תמנה עורב: כמובן שמר שטרוזברג מדבר בסרקזם.

אופיר אקוניס: זה נראה שבשבועיים יהיה מאוד מסובך רק לקבוע את הפגישות.

אופיר אקוניס: אין ייצוג אחד כללי – זה היה הרבה יותר טוב.

יצחק שבו: אני רוצה להבהיר שכל עובד במדינת ישראל חייב שיהיה לו, וצריך שיהיה לו, הסכם עבודה עם המעביד שלו.

יצחק שבו: יש מה שנקרא יחסי עובד ומעביד.

יצחק שבו: אנחנו עובדים על פי הסכם שקיים לנו.

יצחק שבו: יש לנו פה הסכם מאפריל 79, הסכם קיבוצי, שאומר כמה שעות עבודה אני צריך לעבוד ביום, כמה ימים בשבוע אני צריך לעבוד, מהו מתח הדרגות שלי.

יצחק שבו: כל דבר כתוב, ונמצא פה בהסכם.

יצחק שבו: אני אקרא רק שורה אחת מהסעיף הרלוונטי שבו בא הפיצוץ הגדול.

יצחק שבו: תשמע מה כתוב כאן: "עובד יהיה חייב לחתום עם כניסתו לעבודה על דפי נוכחות", כי בשנת 79 כנראה לא הומצא הדבר הגאוני הזה של שעון נוכחות.

אופיר אקוניס: אבל, לאדמיניסטרציה לא אמורה להיות בעיה עם זה.

אופיר אקוניס: זה לא טכנאים ולא עיתונאים, אז מה הבעיה?

ענת עוזרי: לא כל המשולב הם עובדי אדמיניסטרציה.

יצחק שבו: אנחנו פועלים על פי ההסכם, וההסכם כרגע אומר דפי נוכחות.

יצחק שבו: מה שהיה טוב לשנות ה-70, 80 וה-90 אולי לא טוב לשנות האלפיים.

יצחק שבו: צריך לקרוע את ההסכם הזה, לשים אותו בפח, ולעשות הסכם חדש.

אופיר אקוניס: מה שהיה נכון לשנות ה-70, ה- 80 וה-90 גם חל על השבתה של שידור.

יצחק שבו: העמדה שלנו – אין לנו שום התנגדות לשעון נוכחות.

יצחק שבו: ההיפך, אנחנו בעד, ואמרנו את זה בפגישות המעטות שהיו לנו שאנחנו לא נגד.

יצחק שבו: אבל, צריך לקיים הסכם, וצריך לקיים הידברות.

יצחק שבו: כשלא מדברים איתך אתה לא יכול להגיע לשום הסכם.

יצחק שבו: הוכח אתמול בלילה שרק על-ידי הידברות, ולא על-ידי פעולות חד צדדיות כפי שעשתה ההנהלה עם שעון הנוכחות שלנו לנסות להשיג הסכמים אחרים.

יצחק שבו: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: דני זקן, בבקשה.

דני זקן: אתמול בשעה שתים עשרה ומשהו בלילה גמרנו שידור, ובאחת דני כנר הכריז, הודיע, שכאן מסתיימים שידורנו – פעם ראשונה אחרי עשרים שנה.

דני זקן: חמש שעות רשת ב' וכל הרשתות האחרות דממו.

דני זקן: נדמה לי שחלק מהרשתות האחרות הפסיקו בשתים עשרה אפילו.

דני זקן: ישבנו עם הטכנאים ועם עוד כמה חבר'ה באולפן, וזה היה רגע מאוד מאוד עצוב.

דני זקן: בימים האחרונים כל התחושה של המאבק היא שהכול הולך ומתפרק, מתפורר לנו בין הידיים.

דני זקן: הצעד הזה שהוחלט עליו במהלך הלילה הוא צעד בעקבות לחצים, בקשות, אמירות שלנו, לאורך כל התקופה האחרונה, ולשמחתי גם של ההסתדרות דרך אבי ועופר עיני.

דני זקן: אני מניח, כמו שאמר חבר הכנסת ג'ומס, שזה היה סעיף 14 בהסכמות בלילה ושתוך כדי הדיונים על הסיפור הגדול אז גם הגיעו לעניין הזה וזה עזר, וככה באווירה החיובית שנוצרה.

דני זקן: אני מאוד מאוד שמח שזה קרה, כי אם הצעדים האלה היו נמשכים עם כל ההצדקות וההסברים שיש לזה מצד האוצר, ומצד ההנהלה אז זה היה מפיל את הכול, לדעתי.

דני זקן: זה נכון שאנחנו בסד של זמן.

דני זקן: מבחינתנו, קצת פחות קריטי, כי אני מודה שאני קצת אשם בזה, במתן האווירה האופטימית בחודשים האחרונים שאנחנו או טו טו, ואו טו טו.

דני זקן: וזה נכון שזה נמרח קצת.

דני זקן: גם מסיבות שתלויות קצת בנו, הרבה מסיבות שתלויות בעניינים טכניים, כמו קבלת נתונים מהנהלת רשות השידור וכדו'.

דני זקן: ולכן, בין היתר, העניין הזה מתעכב והתעכב.

דני זקן: תמונת המצב הנוכחית היא שטיוטת ההסכם למעשה גמורה כבר כמה חודשים.

דני זקן: יש לנו שתי מחלוקות שייגמרו בישיבה אחת.

דני זקן: הן לא מהותיות, אלא הן טכניות בעיקרן.

דני זקן: יש לנו גם עניינים של ניסוחים משפטיים שגם הם בדרך לסגירה, כמו גם כמה דברים שעלו תוך כדי כי אתה פתאום מגלה גם מקבלת נתונים חדשים, בעיות שונות.

דני זקן: אבל, לדידנו, השבועיים הם בהחלט ריאליים.

דני זקן: גם פחות מכך.

קריאות: דני, בהנחה שיש מבנה.

קריאות: המבנה שחסר.

דני זקן: אני רוצה להתייחס לשניים-שלושה שעלו.

דני זקן: קודם כל, הצעדים שהיו.

דני זקן: דיברנו על עניין השעון.

דני זקן: אריה גולן מדבר מדם ליבו, ובצדק רב.

דני זקן: העלאת שאלה, ואנחנו באמת עשינו את התחקיר הזה של איפה באמת בעולם יש או אין שעון.

דני זקן: הרוב המכריע של - - -

אופיר אקוניס: שאלתי על השידור הציבורי.

דני זקן: גם בשידור הפרטי.

דני זקן: בדקנו בעיקר בשידור הציבורי.

דני זקן: זה נכון, גם בדקנו את האגרה באותו עניין, ויעזור לנו לדעת שחוץ מאלבניה בכל מקום בעולם גובים יותר אגרה, לפחות באירופה.

דני זקן: לגבי הנושא של שעון – באמת אין את זה, לפחות לא לגבי מקצועות כמו כתבים ועורכי תוכניות וכד'.

דני זקן: ההסכמה שברק מדבר עליה אכן קיימת.

דני זקן: אבל, שעון הנוכחות הזה – הצורה שבה הוא יופעל לא תהיה בצורה שפוגעת בכתבים.

דני זקן: כלומר, הוא לא יהיה רלוונטי לשכר.

דני זקן: הוא יתבצע בטכניקה שלא תשפיע יותר מידיי על אופי העבודה, בוודאי לא לכתבים, עורכים, מגישים וכד', אלא למעט כאלה שבאים למשמרות בתוך המתקנים, כך שמהבחינה הזאת בלענו צפרדע די גדולה בדמות השעון.

דני זקן: אבל, הצלחנו להגיע למבנה שאנחנו יכולים לאכול את זה.

דני זקן: זה נכון שהעניין הזה ייגמר כאמור.

דני זקן: במאמר מוסגר אני רוצה לומר שבשבוע הזה העובדים העיתונאיים, האגודה בשיתוף הוועדים, הצליחו להביא לסולידריות יוצאת מהכלל בקרב העובדים.

דני זקן: היה לחץ לקחת כרטיסי נוכחות וכו'.

דני זקן: בהזדמנות זו אני אתן מחמאה מאוד מאוד גדולה לעובדים העיתונאים ברשות, כולל החוזים האישיים - חבל שחברת הכנסת שלי יחימוביץ לא פה, היא אוהבת את העניין הזה – כולל המנהלים, כמעט כולם שלא לקחו כרטיסים.

דני זקן: פעלנו כגוף אחד וזה דבר שעזר ליצירת הלחץ על ההנהלה והאוצר שלא נשתף פעולה עם העניין.

אופיר אקוניס: אגב, האם בחינוכית מחתימים שעון?

קריאה: כן, מחתימים.

דני זקן: אופיר, חשוב שתדע שהאגודה הנחתה את העובדים לנהוג באחריות מקסימאלית של מניעת פגיעה בשידורים.

דני זקן: גם אם היו קולות מלמטה מכיוונים שונים להשבית וכו' וכו', נהגנו באחריות מלאה.

דני זקן: הורנו לעובדים לבוא לעבוד כרגיל - בניגוד ללוחות עבודה שההנהלה ייצרה - בלוחות עבודה משלנו, שיבוצים משלנו.

דני זקן: ואכן, העובדים מימשו את זה.

דני זקן: הפגיעה היתה, אבל היא היתה מינימאלית בשידורים.

דני זקן: אני שמח שזה נגמר.

דני זקן: מה הלאה?

דני זקן: איך ממשיכים הלאה?

דני זקן: אני קצת מסכים עם חבר הכנסת ג'ומס, חבל באמת להעלות את כל הדם הרע הזה עכשיו כאן.

דני זקן: צריך להתכנס.

דני זקן: מבחינתנו, הנוהל כבר ידוע.

דני זקן: כבר קבענו את הפגישות שלנו.

דני זקן: עורכי הדין שלנו ממשיכים לעבוד, ואני מאוד מקווה שבתוך ימים זה נסגר.

דני זקן: בוודאי שהמסגרת של השבועיים צריכה להספיק לעניין הזה.

דני זקן: מבחינת הדברים שלכם, האחריות שלכם - אופיר, ג'ומס, וכל חברי הכנסת שנמצאים כאן - זה באמת עניין האגרה.

דני זקן: ציינתי את העניין של גובה האגרה ביחס לעולם.

דני זקן: נכון, זה יהיה קשה, זה לא פופולארי.

נחמן שי: זה לא פשוט בכלל.

נחמן שי: ממש לא פשוט לשכנע את הציבור למה מעלים את האגרה, ממש לא פשוט.

נחמן שי: היתה כבר ירידה באגרה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון הימר הימור מעניין שהסיעה היחידה בכנסת שתתמוך בהעלאת האגרה היא סיעת מרצ.

אופיר אקוניס: אמרתי שלדעתי אין לו רוב על כל שלוש המנדטים.

נחמן שי: זה לא מובן מאליו.

חיים אורון: אני זוכר מהפעם הקודמת שכל הקואליציה ביקשה ממני להגיש הצעת חוק פרטית על הפסקת ההורדה, כי לאף אחד לא היה אומץ, כולל לחברים טובים שלך מאוד שהם היו שרים בכירים.

חיים אורון: הם אמרו: תגיש אתה, אנחנו נתמוך.

חיים אורון: הם היו באופוזיציה.

חיים אורון: אבל, להגיש, לחתום על הצעת חוק לא היה.

חיים אורון: תבדוק, היתה הצעה חוק שלי.

חיים אורון: לכן, כנראה בעד זה יש שלושה מנדטים.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, לא זו הסיבה.

נחמן שי: ציבורית יש בעיה להעלות את האגרה אחרי שהיא כבר הלכה וקטנה, וגם כשיש אלטרנטיבות.

נחמן שי: זה נראה לא טוב, וגם נשמע לא טוב, וגם עולה כסף.

נחמן שי: בלאו הכי היחסים בינה לבין הציבור הם לא הכי טובים.

נחמן שי: עניין כזה יצור קרע עמוק.

אופיר אקוניס: האם יש לך הצעה חלופית למימון הרפורמה?

נחמן שי: כן, כמו שהאוצר בשעתו לקח על עצמו לממן את הרפורמה.

נחמן שי: היתה הצעה כזאת, היא היתה קיימת.

נחמן שי: רוני בר-און יכול לבוא ולספר לך איך הוא עשה את זה.

נחמן שי: הוא היה מוכן לממן את הרפורמה מקופת האוצר.

חיים אורון: והפקיד באוצר עם הפקיד במשרד ראש הממשלה ינהלו את השידורים.

נחמן שי: זה לא דומה.

חיים אורון: מה זה "לא דומה"?

חיים אורון: זה מה שיהיה בדיוק.

מוטי שקלאר: חבר הכנסת שי, למען העמדת הדברים על דיוקם - האוצר בזמנו, בקדנציה הקודמת, הפנה אותנו לקבל מימון מהבנקים.

ברוך אסקרוב: אפשר לקרוא למימון הזה קצבאות, ואז זה ייפתר.

דני זקן: האגרה זה דבר אחד, חוק רשות השידור כמובן בעניין השני.

אופיר אקוניס: זה הכול משלים.

אופיר אקוניס: הכול צריך להיות ביחד.

דני זקן: הכול יושלם.

דני זקן: אנחנו ניתן את ה-in put שלנו גם בעניין הזה.

דני זקן: כאמור, אני מאמין שבתוך התקופה הזאת של השבועיים נוכל לסיים את העניינים, בוודאי אם יימשך שיתוף הפעולה עם האוצר כפי שהוא קיים כיום.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: תמנה, בבקשה.

תמנה עורב: אני רוצה שוב להדגיש למר שקלאר ולמר ברק שטרוז

תמנה עורב: ברג שהאחריות על אי ניהול משא ומתן לא חלה על ועדי העובדים, אלא על האוצר ועל ההנהלה מכיוון שהם מזמנים את הדיונים, ולא אנחנו.

תמנה עורב: אם זה היה תלוי בנו, אני מאמינה שכל חבריי כאן היו מסכימים לנהל מרתון של דיונים כדי לפתור סוף סוף את הסוגיה הזאת.

אופיר אקוניס: מה שטרוזברג אמר שהוא מוכן להיכנס למרתון.

תמנה עורב: בבקשה, רק עכשיו אני שומעת את זה.

תמנה עורב: כל חודש ספטמבר היה לנו דיון אחד.

תמנה עורב: היתה לנו פגישה אחת ממש לפני ראש השנה, ועכשיו אנחנו שומעים – תיקנו אותי חבריי כאן – שנקבע בשעה עשר בבוקר לוח דיונים חדשים.

תמנה עורב: יופי, אני מברכת על זה.

תמנה עורב: הלוואי שבתוך שבועיים באמת נגיע לסיכום.

תמנה עורב: אבל, זה לא רק תלוי בנו.

תמנה עורב: למשא ומתן יש קצב משלו, והם לא יכולים כאן להכתיב לנציגי העובדים את הקצב של הדברים כי יש לנו אחריות.

אופיר אקוניס: אני מאוד מקווה שזה יקרה בשבועיים.

אופיר אקוניס: אבל, ההערכה הגסה היא שאני לא בטוח שנגיע למיצוי המשא ומתן בשבועיים.

אופיר אקוניס: אני מבקש מכל מי שיושב סביב השולחן הזה להודיע שגם אם לא יצליחו להגיע, הדבר לא יבוא לידי ביטוי בפגיעה בשידורים.

תמנה עורב: נכון.

אופיר אקוניס: זאת המטרה של הישיבה הזאת, אדוני המנכ"ל.

אופיר אקוניס: אני אומר את זה לאגודת העיתונאים, ואני אומר את זה גם לטכנאים.

אופיר אקוניס: לא יכול להיות שהגברת כהן מחדרה תהיה בתוך המשא ומתן שלכם.

אופיר אקוניס: היא רוצה לצפות במהדורת "מבט", ומישהו אחר רוצה לצפות בליגת העל בכדורגל – אגב, לדעתי לשידורי הכדורגל יש צפייה לא רעה, ואני מברך את רשות השידור על זה שקנו את הזכויות לכדורגל – לא יכול להיות שהם ייפגעו מהדבר הזה.

אופיר אקוניס: זה פשוט לא יכול להיות.

אופיר אקוניס: זו המטרה, וזה צריך להיות סיכום הישיבה.

אופיר אקוניס: זאת המטרה של הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: אני לא מתכוון לנהל כאן משא ומתן על הסכם העבודה.

אופיר אקוניס: אגב, זה גם לא תפקידה של הוועדה הזאת.

אופיר אקוניס: יחסי עבודה זה עניין של ועדת העבודה והרווחה שנמצאת מימין לכאן.

אופיר אקוניס: אנחנו נגד צעדים חד צדדים.

תמנה עורב: האחריות על זה חלה על ההנהלה.

תמנה עורב: ההנהלה והאוצר צריכים לכנס את הוועדים, ולקיים משא ומתן.

תמנה עורב: כאמור, למשא ומתן יש קצב משלו, ואף אחד כאן לא יכול להחליט שתוך שבועיים גומרים.

תמנה עורב: אנחנו עושים את כל המאמצים.

תמנה עורב: זה לא באחריותנו, זה באחריותם.

תמנה עורב: הם מזמנים את הישיבות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: קיבלת זימון לישיבה.

תמנה עורב: ל-14 לחודש קיבלתי.

אופיר אקוניס: ברק, ב-14 לחודש?

אופיר אקוניס: זה בלתי אפשרי.

אופיר אקוניס: היום השני בנובמבר.

אופיר אקוניס: תרחמו גם על ברק.

אופיר אקוניס: עכשיו אתה נראה כמי שלא ישן.

אופיר אקוניס: קודם היית נראה יותר רענן.

תמנה עורב: אולי ברק גם לא יודע שזה השתנה.

תמנה עורב: בשעה תשע וחצי בבוקר ראיתי מסמך שמדבר על ישיבה ב-14 בנובמבר.

אופיר אקוניס: זה באמת מגוחך.

תמנה עורב: אני לא יכול לבוא לברק או להנהלה ולהגיד להם: חברים, בואו נשב עכשיו.

תמנה עורב: במקום לשבת בכנסת, בואו נשב ונדון בזה.

תמנה עורב: הם קובעים את לוח הזמנים, לא אני קובעת את לוח הזמנים.

קריאה: נגיע ל-14 ואז לא יקרה כלום.

אופיר אקוניס: זה ברור שלא, זה ודאי.

אופיר אקוניס: ברק גם התחייב שזה יהיה מרתוני עד ה-15.

תמנה עורב: שמענו גם על המרתונים.

תמנה עורב: היה מרתון שהתחיל לפני חצי שנה, וראינו שהוא התמוסס כעבור יומיים.

אופיר אקוניס: האם אתה יכול להודיע על ישיבה מוקדמת יותר מה-14?

ברק שטרוזברג: חוזר למשרד וקובע כמה שיותר - - -

אופיר אקוניס: מצוין, טוב מאוד.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אסף אפרתי, בבקשה.

אסף אפרתי: אדוני היושב ראש, שאלת את מר שטרוזברג האם קיים שעון בטלוויזיה החינוכית, ואני חושב שפה יש איזשהו חיבור בין הדברים.

אסף אפרתי: הטלוויזיה החינוכית היא גם גוף שמפוקח על ידי האוצר, וגם רשות השידור מפוקחת על-ידי האוצר.

אסף אפרתי: שם האוצר מנסה לקבוע במכרז מי הוא עיתונאי, ומי הוא לא עיתונאי.

אסף אפרתי: ברשות השידור מנסים להכפיף איזשהם צעדים שקיימים לרוב על דרג פקידותי, ולהחיל אותם על גוף משדר.

אסף אפרתי: אני חושב שפה נעוצה הבעיה, ולכן משא ומתן לוקח כל כך הרבה זמן - במשך שלוש שנים - כדי לנסות לעשות איזשהן התאמות בין מה שקיים בשירות הציבורי לבין גוף משדר.

אסף אפרתי: כל הבעיות פה הן לא בעיות חדשות.

אסף אפרתי: אנחנו מתכנסים בוועדה הזאת אחת לכמה זמן.

אסף אפרתי: בעיות כאלו ואחרות קמות וצצות.

אסף אפרתי: משא ומתן לוקח זמן.

אסף אפרתי: התאמת גוף משדר מודרני, עכשווי, תחרותי, לנהלים של שעון נוכחות ולכל מיני נהלים כאלו ואחרים הוא דבר מורכב וקשה.

אסף אפרתי: המשא ומתן על זה באמת נמשך הרבה זמן.

אסף אפרתי: אבל, שוב, צריך למצוא ניסוחים פתלתלים כדי להתאים את הגוף הזה לנוהל שאותו מבקש האוצר להכפיף עלינו.

אסף אפרתי: אני לוקח את זה עוד צעד אחד קדימה.

אסף אפרתי: כמו שאמרתי, האוצר כרגע הוא הגוף שמנהל את רשות השידור, וצר לי מאוד.

אסף אפרתי: רוצים לנהל היום משא ומתן, וזה אך ורק האוצר.

אסף אפרתי: רשות השידור הוא גוף שהוא כמעט לא רלוונטי גם בהחלטות האלה, ואנחנו שומעים אותם פה גם מפי המנכ"ל: האוצר מנחה אותנו מה לעשות, והאוצר אומר לנו.

אסף אפרתי: אני לא חושב שאת הדין וחשבון לציבור הצופים שמשלם אגרה, האוצר צריך לתת.

אסף אפרתי: מי שצריך לתת את הדין וחשבון זה אנחנו העיתונאים, ומי שעומד בראש הגוף הזה שבהחלטות שאין לי דרך להסביר אותן – פרועות, זו מילה עדינה – פרועות, תמוהות, לסגור שידורים של שידור ציבורי בשעה שבע.

אסף אפרתי: אני באמת מנסה להבין למה.

אסף אפרתי: אני אעלה פה מספר תהיות, יכול להיות שהן רלוונטיות.

אסף אפרתי: היינו פה בוועדה הזאת לפני מספר חודשים על טענות על אופן התנהלות רשות השידור.

אסף אפרתי: עד כמה שאני מבין, בימים הקרובים אמור להתפרסם איזשהו דוח שמסביר את הכשלים בניהול רשות השידור, ואולי נוכל להפיק ממנו לקחים לעתיד לבוא כדי לשפר את אופן ההתנהלות של ההנהלה.

אסף אפרתי: קשה לי להימנע מהתחושה שיש פה ניסיון לייצר מהומה רבתי על מנת שאותו דוח שיכול להיות שהוא אולי יהיה ביקורתי גם כלפי אנשים באופן אישי, ייטמע.

נחמן שי: קוראים לזה ספין.

אסף אפרתי: אני לא רוצה להשתמש במונחים עיתונאים.

נחמן שי: תשתמש, זו מילה טובה.

אסף אפרתי: גם ספין יכולה להיות מילה טובה.

אסף אפרתי: קשה לי להימנע מהתחושה הזאת - לעצור שידור בשעה שבע כי לא רוצים שעות נוספות לאנשים.

אסף אפרתי: חברים, בשביל זה יש מנהלים.

אסף אפרתי: אם עובד לא עובד אל תשלמו לו שעות נוספות.

אסף אפרתי: תבדקו אותו עם שעון בלי שעון.

אסף אפרתי: זו המהות של הניהול.

אופיר אקוניס: אגב, אני לא הבנתי.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, ומר אפרתי, קראתי אתמול ידיעה שוועדת הטלוויזיה בכלל לא אישרה את התוכנית.

אסף אפרתי: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: אז מה היה קורה היום, מוטי?

אופיר אקוניס: לא הבנתי.

אופיר אקוניס: אם הוועד המנהל לא אישר אז בלאו הכי היה צריך להמשיך.

מוטי שקלאר: אני לא מתכוון להיכנס לתגרת השוק הזאת, ולהטחת האשמות כאלה ואחרות לסיבות שאנחנו עושים את הדברים הללו.

מוטי שקלאר: זו חוצפה, אני לא רוצה להיכנס.

אופיר אקוניס: אני שאלתי אותך על ועדת הטלוויזיה.

מוטי שקלאר: מוטחות פה האשמות מופרכות לחלוטין, וזה עובר בשתיקה.

מוטי שקלאר: אפשר להגיד מכאן ועד להודעה חדשה בדמיון המזרחי שאנחנו חלק ממנו, מה שרוצים.

מוטי שקלאר: תתייחסו לגופו של עניין - - -

רן אפרתי: סליחה, אני מבקש ממך לחזור בך מהמילים "דמיון מזרחי".

אופיר אקוניס: גם אני.

אופיר אקוניס: מוטי, לא, לא.

אופיר אקוניס: זה לא לעניין.

רן אפרתי: המשפט הזה לא לרמתנו.

אופיר אקוניס: נמחק, בסדר.

מוטי שקלאר: נמחק, בסדר.

מוטי שקלאר: הדמיון הפורה שיש לכולנו, לזה התכוונתי, להגיע למחוזות שאני לא יודע איפה אפשר לסיים אותם.

אופיר אקוניס: אני שאלתי על ועדת הטלוויזיה בכלל, לא שתשיב למר אפרתי.

מוטי שקלאר: צריכים להתייחס לעצם ההחלטה העניינית שקיבלנו אותה כהנהלה.

מוטי שקלאר: ועדת הטלוויזיה אין לה בכלל say בעניין, היא לא התייחסה לעצם - - -

רן אפרתי: אתה מבין, האליטות יושבות פה, אז זה דמיון מזרחי.

מוטי שקלאר: אני מודיע, לא התכוונתי אפילו ל- - -

רן אפרתי: אני יכול לקבל דברים מסוימים.

רן אפרתי: אמרה מהסוג הזה אני לא יכול לקבל.

מוטי שקלאר: אם הבנת שזה מתכוון לזה – בכלל לא התכוונתי.

קריאה: - - - האמרה של צ'חצ'חים של בגין בזמנו.

נחמן שי: באמת, דרגת רגישות יותר מידיי גבוהה.

נחמן שי: גם מוטי חזר בו, וגם זה לא - - -

אופיר אקוניס: חזר בו.

מוטי שקלאר: הדמיון המזרחי ששייך למזרח התיכון, בכלל לא למה שאתם מתכוונים.

מוטי שקלאר: מטבע לשון שמשתמשים בו לגבי דמיון פורה, בכלל לא אישי.

מוטי שקלאר: קריאות: - - -

מוטי שקלאר: אל תיקחו את זה למקום הזה.

מוטי שקלאר: אם מישהו חשב שנושא הזה לגופו של איש אז אני מתנצל עשרים פעם.

מוטי שקלאר: לא לכך התכוונתי.

אופיר אקוניס: המנכ"ל חזר.

אופיר אקוניס: הנה, התנצל וחזר.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

מוטי שקלאר: אפשר להדביק מה שרוצים.

מוטי שקלאר: ועדת טלוויזיה בכלל לא התייחסה לנושא הזה.

מוטי שקלאר: היא יכולה להביע את עמדתה.

מוטי שקלאר: חלק חשבו שזה נכון, חלק שזה לא נכון.

מוטי שקלאר: אבל, האחריות היא על ההנהלה.

מוטי שקלאר: היתה ישיבה של ראשי הוועדות כי אין פה ועד מנהל.

מוטי שקלאר: ביום חמישי שעבר הכול דווח להם.

מוטי שקלאר: אני לא שמעתי ולו במילה אחת איזה הסתייגות מהמהלך הזה.

מוטי שקלאר: לכולם ברור, כולל היושב ראש, שהמהלך הזה נכון.

מוטי שקלאר: נכון לעכשיו, כאמור, פסק הזמן של השבועיים הללו.

אסף אפרתי: כפי שאמרתי, אני לא רוצה להרחיב בנושא הזה.

אסף אפרתי: אבל, אני לא יכול להימנע מהתחושה הזאת.

אסף אפרתי: אפרופו לגבי עצם ההחלטה – מן הסתם גם אנחנו מקיימים דיונים עם המנהלים שהם אמורים ליישם את אותה החלטה לסגור את השידורים בשעה שבע בערב.

אסף אפרתי: אני לא חושב שיש מנהל אחד ברשות השידור שחשב שההחלטה הזאת נכונה.

אסף אפרתי: כולם, ללא יוצא מהכלל, אומרים בצורה הכי ברורה שההחלטה הזאת היא תמוהה בלשון המעטה.

אסף אפרתי: אבל, מה?

אסף אפרתי: הם לא יכולים לטעון את הטענה הזאת כלפי מי שהחליט אותה, והסיבה מאוד פשוטה.

אסף אפרתי: כולם מנהלים זמניים, נתונים בהחלטה באוושת עט להדיח אותם מהתפקיד שלהם.

אסף אפרתי: הם יכולים לחזור להיות עובדים מהמניין.

אסף אפרתי: השכר שלהם כרגע גם כמנהלים הוא לא מובטח.

אסף אפרתי: כולם נתונים בידיה של ההנהלה.

אסף אפרתי: הם חייבים להישמע להוראות של סגירת שידור ופגיעה בשידור הציבורי בשעה שבע בערב, והם בעצם בני ערובה.

אסף אפרתי: זה בהתייחס לעצם ההחלטה הזאת שנראית לי ממש ממש הזויה.

אסף אפרתי: אני אתקדם עוד צעד קדימה.

אסף אפרתי: לפני מספר חודשים היינו כאן, ואמרו שיש משבר תקציבי של עשרות מיליונים ומאות מיליונים בסוף שנה, ויש סכנה שאנחנו לא נעמוד במסגרת התקציב.

אסף אפרתי: לא שולמו שעות נוספות, והעובדים לקחו על עצמם ויתור של שעות נוספות, ופגעו בשכרם והתנדבו לעבוד.

אסף אפרתי: הנה אנחנו לקראת סוף שנה, ואני רואה שהתקציב הוא די מאוזן.

אסף אפרתי: חבר הכנסת שי השתמש במילה ספין.

אסף אפרתי: אנחנו כל הפעם חוזרים לאותו ספין.

אסף אפרתי: באים לוועדה הזאת עם ספינים חדשים.

אסף אפרתי: אני כבר לא יודע מה יהיה הספין הבא שינחת על ראשנו.

אסף אפרתי: אבל, זה ספין אחרי ספין אחרי ספין.

אסף אפרתי: המשבר הוא לא כפי שמציגים אותו.

אסף אפרתי: יש בעיה וכולם פה כי יש בעיה.

אסף אפרתי: אבל, הנה אנחנו רואים שאין מצוקת תקציב.

אסף אפרתי: להיפך, אני אפילו פותח את העיתון ואני נהנה לראות פרסום מאוד עשיר בעשרות באלפי שקלים מעל דפי עיתונים כמו: דה-מרקר, גלובס, לתוכניות הרדיו.

אסף אפרתי: אני שמח מאוד, אני מברך על כך.

נחמן שי: אל תעשו חור בספינה שאתם יושבים בה.

נחמן שי: זה קמפיין נכון.

קריאות: נכון, אנחנו אומרים: מצוין.

אסף אפרתי: חבר הכנסת שי, אני מברך על כך.

אסף אפרתי: אני רק לא רוצה שבראשון לינואר יגידו לי: תשמע, אתה בגירעון תקציב של מאה מיליון.

אופיר אקוניס: מר שי אמר את דעתו יפה מאוד בעניין העלאת האגרה בצורה נוקבת – זה חלק מהמימון שאתם מדברים עליו.

גדי בן יצחק: אבל, אני מבין שיש לו תנאי קטן.

גדי בן יצחק: זו היתה עסקה משולשת: החוק בצורה מסוימת, האיתנות הפיננסית בצורה מסוימת, העובדים.

גדי בן יצחק: העובדים נתנו.

גדי בן יצחק: אנחנו בישורת האחרונה, ומשום מה אין איתנות פיננסית.

גדי בן יצחק: החוק תקוע לא מסיבות שלנו.

גדי בן יצחק: לא שאין לנו מה להגיד על החוק, אבל זה עניין שהוא באמת לשולחן הזה.

אסף אפרתי: ברשותך, דבר נוסף.

אסף אפרתי: כפי שכולם פה ציינו, לפחות העיתונאים – שזה הסקטור שאליו אני שייך – נמצאים ממש לקראת סיום.

אסף אפרתי: להפתעתנו הרבה, לפני כשבוע וחצי אני פותח את עיתון גלובס, ואני מברך את ליאור אברבך שהוא כתב גלובס שכנראה יש לו מקורות טובים ברשות השידור.

אסף אפרתי: מסתבר שקיים פה ערוץ בין-לאומי חדש שהוחלט להקים אותו באיזשהו פורום.

אסף אפרתי: אני לא יודע איפה זה בא לידי ברפורמה.

אסף אפרתי: הרפורמה צריכה להתייחס לאותו ערוץ בין-לאומי חדש שאמור להיות בכמה וכמה שפות.

אסף אפרתי: איפה זה נמצא?

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הצ'אנל של 33.

אסף אפרתי: אין לי פתרונות איפה הצ'אנל הזה ישודר.

אופיר אקוניס: אגב, אני הודעתי לממשלה, וגם מר שקלאר יודע את זה, שהתנאי שלי לא לקדם את חקיקת חוק סגירת ערוץ 33 הוא כזה שיבוא ויאמר - אני גם אמרתי את זה בוועדה, וגם בוועדה לביקורת המדינה – שאני מוכן למשוך או לא לקדם אותו אם יודיעו שבאמת על הצ'אנל הזה שכרגע הוא חסר משמעות מבחינה ציבורית, יהיה אותו ערוץ הסברה בין-לאומי.

אופיר אקוניס: אולי לזה כיוון מר אברבך, אינני יודע, או מי שנתן לו את הידיעה.

אופיר אקוניס: אם כן, אז זה דבר שהוא סביר.

אופיר אקוניס: או בתוספת?

אופיר אקוניס: או שאנחנו לא - - -

מוטי שקלאר: אם יתנו לי לדבר אני אסביר.

אסף אפרתי: שוב, אני מברך על כל ערוץ תקשורת ועל כל מה שיספק עבודה עיתונאית ושנוכל לממש את ייעודנו.

אסף אפרתי: אבל, הדברים האלה צריכים להיות משולבים בתוך הרפורמה שעליה אנחנו יושבים יומם וליל.

אסף אפרתי: אבל, לאיזה רפורמה אנחנו הולכים להיכנס אם אנחנו לא יודעים מה צפוי לנו ביום שלמחרת?

תמנה עורב: אגב, במבנה הארגוני החדש שקיבלנו לא ראיתי לזה שום זכר.

קריאה: קיבלנו מבנה איום ונורא.

תמנה עורב: זה אולי לדיון אחר.

אסף אפרתי: אדוני באמת יעשה חסד לשידור הציבורי אם הוא יקרא לכל הצדדים לא לקצוב זמן של שבועיים למשא ומתן, ואז נחזור שוב לפגיעה בצופה שמשלם האגרה או במאזין לרדיו, אלא באמת לתת איזשהו פרק זמן הגון וסביר כדי שנוכל למצות משא ומתן ובאמת לקדם את רשות השידור למקום חדש.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רן אפרתי נרשם.

אופיר אקוניס: כדי שלא תהיה סמיכות אז מר ערן פולק, בבקשה.

ערן פולק: אני רוצה להחזיר את הדיון קצת להיבט הרחב יותר שדובר עליו בהתחלה גם על-ידי המנכ"ל וגם על-ידי חברי הכנסת.

ערן פולק: הדיון הוא לא דיון על שעון נוכחות, לפחות לא איך שאני רואה את זה בתפקידי.

ערן פולק: הדיון הוא על השאלה האם יש או אין רשות שידור.

ערן פולק: יש פה עולם שהוא קצת דומה למפלס בכנרת של קווים אדומים ושחורים.

ערן פולק: הזזנו עכשיו קצת את הקו האדום בשבועיים כדי שתהיה אפשרות לדבר.

ערן פולק: אבל, הקו השחור שיגיע בעוד חודשיים הוא קו - - -

אופיר אקוניס: אתה מתכוון לכנרת.

ערן פולק: לא, לא.

ערן פולק: אני מדבר ספציפית.

ערן פולק: אגב, יכול להיות.

ערן פולק: אני לא יודע.

אופיר אקוניס: בטוח, לא יכול.

ערן פולק: אני לא יודע אם עוד חודשיים.

אופיר אקוניס: אולי לפני.

נחמן שי: אני מציע שתתמקד ברשות השידור ולא בכנרת, כי אני שובר את הראש.

נחמן שי: ערן, הדימוי הוא לא טוב.

נחמן שי: אני מנסה לבדוק את ההשוואה.

ערן פולק: אני חושב שהדימוי הוא טוב, ולא משנה מי ומה אשמים.

ערן פולק: המצב הוא שבעוד חודשיים או שיש רפורמה ברשות שידור - - -

אופיר אקוניס: אתה מדבר על ינואר 2011.

ערן פולק: ינואר 2011 - או שיש תהליך אחר.

ערן פולק: התהליך לא נקבע לא על-ידי אגף תקציבים, ולא על-ידי משרד האוצר.

ערן פולק: התהליך הזה נקבע על-ידי השר הממונה על רשות השידור ועל ידי הממשלה.

ערן פולק: התהליך הזה אומר שאם יש בחודשיים האלה הסכמי שכר, הסכם פרישה, הסכם מימון וחוק רשות שידור, אזי יש נתיב של מימון לרפורמה, כולל בתוכו אגרה, כולל בתוכו גם משאבים מתקציב המדינה.

ערן פולק: אגב, אני חושב שצריך לשים לב למה שאמר קודם מנכ"ל רשות השידור.

ערן פולק: בסיבוב הקודם של הרפורמה למעלה מ-50% היה אמור להיות ממומן באמצעות הבנקים.

ערן פולק: חשוב לדעת שבהמשך לזה כאשר היתה פנייה לבנקים, הבנקים אפילו לא הסכימו לדבר על העניין הזה.

אופיר אקוניס: אמר את זה גם המנכ"ל, וחבר הכנסת שי הודיע שבכהונתו של השר בר-און כשר אוצר הוא הבטיח מימון מלא של הרפורמה מכספי האוצר, ועל זה אני מבקש ממך תשובה כי זה מייתר את העלאת האגרה, וזה דבר אדיר.

אופיר אקוניס: אגב, אני לא ידעתי על זה.

נחמן שי: אני רוצה לשמוע התייחסות שלך, ערן.

נחמן שי: רוני בר-און אומר, ואין סיבה לא להאמין לו, שהאוצר בתקופתו היה מוכן לממן את פרישת העובדים, 700 ומשהו עובדים - - -

ערן פולק: הסדר המימון שהיה התבסס על 50% ומעלה מימון בנקאי אז, והיתרה מתקציב המדינה.

ערן פולק: מה שקרה בשנתיים האחרונות, אחרי שהבנקים זרקו אותנו ואת הרשות מכל המדרגות, זה ששינינו את ההסכם כך שיש רכיב של תקציב מדינה ורכיב של אגרה.

נחמן שי: הציבור נכנס בנעלי הבנקים.

ערן פולק: כי אחרת אין מי שיעשה את זה.

אופיר אקוניס: לא בכדי הוא הזכיר את הכנרת, כי גם משבר המים הלך על הציבור, וזאת היתה הצעת האוצר.

אופיר אקוניס: הכול על הציבור.

אופיר אקוניס: זה דבר נוראי.

חיים אורון: גם כשאתה אומר האוצר זה הציבור.

נחמן שי: ערן, מי מימן את פרישת עובדי בזק?

ערן פולק: אני לא יודע.

גדי בן יצחק: - - - אתם מדברים על כיסוי של מה?

גדי בן יצחק: על פנסיות שלנו שלא שולמו שנים על-ידי המדינה.

גדי בן יצחק: על זה הוא מדבר - אם הוא ישלם על הפנסיות שלקחו או לא.

נחמן שי: אני חושב שהמדינה צריכה לקחת על עצמה את הפרישה - - -

גדי בן יצחק: זה לא העתיד, זה לא על המשכורת.

גדי בן יצחק: זה על הפנסיות.

נחמן שי: לא לעורר כעס של הציבור כלפי רשות השידור.

ערן פולק: מה שחשוב גם בהקשר של לוחות הזמנים וגם בהקשר של הבנת המגרש – בסוף ההחלטה לאן הולכת הרשות הזאת באמת תגיע כנראה לוועדת הזאת.

ערן פולק: היא תגיע או באמצעות אישור הרפורמה ומתווה כזה או אחר לאגרה, או באמצעות אי אישור של הרפורמה, והמשמעות היא כפי שאמר חבר הכנסת אורון, הפחתה של האגרה בראשון לינואר.

ערן פולק: כך או כך, או שיש - - -

אופיר אקוניס: כל עוד אין שינוי במתווה אז זה נכון.

ערן פולק: אם במשך החודשיים הקרובים משא ומתן והשלמה של כל התהליכים, יכולה להיות רפורמה.

ערן פולק: אם לא – לדעתי, הסוף של התהליך הזה הוא סוף ברור.

ערן פולק: ולכן, אני חושב שהקריאה היא קריאה נכונה - - -

אופיר אקוניס: מה זה "סוף ברור"?

אופיר אקוניס: תהיה יותר ספציפי.

ערן פולק: צריך לשאול את מנכ"ל רשות השידור איך הוא מנהל את הרשות עם 5% - - -

אופיר אקוניס: בוא נאמר והדברים האלה לא מתרחשים, מה אומר האוצר?

אופיר אקוניס: מה ההימור שלך או המתווה שלך?

אופיר אקוניס: זה חשוב.

חיים אורון: אבל, עם כל הכבוד למר ערן פולק, הוא לא קובע בזה.

חיים אורון: אם הוא קיבל הנחיה מראש הממשלה שהוא השר הממונה שאם זה לא מתכנס ב-31 בדצמבר אין רשות שידור, צריך אומץ להגיד את זה בציבור.

אסף אפרתי: אבל, זה המצב הנתון.

אסף אפרתי: כיום האוצר מנהל את רשות השידור.

חיים אורון: חבר'ה, עזבו את האוצר.

חיים אורון: יש שר ממונה.

חיים אורון: אתם טועים בגדול, תעזבו את האוצר.

חיים אורון: אם השר הממונה ידע להגיד לו: מחר תעביר 120 מיליון לאברכים, הוא יביא אותו למרות שהוא נגד.

חיים אורון: אותו הדבר גם פה יהיה נגד.

חיים אורון: האוצר הוא לא הכתובת.

תמנה עורב: השר הממונה ב-2004 רצה לסגור אותנו.

אופיר אקוניס: לא נכון.

אופיר אקוניס: ב-2004 עבדתי עם השר הממונה כיועצו בבניין הסמוך, מעולם כל הזמן שאני עבדתי איתו – אני חושב שאני אפילו לוקח על עצמי את הקרדיט של זה ששינה את עמדותיו של השר הממונה שהיום הוא בתפקיד ראש הממשלה, ואת תפיסותיו לגבי השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: מר גולן יודע, למשל, חלק מהדברים.

אופיר אקוניס: מה שאת אומרת לא נכון.

תמנה עורב: אבל, הוא החליט על הפחתת האגרה.

אופיר אקוניס: הוא החליט על מתווה של הורדת האגרה.

תמנה עורב: חלק מהצרות של רשות השידור היום זה הפחתת האגרה.

אופיר אקוניס: מעולם לא התכוון לסגור את רשות השידור.

ערן פולק: אגב, לעניין השר הממונה והאנשים שעושים את העבודה מטעמו – הם כמובן שותפים מאוד אינטנסיביים בתהליך הזה, ואני חושב שהם רוצים בסיומו המוצלח בדיוק כמונו.

ערן פולק: חשוב להסביר בהקשר הזה שהמשא ומתן או הדיון בחודשיים האלה הוא דיון שהוא בכל הצירים ביחד, ואני חושב שזה נכון שהוועדה עשתה את הדיון הזה היום.

ערן פולק: כי גם בהקשרים אחרים, גם בהסכמי השכר, גם בחקיקה, גם במתווה המימון, כל הדברים האלה חייבים להתכנס בחודשיים האלה כי אחרת אנחנו באמת באיזשהו בור שחור.

קריאה: חודשיים או שבועיים?

אופיר אקוניס: השבועיים הם למשא ומתן.

ברק שטרוזברג: יש פרק בתוך החקיקה שרובו מוסכם - לפחות מול אגודת העיתונאים, ואני מניח שיהיה כך עם ההסתדרות בהנחה שיהיו הסכמים - שבלעדיו ההסכמים הקיבוציים לא יכולים להיכנס לתוקף.

ברק שטרוזברג: זה מחדד את מה שאומר ערן שאנחנו צריכים את קידום החוק במקביל להסכמים הקיבוציים כי אחרת זה אותו משולש.

ברק שטרוזברג: חקיקה והסכמים קיבוציים חייבים להיות ביחד.

ברק שטרוזברג: במילים אחרות, כמו שאתם מבקשים מאיתנו כאוצר את אותו משא ומתן אינטנסיבי, אני חושב שהדיון בחוק צריך להתחיל בצורה לא פחות אינטנסיבית ממחר בבוקר.

לאה ורון: מה לעשות שהוא לא מצוי בוועדת הכלכלה?

אופיר אקוניס: אנחנו לא יכולים.

אופיר אקוניס: הדבר לא פוצל.

אופיר אקוניס: האם הגעתם להסכמות עם יושב-ראש ועדת העבודה?

אופיר אקוניס: נוכל אז לקיים את ועדת הכנסת, וועדת הכנסת תעביר אלינו.

חיים אורון: אם אתם לא יודעים, הוא דיבר על השר הממונה עכשיו.

אופיר אקוניס: לא דיברתי.

אופיר אקוניס: לא משנה על מי.

חיים אורון: אבל, לי משנה.

חיים אורון: פה זה פרלמנט.

חיים אורון: ראש הממשלה לא מכריע במחלוקות הפנים קואליציות ובגלל זה אין חוק הסדרים, ובזה לא דנים, ובגלל זה זה נראה כך.

אופיר אקוניס: אני חושב שאתמול היתה פגישה עם יושב-ראש ועדת העבודה.

אופיר אקוניס: מר שטרוזברג, אני עדיין לא קיבלתי הודעה על כינוס ועדת הכנסת שאמורה לפצל.

אופיר אקוניס: אתה יכול לבקש מאיתנו.

אופיר אקוניס: אם זה היה תלוי בי הייתי מביא את זה.

אופיר אקוניס: מכיוון שהדבר לא פוצל לפה, אני לא יכול אפרופו הליכים בפרלמנט, חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: אני לא יכול להיענות לבקשתו של מר שטרוזברג.

חיים אורון: לכן אמרתי, האחריות היא על השר הממונה.

חיים אורון: אני בעד להחליף אותו.

חיים אורון: אבל, כרגע הוא שם.

חיים אורון: הוא צריך לפעול.

אופיר אקוניס: אנחנו חלוקים בעניין הזה.

חיים אורון: אני יודע.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ערן, עוד משהו?

ערן פולק: לא, תודה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודאג מהאמירה שלך לגבי מה שיקרה בינואר 2011.

אופיר אקוניס: יכול להיות שאתה ממליץ על סגירה, או מה?

קריאה: אדוני היושב ראש.

קריאה: הוא הזכיר מתווה אחר, ואולי אפשר לשאול אותו מה המתווה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחר כך צבי גרזון.

נחמן שי: אני רוצה לומר כמה הערות לדיון.

נחמן שי: ערן, קיומה של רשות השידור לא עומד בסימן שאלה, ואני אומר לך את זה באחריות מלאה.

נחמן שי: זה לא שמישהו החליט, עם כל הכבוד, שעד דצמבר זה ייגמר, ובדצמבר נראה.

נחמן שי: אני אומר את זה גם לך ג'ומס.

נחמן שי: אני לא חושב שזה כך.

נחמן שי: אני חושב שהבית הזה לא ייתן להרוס את רשות השידור ולסגור אותה כי לא סיימו את הדיונים.

נחמן שי: נכון, צריך לקבוע דד-ליין, וצריך להתקדם, וזו היסטוריה ארוכה.

נחמן שי: אבל, בשום פנים ואופן אי אפשר להחליט שאם לא נסיים עד תאריך מסוים.

נחמן שי: המקום שלה, החשיבות שלה, המרכזיות שלה, לא ניתנים לשינוי ולערעור.

נחמן שי: צריך לקבל את זה, וצריך להיאבק בכל מיני דברים שקשורים לארגון ולתקציב ולהוצאות ולדיווחים.

אופיר אקוניס: מר אסקרוב, אם אני יכול להסכים עם חברי מהאופוזיציה, כל חבר כנסת בבית הזה, כל אחד, רוצה בקיומו של רשות ציבורי חזק וברשות שידור חזקה.

ברוך אסקרוב: אכן בגלל שהיא על פי חוק אז אני אומר כמו חבר כנסת שי וכמוך, לא באוצר יחליטו.

נחמן שי: נכון, זה מה שאני אומר.

מוטי שקלאר: נחמן, ערן פולק לא אמר שסוגרים את רשות השידור.

מוטי שקלאר: הוא רק אמר לך שלא יהיה לך תקציב לנהל אותו כמו שצריך.

נחמן שי: אולי באותה נקודת זמן נשתכנע שכן צריך להעלות את האגרה.

נחמן שי: אבל, עצם הרעיון הזה שכל פעם מטלטלים את המערכת הזאת, ואומרים: אם לא תעשו כך אז נסגור, ואם לא תעשו כך אז אתם לא תהיה קיימים יותר – אי אפשר.

נחמן שי: זה לא רק מקום עבודה של מאות אנשים, יש לזה משקל ציבורי חשוב מאוד במדינת ישראל.

נחמן שי: כשאנחנו בוועדה הזאת משחררים עוד ערוצים לערוצים מסחריים ומקווים שיהיו עוד, אסור לפגוע ברשות.

אופיר אקוניס: אין שום ויכוח.

אופיר אקוניס: [

נחמן שי: אני מרגיש שבסגנון הזה יש משהו לא נכון ולא בריא.

נחמן שי: אסור שזה יתקיים.

נחמן שי: אני אומר את זה לא אישית כלפיך, ערן.

נחמן שי: אני יודע שאתה ממלא את תפקידך, ועושה אותו על הצד הטוב ביותר.

נחמן שי: אבל, יש משהו בדו-שיח הזה שהוא ממש מקומם אותי.

נחמן שי: הרפורמה הזאת צריכה להיות בהסכמה, העובדים צריכים לתת.

נחמן שי: אני מבין ויודע, ורואה וקורא שאין בה דרך.

נחמן שי: אני לא יודע למה היה צריך להכניס את השעון.

נחמן שי: יכול להיות שזה היה חיוני.

נחמן שי: אני לא חושב שלמנכ"ל יש עניינים סמויים מהעין, ואני לא מקבל את הספינים.

נחמן שי: אני חושב שהוא מנהל את הרשות ביושר.

נחמן שי: הוא רוצה גם כן לקדם.

נחמן שי: הוא רוצה שהקדנציה שלו תהיה הקדנציה שהביאה והוציאה את רשות השידור לאור, והרפורמה תהיה בהסכמה.

נחמן שי: תנו לזה את הזמן ואת היכולת, ותלכו לקראתם.

נחמן שי: אם הבנקים גירשו אותם, חפשו עוד מקורות.

נחמן שי: יכול להיות שיהיה עוד איזה בנק שבכל זאת לא יגרש אתכם, ויסכים לדבר איתכם.

נחמן שי: רשות השידור היא לא חדלת פירעון.

נחמן שי: היא עומדת בתשלומיה בצורה כזאת או אחרת.

נחמן שי: יכול להיות שהערוץ של הליכה לבנקים לא היה ערוץ כל כך גרוע.

נחמן שי: בעיניי, ערוץ ההליכה לציבור הוא יותר גרוע, והוא סתם יעורר תרעומת ציבורית כלפי רשות השידור, ולא בצדק כי התפוקה היא טובה.

נחמן שי: אבל, אם הציבור יודע שפתאום הוא ישלם יותר על הדברים האלה אז יתקומם גם על הקמפיין הזה שהוא חיוני, בעייני, לקדם את רשות השידור ולפרסם את השידורים שלה כי כך עושים ביזנס.

צבי גרזון: וגם על תנאי הפרישה שטובים לנו.

צבי גרזון: מי אומר שאדם בן 80 שבקושי מתקיים צריך לממן תנאי פרישה טובים לעובדי רשות השידור, עם כל הכבוד?

נחמן שי: על זה יבוא הרעש, ואנחנו צריכים להימנע מלהגיע לנקודה הזאת.

נחמן שי: לכן, עם כל השעונים שמתקתקים פה, צריך לתת זמן לתהליך הזה.

נחמן שי: ראש הממשלה לקח על עצמו את רשות השידור.

נחמן שי: אני חשבתי שזה לא נכון, אני חושב שמשרד ראש הממשלה לא צריך להתעסק בזה.

נחמן שי: יש בזה טעם לפגם בלשון צנועה.

נחמן שי: למעורבות הזאת של משרד ראש הממשלה יש גם מחירים.

נחמן שי: אבל, אם הוא כל כך גבר, והוא רוצה לקחת את הרשות על עצמו, אז שיוציא אותה לאוויר, שיוציא את הרפורמה הזאת.

נחמן שי: אי אפשר רק לבוא בדרישות, ולא להביא את המשאבים הדרושים כדי להזיז את העגלה בסופו של דבר.

נחמן שי: מעורבות של ראש הממשלה אומרת שראש הממשלה והמנכ"ל שלו שיש לו רק ארבעים ועדות על הראש, הם אלה שהולכים לעשות את העבודה.

נחמן שי: אם יש ערך להכנסת רשות השידור תחת כנפי משרד ראש הממשלה – שבעיניי זה פגום – זה הערך שיש את הכוח המרכזי במדינת ישראל להזיז את הרפורמה הזאת.

נחמן שי: אז שיעשה את זה, בבקשה.

נחמן שי: יש לך השפעה עליו, ולכם – אני לא יודע מי.

נחמן שי: אנחנו יכולים לצעוק כמה שאנחנו רוצים, אבל כרגע הכלים שם.

נחמן שי: דבר אחרון – אני מבין שמתנהל איזה דיון באיזשהו מקום.

נחמן שי: ועדת הכלכלה היא המקום שבו צריכים להיות הדברים האלה, ולא בשום מקום אחר.

אופיר אקוניס: ברור כשמש.

נחמן שי: אני לא מבין למה זה הולך לוועדת החינוך?

אופיר אקוניס: מי אמר?

נחמן שי: פה התנהלו הדיונים.

נחמן שי: כל מיני זאבים מסתובבים בסביבה הזאת.

נחמן שי: המקום הזה הוא המקום שבו צריכים להתנהל הדיונים האלה.

נחמן שי: אני חושב שהוועדה כאן גם התמחתה בזה, וליוותה את זה לאורך כל התקופה האחרונה.

נחמן שי: אנחנו נילחם כדי שהדיונים יישארו בבית הזה.

אופיר אקוניס: אין ויכוח.

אופיר אקוניס: בדיוק כך יהיה.

אופיר אקוניס: תודה, אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: מר גרזון, בבקשה.

צבי גרזון: קודם כל, אני מאוד רוצה להודות לחבר הכנסת שי שאמר דברים שהם מאוד מאוד חשובים לנו.

צבי גרזון: אלו דברים שאנחנו חושבים עליהם כבר חודשים.

צבי גרזון: יש מין ריצת אמוק, גם של חברי ועדים מסוימים, גם של יושבי ראש של איגודים לסגור מהר כי מחר רשות השידור לא תתקיים.

צבי גרזון: אני אומר שרשות השידור תתקיים עוד הרבה הרבה מאוד שנים.

צבי גרזון: צריך לעשות כל דבר בצורה מידתית, מתוך מחשבה, ומתוך הסתכלות רחבה על הדברים.

צבי גרזון: שנית, יש דחייה של שבועיים.

צבי גרזון: שוב הפעם יצרו דד-ליין מלאכותי שלא נוכל לעמוד בו, ויביאו אותנו לעוד מבוי סתום ולתסכול.

צבי גרזון: אני חושב שצריכים לתת תקופה יותר ארוכה.

צבי גרזון: יש דבר שהוא חשוב יותר מהקצבת הזמן וזה הפתיחות.

צבי גרזון: אני חושב שמהחדר הזה צריכה לצאת בקשה והוראה לאנשי האוצר להפסיק להיות קשוחים בצורה הזאת, לפתוח דברים, להיות יותר פתוחים ויותר קשובים, כי אם הם ימשיכו עם העמדות הנוכחיות אני לא רואה שום מקום להתקדמות.

צבי גרזון: לא תהיה שום התקדמות בעמדות הנוכחיות שבאות לפגוע בנו, בעובדי רשות השידור, כאילו שאנחנו פקידים של משרד הבריאות או משרד אחר, עם כל הכבוד להם.

צבי גרזון: כאן עובדים עשרים וארבע שעות ביממה סביב השעון, כאן עובדים כל ימות השנה.

צבי גרזון: אנחנו לא משרד ממשלתי.

צבי גרזון: מה שנכון למשרד המסחר והתעשייה לא נכון לעובדי רשות השידור.

צבי גרזון: לכן, הגישה של פקידי האוצר צריכה להיות גישה שונה כלפי עובדי רשות השידור.

צבי גרזון: צריכה להיות פתיחות אחרת כדי שנוכל להתקדם.

צבי גרזון: אם הם ימשיכו לעמוד בעמדות המסורתיות שלהם כפי שהם היו עד היום, לא תהיה שום התקדמות, וגם אם זה ייקח עוד שנתיים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אני מוסיף על מה שאמר חברי.

חמד עמאר: כולם יודעים את החשיבות של השידור הציבורי.

חמד עמאר: גם בחוק מדובר על השידור הציבורי.

חמד עמאר: אבל, היום אנחנו דנים בשאלה האם להדפיס שעון, כן או לא, ועל זה קמה הצעקה, ועל זה שתהיה החשכת מסך.

חמד עמאר: אנחנו לא מדברים על איכות השידורים, על משהו שיקדם את השידורים.

חמד עמאר: האוצר העמיד עכשיו את נושא השעון, ושאם לא תהיה החתמת שעון בראשון לנובמבר אז כאילו רשות השידור תקועה והיא לא יכולה להמשיך לתפקד.

חמד עמאר: אבל, זה לא נכון.

חמד עמאר: אנחנו רוצים שידור ציבורי, ואנחנו רוצים שאנשים יראו את השידור הציבורי.

חמד עמאר: כולנו כאן יכולים להילחם למען השידור הציבורי, ונגיד שרוצים ורוצים ורוצים.

חמד עמאר: אבל, בסוף יהיה אחוז אחד של צפייה.

חמד עמאר: אני לא יודע אם אנחנו מתקרבים ל-1%.

חמד עמאר: מה שווה השידור הציבורי אם אין צופים?

חמד עמאר: נציגי האוצר, אנחנו צריכים לבדוק את התפוקה של העובד, ולא לבדוק את שאלת הדפסת השעון, כן או לא.

חמד עמאר: הוא יכול להדפיס שעון, ולשבת עשר שעות במשרד ולחמם את הכיסא.

חמד עמאר: אבל, זה לא שווה.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לראות תפוקה, אנחנו רוצים לראות אנשים שצופים בערוץ הזה.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לראות שבאמת שווה לצפות בחדשות בערוץ 1.

נחמן שי: בהחלט שווה.

חמד עמאר: הציבור יגיד אם זה שווה, לא אני ולא אתה.

חמד עמאר: גם העובדים, גם האוצר, וגם ההסתדרות, כל מי שיש לו קשר למשא ומתן הזה צריך לגמור את זה, ולצאת לדרך.

חמד עמאר: החשכת המסך היתה בשנות ה-70 כשהיה רק ערוץ אחד.

חמד עמאר: היום יש לציבור כל כך הרבה ערוצים שבהם הוא יכול לצפות, ואין לו בעיה שתחשיך את הערוץ הזה לגמרי, לא חודש, ולא שבוע, ולא שבועיים.

חמד עמאר: זה לא יעזור, זה לא יעשה כלום לציבור.

חמד עמאר: אותם 5% שצופים יכולים ללכת לערוצים אחרים.

ברוך אסקרוב: אבל, שיהיה ברור שלא העובדים מחשיכים.

חמד עמאר: לא, אני מדבר על ההנהלה.

חמד עמאר: קראתי גם מי רוצה להחשיך.

חמד עמאר: זה ההנהלה, זה לא אתם.

חמד עמאר: לכן, אני קורא לאוצר – שבועיים זה לא ישיבה ב-14 לחודש.

חמד עמאר: שבועיים זה לשבת ולהתחיל לנהל את המשא ומתן, ולהגיע לתוצאות.

חמד עמאר: ועדת הכלכלה, כל חברי הכנסת מגויסים לרשות השידור, ורוצים להגיע לתוצאה.

חמד עמאר: אבל, אתם צריכים לתת לנו את הכלים להתקדם.

חמד עמאר: תודה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: מר נחמני, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחריך – גדי בן יצחק.

שמואל נחמני: אני רוצה לדבר בכובע שלי כממונה על האכיפה באגף השכר.

שמואל נחמני: יחידת האכיפה הוקמה לפני למעלה מעשר שנים, והמטרה המרכזית שלה היתה לטפל בחריגות השכר.

שמואל נחמני: מאז טיפלנו בעשרות רבות של גופים.

שמואל נחמני: ברשויות מקומיות היה פעם ברדאק בלתי רגיל, ואני חושב שהיום יחסית המצב הוא הרבה הרבה יותר טוב.

שמואל נחמני: מספר החריגות הולך וקטן.

שמואל נחמני: טיפלנו בחברת חשמל.

שמואל נחמני: היה לנו מאבק מאוד מתוקשר עם בנק ישראל.

שמואל נחמני: זה לקח 5 – 6 שנים, ובסוף זה נגמר בהסכם.

אופיר אקוניס: אגב, ראיתי באיזה עיתון שחברת החשמל ירדה בדירוג ממש.

שמואל נחמני: הם ירדו חזק בדירוג.

שמואל נחמני: אבל, לא רק הם.

שמואל נחמני: כל מי שכיכב בעבר ירד למטה.

שמואל נחמני: עכשיו מככבים הרופאים, ואני דווקא חושב שההתנפלות על הרופאים היא לא במקום.

שמואל נחמני: אני חושב שמנהל מחלקת ניתוחי לב וחזה בבית חולים "סורוקה" זכאי לכל שקל שהוא מקבל.

שמואל נחמני: התקשורת אוהבת לעשות רעש, זה בסדר גמור.

אריה גולן: כשהיה ברדאק ברשויות, האם היה שם שעון נוכחות?

שמואל נחמני: בוודאי.

אריה גולן: ועדיין היה ברדאק.

אריה גולן: זה לא הפתרון.

שמואל נחמני: אריה, אני מאוד לשמוע את התוכנית שלך.

שמואל נחמני: זה לא קשור.

אריה גולן: אתם קשרתם את זה, אתם המצאתם את השעון על עיתונאים ועל הטכנאים.

אריה גולן: היה ברדאק אימים ברשויות עם שעון.

ברוך אסקרוב: שלא לדבר על זה שלא שילמו את שכרם של אלה שכן עבדו.

ברוך אסקרוב: על זה אין אכיפה.

שמואל נחמני: בחלק גדול מהרשויות המקומיות לא היתה החתמה של כרטיס נוכחות, ואנחנו כפינו עליהם את זה.

שמואל נחמני: הם עשו שרירים, והבכירים לא רצו לחתום.

שמואל נחמני: היום כולם חותמים.

שמואל נחמני: גם שם עלה הנושא הזה.

שמואל נחמני: אבל, אני לא רוצה לדבר על זה.

ברוך אסקרוב: בוא נשנה את שמנו לרשות הנוכחות, לא לרשות השידור.

ברוך אסקרוב: רשות הנוכחות - צריכה להיות נוכחות.

ברוך אסקרוב: זה הבדיחה.

שמואל נחמני: אני רוצה שיתנו לי שלוש דקות בלי הפרעות.

שמואל נחמני: יחידת האכיפה מטפלת בגופים ציבוריים.

שמואל נחמני: היה דוח מבקר המדינה על רשות השידור.

שמואל נחמני: הדוח היה קטלני.

שמואל נחמני: הוא גילה שם דברים שבמושגים משפטיים הם ידיעה - - - שאינה צריכה ראייה.

שמואל נחמני: כממונה על האכיפה הוצאתי מכתב לפני כשנתיים – מה שנקרא שימוע קיבוצי לרשות השידור עם 11 סעיפים.

שמואל נחמני: בא אליי ברק והממונה על השכר ואמרו לי: אנחנו צריכים עכשיו להגיע לאיזשהו הסדר.

שמואל נחמני: בוא נקפיא את זה כי אנחנו חייבים להגיע להסדר.

שמואל נחמני: אני אומר לכם שחריגות השכר שיש ברשות השידור הן איומות ונוראות, ואני טיפלתי בחריגות שכר באלפי או בעשרות אלפי מקרים.

תמנה עורב: אגב, גם חריגות כלפי מטה של עובדים.

ברוך אסקרוב: אבל, מה הקשר?

ברוך אסקרוב: תענה ברשות השידור.

ברוך אסקרוב: עשית ברשויות המקומיות, תשמור על כספנו ועל כספי הציבור – מאה אחוז.

ברוך אסקרוב: מה הקשר לרשות השידור, ומה הקשר לעיתונאים?

ברוך אסקרוב: את מי מעניין תיק העבודות שלו.

ברוך אסקרוב: זאת פשוט מריחה.

שמואל נחמני: תן לי לגמור לדבר.

שמואל נחמני: לא הפרעתי לאף אחד שדיבר.

אופיר אקוניס: ברוך, אתה בא מרשת א' שהיא השיח התרבותי.

אופיר אקוניס: גם רשת ב' היא תרבותית.

שמואל נחמני: הוצאנו את המכתב כפי שמוציאים למספר לא מבוטלים של גופים.

שמואל נחמני: אני אומר לכם שיש שם חריגות בדרגות, יש עובדים שחורגים בשלוש ובארבע דרגות.

שמואל נחמני: נושא הדיווחים הוא פשוט קטסטרופאלי, ואני בטוח.

שמואל נחמני: יש אנשים מתוך רשות השידור שדיברו איתי ואמרו לי שזה אסון, ושצריך לשים סוף לדבר הזה.

קריאה: מי מעניין מי המנהלים האלה שאמרו את זה, מאוד מעניין.

אופיר אקוניס: אתם לא בדו-שיח, חברים.

שמואל נחמני: הגענו לשלב כזה שיצאה החלטה זמנית קודם כל לגבי שעון הנוכחות שיש נגזרת ממנו לגבי שעות.

שמואל נחמני: אני חושב שאפשר להסדיר את נושא הדיווחים כמו שאמר ברק, כמו שעשו.

שמואל נחמני: אני לא חושב שצריכה להיות בזה בעיה.

שמואל נחמני: מנכ"ל משרד האוצר חותם כרטיס כשהוא בא וכשהוא יוצא.

שמואל נחמני: כל הסגנים הבכירים של הממונה על השכר וכל הסגנים במשרד כולם חותמים פעמיים ביום.

שמואל נחמני: אני לא מבין מה הבריחה מזה.

ברוך אסקרוב: מה השכר שלהם?

תמנה עורב: האם בדקתם חריגות שכר של העובדים בדרגות הנמוכות, למה לא קיבלו דרגות עשר שנים?

תמנה עורב: האם בדקתם רק חריגות כלפי מעלה?

תמנה עורב: מה עם החריגות הנמוכות?

קריאות: מה עם שכר היסוד?

אריה גולן: משלמים מתחת לשכר המינימום ברשות השידור.

קריאה: תת תשלום זה החריגות למטה.

אופיר אקוניס: האם יש תשלום מתחת לשכר המינימום ברשות השידור?

קריאות: כן, ודאי.

תמנה עורב: יש הבטחת הכנסה, יש חוק שכר מינימום.

שמואל נחמני: צריך לעשות דיון נפרד על הבלוף הגדול של שכר המינימום.

שמואל נחמני: זה בלוף אדיר, זה בלוף - - -

קריאות: - - -

לאה ורון: תאפשרו למר נחמני לדבר.

לאה ורון: מה זה?

שמואל נחמני: - - - אבל, הוותק הולך לפנסיה.

שמואל נחמני: אבל, זה בלוף, וצריך לשים לדבר הזה סוף.

תמנה עורב: נוח לקרוא לזה בלוף כשהבן אדם צריך לעבוד משמונה עד שמונה בערב, ובעצם שכר היסוד שלו - - -

אופיר אקוניס: תמנה, תודה.

לאה ורון: את לא ברשות דיבור.

אופיר אקוניס: מר נחמני, בבקשה.

אופיר אקוניס: ניתן למר נחמני להשלים.

שמואל נחמני: באמת ובתמים רוצים להגיע להסכם עם רשות השידור, רוצים להבריא את רשות השידור.

שמואל נחמני: כולם רוצים שידור ציבורי.

שמואל נחמני: רבותי, אם לא – מה יהיה?

שמואל נחמני: נניח שהכול יתפוצץ.

שמואל נחמני: תהיה החלטה של הממונה על השכר לגבי כל הדברים האחרים כי הוא חייב לפעול, והוא חייב לפעול כפי שהוא פעל לגבי מאות גופים.

שמואל נחמני: הוא לא יכול להפלות בין רשות השידור לבין גופים אחרים.

שמואל נחמני: ולכן, אני אומר – רבותי, מדברים על שבועיים.

שמואל נחמני: הרי זה מגוחך.

שמואל נחמני: יושבים הרי שנתיים.

צבי גרזון: ארבע.

שמואל נחמני: שנתיים כבר יושבים מאותו מכתב שאני הוצאתי לפני שנתיים.

שמואל נחמני: הכול ברור, גלוי וידוע.

שמואל נחמני: בהסכם הזה שאמור להתגבש, חלק גדול מחריגות השכר יוכרו להם.

שמואל נחמני: אז מה אתם רוצים?

שמואל נחמני: שלא יהיה כלום, וזהו.

שמואל נחמני: תהיה החלטה של הממונה, יכפו עליהם את הדברים האלה והם לא יוכלו לעשות כלום.

שמואל נחמני: מי שרוצה לזרוק את כל פסיקות של בית הדין לעבודה, ובית הדין הארצי ובג"ץ בעניין סעיף 29, יראה ששם זכינו ב-99.

שמואל נחמני: 99% מהתיקים.

שמואל נחמני: אותו הדבר יקרה גם רשות השידור.

שמואל נחמני: זהו, זה מה שהיה לי להגיד.

תמנה עורב: 20 שנה - 5,500 שקל לפנסיה.

תמנה עורב: זה חריגה.

תמנה עורב: האם בחריגות האלה אתם מטפלים, מר נחמני?

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ברוך אסקרוב, בבקשה.

ברוך אסקרוב: קודם כל, אני מבקש, מר נחמני, להתנצל בפניך כי באמת יש מיקרופון, ואני יכול להגיד בצורה שקטה ויותר ברורה.

ברוך אסקרוב: אבל, באמת התקוממתי.

ברוך אסקרוב: חבל שלא באתי לכאן עם פרקי אבות.

ברוך אסקרוב: אני לא רוצה לדון אותך מבלי שהייתי במקומך.

ברוך אסקרוב: אתה שומר על כספי כל הציבור.

ברוך אסקרוב: אבל, גם אתה אל תדון את העובדים מבלי שישבת במקומם, ומבלי שדיברת.

ברוך אסקרוב: אני חושב שאתה עשית משהו שאתה לא יודע מה עשית בכלל.

ברוך אסקרוב: אתה סותר את עצמך.

ברוך אסקרוב: אתה אומר: רוצים להגיע להסדר.

ברוך אסקרוב: יושבים, ובאמצע פתאום הבד האדום הזה שכול כולו מכיל גם עיוותים.

ברוך אסקרוב: הנחת העבודה שלך, או יותר נכון הנחת אי העבודה שלך, זה שאנחנו לא עובדים, והגיע הזמן לחשוף.

שמואל נחמני: חס ושלום.

שמואל נחמני: לא אמרתי דבר כזה.

ברוך אסקרוב: למה "חס ושלום"?

ברוך אסקרוב: היו דברי הסבר לעניין שעון הנוכחות הזה, וגם המנכ"ל כתב את זה במכתב שהגיע הזמן לחשוף.

ברוך אסקרוב: אני מנסה לצטט: או שצריך לסגל נוהלים של דיווחי אמת, קבלת שכר על עבודה שנעשתה, ולא על עבודה שלא נעשתה.

ברוך אסקרוב: אז אולי בטובך תסביר לי מדוע צריך אם כך לסגור שידורים חיים בטלוויזיה בשבע?

ברוך אסקרוב: באמצעותך אני גם מפנה את זה לכל מי ששומע.

ברוך אסקרוב: הרי אם הולכים לפגוע במי שלא עובד, אז השידור לא צריך להרגיש את זה כי מאחורי השידור עומדים אנשים שעובדים ומשדרים.

ברוך אסקרוב: אנחנו מקבלים את הצעד הזה כצעד של כוחנות טהורה, התנשאות, ושיבוש.

ברוך אסקרוב: אני לא נכנס לפרשנות של חברי.

ברוך אסקרוב: אני לא רוצה לעשות שום פרשנות.

ברוך אסקרוב: הצעד הזה הוא כוחני.

ברוך אסקרוב: אני לא נחשב למיליטנטי.

ברוך אסקרוב: אבל, אני מחאתי כפיים למי שלא שידר את השידור אתמול, כי על כוח אפשר באמת להשיב בכוח, ופתאום הבנתם.

ברוך אסקרוב: למה שעושים הידברות עם ההנהלה, עם האוצר, זה לא עוזר?

ברוך אסקרוב: עונים בכוח.

ברוך אסקרוב: הבוקר הזה הוא בוקר שמח.

ברוך אסקרוב: אבל, במשמעות רחבה יותר הוא בוקר עצוב כי זה החזרתם של כללי הכוחנות למרכז השולחן פה.

ברוך אסקרוב: אני יכול להוסיף עוד דברים, כמו למשל, כמה אתם אוכפים את אי התשלום, את תת התשלום על העובדים שעושים עבודה מסורה ולא מקבלים את תמורתה?

ברוך אסקרוב: אני לא בטוח.

ברוך אסקרוב: זו שאלה רטורית.

ברוך אסקרוב: אין לך נתונים בכלל, אז איך תשיב לי על השאלה הזאת.

ברוך אסקרוב: אני רוצה לסיים בהצעה פרקטית שאני מציע אותה כבר כמעט חודש.

ברוך אסקרוב: בשבועיים הרי לא נשלים את כל הנקודות.

ברוך אסקרוב: ולכן, כיוון שבמהלך שלוש-ארבע השנים הושגו הרבה הישגים, והרבה הסכמות שהן יכולות גם להיפרם, ייחתם כל מה שהוסכם וייכנס לתוקף לאלתר, וזה כן אפשר לעשות תוך שבועיים.

ברוך אסקרוב: כל מה שנותר – ואני לפחות מדבר בשם מגזר העיתונאים – ייארז בחבילה הרבה יותר קטנה ממה שהוסכם, ויועבר לוועדה שהרכבה זהה להרכב המשא ומתן מבחינת אוצר, הנהלה, עובדים, ויוכרע שם.

ברוך אסקרוב: אבל, לא יתנה את מה שכבר הוסכם.

ברוך אסקרוב: כך נתחיל לפעול קדימה באופן בריא יותר, ברור יותר, ולא עם גרירת כל החולאים האלה למשא ומתן שבחיים לא ייגמר כך.

ברוך אסקרוב: אני חוזר ומציע את זה – כל מה שהוסכם ייחתם בשבועיים האלה.

ברוך אסקרוב: ומה שלא, באופן שלא מתנה את מה שהוסכם, יטופל בוועדה.

ברוך אסקרוב: ירצו – יקצבו לה זמן.

ברוך אסקרוב: ירצו – לא יקצבו.

ברוך אסקרוב: תודה רבה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: גדי, בבקשה.

גדי בן יצחק: קודם כל, אני רוצה להודות ליושב ראש, ולחברי הכנסת שבאו ותרמו לנו מזמנם.

גדי בן יצחק: אני מקווה שזה יהיה לא רק מזמנם, אלא גם מרצונם ברגע הרמת היד על עניין התקציב שלנו.

גדי בן יצחק: ראשית, מעל 20 שנה של פעילות ועדית, זו פעם ראשונה שהרגשתי במחזה הזוי בימים האחרונים.

גדי בן יצחק: ישבתי כרכז כתבים מתנדב כי הרי נאמר לי שאין שעות נוספות, והתחנפתי לכתבים בחצי כובע של רכז כתבים וחצי כובע של יושב-ראש ועד שיתרמו לי קצת עבודה כדי שנוכל לתת כיסוי לשביתה הגדולה, יש או אין.

גדי בן יצחק: כמו כן, לבחירות בארצות הברית, האם יש או אין.

אופיר אקוניס: יש.

אופיר אקוניס: בחירות ישנן.

גדי בן יצחק: יש או אין למי.

אופיר אקוניס: נחכה לתוצאות.

גדי בן יצחק: אבל, זה יהיה בלילה.

אופיר אקוניס: אבל, הלילה יש שידור, ניצמד למקלטים, אריה.

גדי בן יצחק: אבל, הלילה הקודם, לא.

גדי בן יצחק: ההנהלה החליטה לא רק מסיבות משלה, אלא גם מסיבות של ההנהלה המקבילה אצלנו שזה האוצר, שאנחנו לא עובדים.

גדי בן יצחק: לא עובדים כי אין שעות נוספות.

גדי בן יצחק: בהודעות של ההנהלה לציבור זה: מקצת העובדים, או העובדים מעצימים.

גדי בן יצחק: מה העובדים מעצימים?

גדי בן יצחק: אני מבקש מהכתבים: תעבדו.

גדי בן יצחק: הוא אומר: האם אתה משלם לי?

גדי בן יצחק: אמרתי: אני לא יכול לשלם לך, אני לא יכול להבטיח לך שתקבל.

גדי בן יצחק: אבל, יאללה בוא נמשוך כמה ימים כדי שיראו באמת מי עושה עיצומים.

גדי בן יצחק: זו פעם ראשונה בחיים שלי שראיתי הנהלה שמשתמשות בשיטות של ועד.

גדי בן יצחק: יש עיצומים, יפה.

גדי בן יצחק: רק מה?

גדי בן יצחק: בציבור העובדים אשמים.

גדי בן יצחק: דיברתם כאן על הרפורמה ברשות השידור שבאמת צריכה להגיע.

גדי בן יצחק: אומר כאן הממונה על האכיפה - אין ויכוח.

גדי בן יצחק: יש לי קצת ניסיון בענייני ועד, ואני לא אנסה להתווכח עם הסעיף שאתה יושב עליו, סעיף 29ב'.

גדי בן יצחק: הוא קצת חזק עליי.

גדי בן יצחק: זו אחת הסיבות שאנחנו מדברים שנתיים, ולא גוררים רגליים.

גדי בן יצחק: לוח הזמנים נשלט כרגיל על-ידי האוצר וההנהלה בסדר זה.

גדי בן יצחק: אם לא הגענו אז יש כאן אחריות משותפת.

גדי בן יצחק: לא הגענו, בין היתר, מכיוון שאפילו היום כאן לא שמעתי כמה דברים שבלעדיהם קשה מאוד לעובדים לקחת את הסיכון או הסיכוי שיש תמיד בסוף משא ומתן, וללכת על זה.

גדי בן יצחק: ראשית, אין כסף.

גדי בן יצחק: שמעתי כאן מפי הממונה : לא בטוח.

גדי בן יצחק: האם על "לא בטוח" אני אתן את כל הבית?

גדי בן יצחק: אומר ידידי המתורבת מרשת א', וזו פעם ראשונה ששמעתי אותו מה זה מיליטנטי, ובצדק, כי היו כאן שיטות אלימות של ההנהלה.

גדי בן יצחק: אני רוצה להיעלב בשם הבכירים של הרדיו, בשם המנהלים.

גדי בן יצחק: אריה קלקל לי את ההצגה, הוא נמצא פה.

גדי בן יצחק: גם אתה, אגב.

גדי בן יצחק: האם הוא צריך לקבל מכתב שבו איום שאם הוא לא לוקח כרטיס פלסטיק אז השכר שלו הוא לא ראוי ב-25%?

גדי בן יצחק: האם הוא פחות אריה גולן, או פחות אריה שקד?

גדי בן יצחק: הוא לקח, זה לא לקח.

גדי בן יצחק: זה נשמע לכם עיתונות חופשית של בני חורין במדינה חופשית?

גדי בן יצחק: לזה הבאתם אותנו.

גדי בן יצחק: אנחנו - אגודת העיתונאים, ועד עובדי הרדיו, ועד הטלוויזיה, ואגב גם הטכנאים - התחייבנו.

גדי בן יצחק: זו פעם ראשונה שישבתי עם טכנאי הטלוויזיה.

גדי בן יצחק: התחייבנו לעבוד למרות איומי ההנהלה.

גדי בן יצחק: זה הזוי.

גדי בן יצחק: נחזור לעניין הכסף.

גדי בן יצחק: למה לא סוגרים?

גדי בן יצחק: כי אין כסף.

גדי בן יצחק: שמעתי פה שהבנקים לא רוצים, האוצר לא בטוח שצריך לשלם את חובות העבר, הפנסיה.

גדי בן יצחק: – לא העתיד, על העתיד כולנו בטוחים.

גדי בן יצחק: זה קל מאוד.

גדי בן יצחק: על מה?

גדי בן יצחק: על האוצר - 29ב'?

גדי בן יצחק: שאלתי בנימוס בפגישה האחרונה לפני יומיים גם עם האוצר, גם עם ההנהלה.

גדי בן יצחק: משא ומתן מתנהל, אבל כרטיס פלסטיק שמדליק את העובדים יש.

גדי בן יצחק: הוא מדליק את העובדים מכיוון שלא משלמים להם, וזה לא רק עניין היוקרה.

גדי בן יצחק: לא משלמים.

גדי בן יצחק: אומרים לי: אל תגיע לעבודה מעבר לשבע שעות שלך, או שתים עשרה שלך שזה לא חוקי בעליל, כי אז אין כסף.

גדי בן יצחק: האם ישבו בשקט?

קריאה: לא רק זה, איומים.

גדי בן יצחק: רגע.

גדי בן יצחק: אין כסף לדבר הזה, אין כסף לפנסיה, ואין כסף להמשך.

גדי בן יצחק: שמעתי שיש תוכנית עסקית, אבל היא לא נסגרה.

גדי בן יצחק: מישהו הזכיר כאן את חוק רשות השידור.

גדי בן יצחק: הבנתי שחברי הכנסת המקצוענים הבינו, אבל רוב הנוכחים אולי לא.

גדי בן יצחק: בהצעת החוק החדשה אני מוחרג מעובדי המדינה.

גדי בן יצחק: עד היום אני עובד מדינה כי אני עובד ותיק כמו אריה, ואריה השני.

גדי בן יצחק: כעובד מדינה כל עיתונאי – כתוב בלשון החוק שהעברתם בקריאה ראשונה – שהוא עד 31 באוקטובר נמצא ברשות השידור היום, הוא לא יהיה כעובד מדינה.

גדי בן יצחק: אחרי זה נחזור להיות עובדי מדינה.

גדי בן יצחק: לטובת מה?

גדי בן יצחק: האם לטובת סידור הפנסיה שלי, כן או לא?

גדי בן יצחק: גם זה לא עבד.

גדי בן יצחק: נציגי האוצר, האם העברתם כסף לאיזושהי חברה מבטחת אנשים בפנסיה צוברת שאמורים לצאת לפנסיה?

גדי בן יצחק: לא.

גדי בן יצחק: אבל, תחתום.

גדי בן יצחק: על מה אני אחתום?

גדי בן יצחק: התקדמנו, אני לא אומר שלא.

גדי בן יצחק: אבל, האם אני קצת ביטחונות מהשולחן הזה?

אופיר אקוניס: גדי, תודה.

אריה שקד: התפרסם מכרז לצורך ביטוח.

אריה שקד: אחת מחמש חברות הביטוח הגדולות במשק שהאיתנות הפיננסית שלה נבדקה, ונבחנה עם הון עצמי שלא פוחת מ-10 מיליארד שקלים, היא שתבטח את עובדי רשות השידור שאינם בפנסיה תקציבית לצורך הפרישה.

אריה שקד: זו התשובה, גדי, אם הבנתי נכון את השאלה שלך.

אריה שקד: החברה הזאת תיבחר - - -

גדי בן יצחק: רגע, האם זה חתום?

גדי בן יצחק: לפני האגרה או אחרי האגרה?

אריה שקד: אתה יודע שההסכמים האלה ייכנסו לתוקף - - -

גדי בן יצחק: אתה יודע שאני אעבוד בלי כרטיס.

אריה שקד: דיברת על תקפות ההסכמים, ואני אומר לך שכל ההסכמים - - -

גדי בן יצחק: זו אותה תשובה.

גדי בן יצחק: רמת האמון אותה רמת אמון.

גדי בן יצחק: שנינו יודעים –בטח שיש.

גדי בן יצחק: יש תוכניות לעתיד.

גדי בן יצחק: אני מוכן לחתום על שעון כשיהיה שעון - - -

אופיר אקוניס: גדי, תודה.

אופיר אקוניס: עוד שלוש דקות אנחנו מסיימים כי יש לנו ישיבה נוספת.

אופיר אקוניס: אריה, האם אתה רוצה לענות לו בקצרה?

אריה שקד: אני הסברתי את העניין של הביטוח הפנסיוני של עובדי רשות השידור.

אריה שקד: זה כתוב במפורש בהסכמי הפרישה, וניתנה על זה הדעת.

אריה שקד: אני מאוד מקווה שבימים הקרובים תיבחר חברת הביטוח הגדולה הזאת שתבטח את עובדי רשות השידור.

אריה שקד: גדי יודע בדיוק את מה שאני יודע שגם ההסכמים הללו ייכנסו לתוקף אך ורק אחרי חתימה על הסכם מימון עם האוצר.

אריה שקד: עובד אחד ברשות השידור לא יפרוש לפני שמיליון השקלים עבור אותו עובד יעבור לקופת רשות השידור שאמורה להעביר את זה לחברת הביטוח.

אריה שקד: גם אנחנו שיושבים במשא ומתן מודעים לכל הזכויות, ולא ניתן שתיפגע ולא תיפול שערה אחת משערו של עובד זה או אחר בעניין הזה.

אופיר אקוניס: רן אפרתי, אתה אחרון הדוברים, בבקשה.

רן אפרתי: למעשה, כולם דיברו על הכול.

רן אפרתי: אבל, יש נושא אחד שאני רוצה להתייחס אליו והוא הנושא מבנה הרשות.

רן אפרתי: כל הרפורמה התחילה כמו פירמידה הפוכה.

רן אפרתי: קבעו מספר עובדים, ואחרי שיש 700 עובדים – ואני לא יודע מי קבע את המספר הזה, לא ניכנס לזה – התחילו לחשוב איך עושים עכשיו מבנה על פי הפלטפורמה של 700 עובדים שצריכים ללכת הביתה.

רן אפרתי: הנה, יש לי.

רן אפרתי: זה המבנה של רשות השידור.

רן אפרתי: 30 העמודים האלה שווים 10 מיליון שקלים.

רן אפרתי: לקחו את מסקנות חברת טאסק שהיתה, אני לא יודע איפה שמו את זה.

רן אפרתי: אחרי זה לקחו את חברת פילת, ועד היום שילמו לה עוד מיליון שמונה מאות אלף.

רן אפרתי: 10 מיליון שקלים שהולכים היום לטמיון.

רן אפרתי: למה?

רן אפרתי: החליטו שגם המבנה הזה לא בסדר.

רן אפרתי: אני רוצה להבין איך רוצים לעשות רפורמה.

רן אפרתי: יש פה כמעט 270 מנהלים על 1,250 עובדים שיכולים להיות.

רן אפרתי: על כל 5 עובדים יש מנהל ברשות השידור.

רן אפרתי: למעלה מ-100 מיליון שקל רק על עלות המשכורת של מנהלים בשנה, חוץ מחוזים אישיים, טאלנטים וכל מיני דברים מהסוג הזה.

רן אפרתי: אני רוצה להבין איזו מין רפורמה זו?

רן אפרתי: איזה מין רפורמה עושים ברשות השידור?

רן אפרתי: האם לרפורמה הזאת ייחלנו?

רן אפרתי: האם זו רפורמה?

רן אפרתי: אני לא מדבר על כל הדברים שדיברו כאן כל החבר'ה המכובדים, והכול נכון, טוב ויפה ומצוין.

רן אפרתי: זו לא רפורמה.

רן אפרתי: אף אחד פה לא מתכוון לעשות רפורמה, ואני רוצה שתבינו את זה.

רן אפרתי: כל הנושא של הרפורמה הזאת הוא בזבוז כספי ציבור.

רן אפרתי: עשו פה סידור עבודה של מבנה.

רן אפרתי: מזל שהגיע יושב-ראש לרשות השידור שהוא קרא והבין, ועצר את הכול.

רן אפרתי: על מה מדברים?

רן אפרתי: על אילו דיונים מדברים בכלל שרוצים להגיע לסיכומים כשאין מבנה בכלל?

רן אפרתי: זה הולך להיות הפרצוף של רשות השידור ב-10, 20, 30 שנה הבאות.

רן אפרתי: אז על מה אנחנו מדברים?

רן אפרתי: לעזאזל – תסלחו לי על הביטוי, איזו מין רפורמה?

רן אפרתי: עם כל הרצון וכל הלובי – הכול טוב ויפה.

רן אפרתי: אבל, איפה הרפורמה פה?

רן אפרתי: זה שלד זה?

רן אפרתי: תסלחו לי, זה פשוט בדיחה.

רן אפרתי: אני יכול לקרוא לזה חלמאות.

מוטי שקלאר: אם רוצים לעשות דיון על המבנה, אין בעיה לעשות.

מוטי שקלאר: נאמרו פה דברים חסרי אחריות לחלוטין.

מוטי שקלאר: תלושים מהמציאות.

רן אפרתי: בשביל זה הוועד המנהל לא מוכן לאשר את זה, והיושב ראש לא מוכן לאשר את זה.

צבי גרזון: במבנה הזה ההנהלה עשתה סידור עבודה לעצמה, אי אפשר להסביר את זה בצורה אחרת.

צבי גרזון: הם עשו סידור עבודה לעצמם.

צבי גרזון: גם את זה אנחנו נגיש למבקר המדינה.

צבי גרזון: הדוח הבא של מבקר המדינה יהיה על המבנה המוצע.

רן אפרתי: מדברים על נושא של אישור, ושניתנו אישורים לכל המהלך.

רן אפרתי: אתמול היתה ישיבת ועדת תוכניות של הטלוויזיה, ואני יכול לצטט אנשים שדיברו שם, כמו רחל קרמרמן: "זהו משבר יזום של ההנהלה שמשנה את לוח השידורים, ומבקשת כעת את אישור ועדת הטלוויזיה.

רן אפרתי: אנחנו כמוסדות לא יכולים לתת יד למשבר יזום".

רן אפרתי: דליה כהן שמחה: "המנכ"ל מבקש מאיתנו לגבות מהלך חד-צדדי – דבר שלא נוכל לעשות".

אופיר אקוניס: מר שקלאר, אני לא הבנתי.

אופיר אקוניס: אם ועדת הטלוויזיה לא מאשרת, האם אתה בכל זאת יכול לעשות?

אופיר אקוניס: לא הבנתי את ההליך.

מוטי שקלאר: אופיר, יש פה השתלחות מכאן ועד להודעה חדשה.

מוטי שקלאר: בקצב הזה, בדרך הזאת שבה העסק מתנהל והיחס של חלק מהוועדים, אני מסכים ששבועיים לא יעזרו לשום דבר, גם לא שנתיים נוספות.

מוטי שקלאר: חלק מהאנשים לא רוצים את הרפורמה, אפשר לומר את זה באופן ברור.

מוטי שקלאר: הם מודים בכך.

קריאות: שקר, זה לא נכון.

צבי גרזון: לא רוצים את הרפורמה הדרקונית הזאת, רוצים רפורמה נורמאלית.

גדי בן יצחק: מוטי, האם אתה חושב שאני נהנה למלא טפסים 40 שנה שאתה אחר כך, אחרי שאתה חותם עליהם, מספר עליהם בגלי צה"ל שהם לא בסדר?

צבי גרזון: לא רק זה.

צבי גרזון: אתה האשמת את כל העובדים שהם עובדים שעתיים, ומקבלים שמונה שעות.

צבי גרזון: האשמת את כל העובדים.

תמנה עורב: המכתב הראשון שלך כמנכ"ל רשות השידור היה מכתב שטוען שהעובדים - - -

חיים אורון: אני התחננתי בפניכם לפני שעתיים לא להגיע לפינה הזאת.

חיים אורון: הם צריכים לגמור בתוך שבועיים.

אופיר אקוניס: אתה צודק.

רן אפרתי: כשאין רב חובל בספינה, הספינה יכולה לשוט בים גם עוד עשר שנים.

רן אפרתי: אין רב חובל ברשות השידור.

נחמן שי: אל תוסיפו דלק למדורה, בבקשה.

נחמן שי: כל הפורום הזה מעוניין לראות את זה מסתיים.

נחמן שי: באמת, לא צריך את זה.

נחמן שי: אנחנו יודעים שאפשר להחריף.

נחמן שי: אבל, תאזינו למנכ"ל.

אופיר אקוניס: אדוני המנכ"ל, רצית להשיב על כמה מהדברים שהואשמת.

מוטי שקלאר: יכול להיות שהכיוון לא נראה לאנשים פה.

מוטי שקלאר: אבל, אנחנו הולכים לכיוון מאוד מסוים ברפורמה, כולל במבנה הארגוני.

מוטי שקלאר: יש פה התחסדות וצביעות.

מוטי שקלאר: חלק מתפקידי הניהול הם חלק ממסלולי קידום שהם דורשים את זה במשא ומתן.

מוטי שקלאר: אתה מבין?

מוטי שקלאר: הם דורשים X תפקידי ניהול כדי לקבל קידום, ואז הם יוצאים נגד זה מחדש.

מוטי שקלאר: זה דיון בפני עצמו.

מוטי שקלאר: לגבי השאלה העקרונית שלך, לחלק מהחברים בוועדת הטלוויזיה אתמול לא נראה המהלך הזה - זכותם המלאה.

מוטי שקלאר: אבל, הם לא גוף שמאשר, כן או לא, עם כל הכבוד.

מוטי שקלאר: אין ועד מנהל במקום הזה.

מוטי שקלאר: המהלך הזה הובא לדיון.

מוטי שקלאר: אין ועד מנהל אז יושב-ראש.

מוטי שקלאר: המהלך הזה היה ידוע ליושב ראש.

מוטי שקלאר: היושב ראש שותף למהלך הזה.

אופיר אקוניס: היושב ראש לא אישר.

אופיר אקוניס: האם היושב ראש אישר או לא אישר?

קריאה: לא אישר.

קריאה: אם לא צריך את אישורם, למה צריך לכנס אותם בכלל?

מוטי שקלאר: אישר את זה.

מוטי שקלאר: ועדת הטלוויזיה התכנסה לגבי התכנים, לגבי הלוח החדש - זו סמכותם - האם התוכנית של גאולה היא בשבע, או בתשע, ברצועות.

מוטי שקלאר: זה הדיון, וזה סמכותם, ועל כך התקבלו החלטות אתמול.

מוטי שקלאר: גם לא התקבלו, אבל לא משנה.

מוטי שקלאר: לגבי המהלך עצמו של שעון הנוכחות וכל זה – זה באחריות ההנהלה, בגיבוי של היושב ראש, ושאף אחד לא יגיד משהו אחר בעניין הזה.

מוטי שקלאר: גם לעובדות יש משקל למרות כל הדיון שעולה כאן.

אופיר אקוניס: הבנתי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון, אני חושב שהדיון הזה כן היה חשוב.

אופיר אקוניס: עצם קיומו של הדיון היום בשעה 11:00 הצליח להביא להחלטה אחרת היום בשעה 10:00 שעל פיה לא תהיה היום המתכונת שעליה התבשרנו בכלי התקשורת ביום ראשון שמהדורת "מבט" לא תשודר, והשידורים החוזרים יחלו בשבע במקום השידורים החיים.

אופיר אקוניס: לצערנו, את משחק הכדורגל של אתמול הצופים לא יכלו לראות בערוץ הראשון.

אופיר אקוניס: אבל, הבנתי שהם יכלו לראות בערוץ חמש.

נחמן שי: אבל, לא היו גולים.

אופיר אקוניס: על זה אין אחריות לא לטכנאים, לא לוועדים, ולא למנכ"ל ולא לצופים, רק לשחקנים.

אופיר אקוניס: אני חושב שאנחנו נסכם כך: ועדת הכלכלה של הכנסת תובעת לפתוח מייד במשא ומתן מרתוני כדי להגיע לפתרון סכסוך העבודה ברשות השידור, וכצעד משלים לקידום הרפורמה ברשות השידור.

אופיר אקוניס: הוועדה מבקשת להאיץ את הישיבות והדיונים כדי להביא את כל ההסכמים לסיום.

אופיר אקוניס: כיושב ראש הוועדה, חבר הכנסת שי, הוועדה הזאת תקדם את החקיקה בנושא רשות השידור כאשר היא תעבור לוועדה.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, חברים, שום סכסוך עבודה אינו מצדיק פגיעה בשידורים, והוועדה קוראת שלא לקיים השבתות שידורים ברשות השידור, לא ברדיו, ולא בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.