הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 117, 2010-10-26 13:00

יואל חסון: צהרים טובים לכולם.

יואל חסון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, ישיבת המשך בנושא העיר לוד.

יואל חסון: נושא הדיון הוא בקשה לחוות דעת מבקר המדינה על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה על מצב העיר לוד.

יואל חסון: למעשה, אנחנו רוצים להמשיך לדון גם לאור ההתפתחויות שהיו בשבועות האחרונים בעיר על מצב העיר.

יואל חסון: אני רוצה להדגיש כמה דברים בתחילת הדיון.

יואל חסון: לא מדובר בדיון ראשון, מדובר בדיון שני.

יואל חסון: לפיכך, הדיון הזה לא יהיה דיון שנחזור בו על דברים שנאמרו.

יואל חסון: מבחינתי, דנו בנושא הדוח המיוחד שהיה  - מה שידוע כדוח אבו-חדרה - ואנחנו עכשיו עברנו לנושא הבא והוא הראייה.

יואל חסון: מטרתו העיקרית של הדיון הזה היא התייחסות ברמה הלאומית לעיר לוד.

יואל חסון: מבחינתי, מה אנחנו עושים עם הבעיה הלאומית שקיימת היום.

יואל חסון: מכאן אני מגיע, לשם אני הולך, וזאת הרמה של הדיון שאני הולך לכוון אליה, ולא ירידה עכשיו לפרטים שעשינו בפעם הקודמת שהיא היתה הכרחית, כי היה פה דוח שהיה צריך להתייחס אליו.

יואל חסון: הבנו שהוא היה הסימפטום החלקי.

יואל חסון: אבל, יש סימפטומים אחרים רבים, ויש בעיה גדולה של הידרדרות קשה של עיר חשובה בישראל.

יואל חסון: לכן, אני מגיע מהמקום של דיון ברמה הלאומית, וגם החלטות הוועדה בסוף הדיון הזה יהיו החלטות של כיצד אנחנו מטפלים בבעיה הזאת ברמה הלאומית.

יואל חסון: לכן, אני מבקש מהדוברים להיות ולהישאר רק ברמה הזאת.

יואל חסון: נמצאים איתנו כאן כמובן נציגי מבקר המדינה: מר שמואל גולן ומירי רזין.

יואל חסון: הם נמצאים כאן להאזין, ואם הם ירצו להתייחס בסוף הדיון או בכל שלב אחר, הם כמובן יוכלו להתייחס.

יואל חסון: התופעה האחרונה - גם תופעת האלימות שראינו, שבוודאי מזעזעת את כולם - נותנת תחושה מאוד קשה.

יואל חסון: כמו כולם צפיתי בביקור ראש הממשלה במקום, ולאחר מכן גם ביקרה יושבת ראש האופוזיציה בעיר לוד.

אילן הררי: אדוני, אתה מוזמן.

יואל חסון: קודם כל, אני מגיע ללוד ממה שאתה יודע.

יואל חסון: דווקא בשבוע שעבר הייתי באירוע משפחתי ללוד.

אילן הררי: אני רגיל שכולם באים.

אילן הררי: ביום חמישי יש לנו אירוע תרבות מדהים ואתה מוזמן.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הבעיה היא שזה רק עבר את עניין התרבות, זה כבר מעבר לבעיית תרבות.

יואל חסון: אני בא לומר שבאמת יושבת ראש האופוזיציה עדכנה אותי, וסיפרה לי על הביקור שהיה לה בעיר.

יואל חסון: באמת פרטי בפרטים דנו ביחד בנושא הזה.

יואל חסון: היא סיפרה לי גם על מפגש שהיה לה גם איתך, אילן, וגם עם תושבים בעיר, ובהחלט למדנו.

יואל חסון: היא גם חוותה שם, והגיעה למסקנה שהמצב שם הוא מצב שצריך לטפל בו.

יואל חסון: לכן, אנחנו באים לטפל בו ברמה הלאומית.

יואל חסון: בשלב הראשון אני מבקש לשמוע את נציגי משרד הפנים.

יואל חסון: אני מבין שנמצא איתנו כאן המשנה למנכ"ל מר שוקי אמרני.

יואל חסון: קודם כל, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יואל חסון: היתה פנייה שלי לשר הפנים מה בכוונתו לעשות  - וטרם קיבלתי תשובה למרות שהוצאתי תזכורת נוספת – בעניין של קיום בחירות, או המשך קיום הוועדה הקרואה בלוד.

יואל חסון: האם יש החלטה בעניין?

יואל חסון: מה קורה עם העניין זה, מבחינתכם?

שוקי אמרני: אני אומר שני דברים.

שוקי אמרני: דבר ראשון, כפי שציינתי בישיבה הקודמת, ברמה העקרונית משרד הפנים רואה מקום שבו רשות מקומית מתנהלת על ידי התושבים, ולא על ידי ועדות ממונות.

שוקי אמרני: ועדה ממונה היא כורח – זאת ההתייחסות שלנו.

שוקי אמרני: לגבי השאלה הקונקרטית, בדקתי את הנושא ושר הפנים ביקש למסור שהוא עדיין בוחן את האפשרויות השונות, והוא מעריך שבימים הקרובים הוא יקבל החלטה בנושא.

יואל חסון: הבנתי שהארכה של שנה חמישית דורש אישור ועדת הפנים.

שוקי אמרני: כן.

יואל חסון: זאת אומרת, זה או הולך לוועדת הפנים או להודיע לתאריך לבחירות.

שוקי אמרני: שתי האפשרויות יכולות להיות – בהחלט.

יואל חסון: או זו או זו.

יואל חסון: ועדה קרואה זה יכול להיות או הארכה לנוכחי, או מינוי אדם אחר.

שוקי אמרני: בהחלט, כן.

יואל חסון: אז אתה אומר שבימים הקרובים תהיה החלטה של שר הפנים בעניין הזה?

שוקי אמרני: כן, בהחלט.

יואל חסון: מהי עמדתך המקצועית?

שוקי אמרני: את עמדתי המקצועית אני אמסור לשר הפנים.

יואל חסון: טוב, בסדר למרות שאני חושב שאתה יכול לשתף אותנו.

יואל חסון: אבל, אני בינתיים - - -

שוקי אמרני: אני חושב שבתהליך עבודה השר מתלבט בנושא הזה בגלל שלכל החלטה יש השלכות כאלה ואחרות, כאשר טובת העיר לוד לנגד עינינו.

שוקי אמרני: כל אחד מאיתנו מבין שיש זוויות כאלו ואחרות לכל החלטה שתתקבל.

שוקי אמרני: במציאות הזו השר מקיים דיונים, ואני חושב שראוי שאת עמדתי המקצועית אני אמסור לו בתהליך קבלת ההחלטות על ידו.

יואל חסון: בסדר גמור, אני מקבל את זה.

יואל חסון: אין שום בעיה.

יואל חסון: הייתי רוצה לשמוע עכשיו את התייחסותו של אילן הררי יושב ראש הוועדה הממונה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: זהו דיון המשך, נא לא לחזור על מה שנאמר בדיון הקודם.

יואל חסון: אני רוצה שתתייחס בראייה הלאומית, המערכתית, כיצד אתה חושב שצריך לטפל בבעיות של העיר לוד היום ברמה הלאומית, לא ברמת הכביש והשביל.

אילן הררי: אנחנו בענייני הרמה הלאומית.

אילן הררי: אבל, ברשותך,  אתמול קיבלתי את הודעת הדובר שלכם.

אילן הררי: מעבר לזה שלא ישנתי בלילה – אני כבר רגיל – הכנתי משהו כתוב, ותרשה לי חמש דקות לקרוא את זה.

אילן הררי: אגב, אני שמח שהדיון הוא קצת יותר אסטרטגי.

אילן הררי: אתם כתבתם לנו תחת הגדרה: "כתבים וצלמים מוזמנים, מה באמת קורה בעיר.

אילן הררי: חוסר הביטחון האישי של התושבים הוא כנראה התוצאה הסופית של ההתנהלות שנחשפה".

אילן הררי: אני מבין שממחר בבוקר אנחנו נואשם בזה שרוצחים בלוד אנשים.

אילן הררי: אני אומר לך בשיא הרצינות והכבוד שאני חושב שאתם צריכים להתנצל על העניין הזה כי זה חמור מאוד מאוד מאוד.

יעקב אדרי: התנהלות של השלטון המרכזי.

יעקב אדרי: למה אתה לוקח את זה אליך?

אילן הררי: אני ראש העיר.

אילן הררי: אני לוקח את זה אליי, את זה שלחו אליי.

יעקב אדרי: יש כישלון של השלטון המרכזי לכל אורך הדרך בנושא לוד.

יואל חסון: אגב, לא הנוכחי – בכלל.

יעקב אדרי: אמרתי את זה – לא התכוונתי לשלטון הנוכחי, אלא לכל אורך הדרך.

אילן הררי: עם כל הכבוד לכם, אני דיברתי עם יושב-ראש הוועדה בשבוע שעבר בטלפון.

אילן הררי: הזמנתי אותו לעיר, ואני מזמין אותך עוד הפעם לעיר.

אילן הררי: גם אותך.

יעקב אדרי: הייתי כמה פעמים.

אילן הררי: תן לי חמש דקות, בבקשה.

אילן הררי: עזבנו הכול.

אילן הררי: בחמש בבוקר ביצענו הריסה בעיר שלא נגעו בה חמישים שנה.

אילן הררי: תן לי חמש דקות, לא ביקשתי יותר.

יואל חסון: תקבל גם יותר.

אילן הררי: אתמול בדקתי אם המסמך הזה לא מזויף כי לא האמנתי למה שאני קורה.

אילן הררי: קיבלתי זימון שאני קורא אותו עוד הפעם.

אילן הררי: אל תתרגזו, היחידי שצריך להתרגז פה הוא אני.

אילן הררי: אני מתנצל מראש אם אני אעליב מישהו.

אילן הררי: "חוסר הביטחון האישי של התושבים בלוד הוא כנראה התוצאה הסופית של ההתנהלות שנחשפה" – זה הכול.

אילן הררי: אני עכשיו מואשם, מחר הולכת הילדה שעמדתי לידה כשירו באבא שלי מתחת למשרד שלי והיא אומרת: אילן הררי, בגללך רצחו את אבא שלי.

אילן הררי: אני אומר לכם שאני נתתי את זה לייעוץ משפטי.

אילן הררי: אדוני היושב ראש המכובד, אני מבקש שתתנצלו על העניין הזה.

אילן הררי: זה לא מקובל עליי.

אילן הררי: כתבתי עמוד ורבע ואני רוצה ברשותכם להקריא אותו.

אילן הררי: בסוף כל החיצים אליי.

אילן הררי: לצערי, נעשיתי כוכב תקשורת בשבועיים האחרונים.

יואל חסון: לא, אתה נושא באחריות, אתה ושולחך.

יואל חסון: מה העניין פה בכלל?

אילן הררי: בהחלט, אני נושא באחריות, אני אחראי.

יואל חסון: זה לא שמפנים אליך שום דבר, אתה נושא באחריות.

אילן הררי: לא אמרתי שלא.

יואל חסון: ושולחך.

יעקב אדרי: אבל, אתה מסיט את זה לכיוון לא נכון.

יואל חסון: ברור שהוא מסיט.

יואל חסון: אבל, יעקב, תן לו.

יואל חסון: אני מבין שאתה נמצא במצב לא נוח.

אילן הררי: אני במצב נהדר.

יואל חסון: לא נראה לי במצב נהדר.

יואל חסון: אבל, בסדר.

אילן הררי: אני נושא באחריות.

אילן הררי: אף פעם לא פנו אליי ולא אמרתי שזה אני.

אילן הררי: אני נושא באחריות – אמת.

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: אתה ושולחך, אני עוזר לך.

יואל חסון: אתה לא לבד.

אילן הררי: בהחלט, מצוין.

אילן הררי: לכן, לפני שבועיים כתבתי לראש הממשלה - ואני מודה לו על מה שהוא עשה בשבועיים האחרונים - שאם הנושא לא יטופל אני פשוט לוקח את כל תושבי לוד ובא לירושלים.

אילן הררי: לשמחתי, למחרת בבוקר – ואני לא אדם שמפחדים ממני – הוא עזב הכול ובא ללוד וקיים ישיבה.

אילן הררי: אתמול בלילה קיבלנו את ההמלצה להצעת המחליטים שתובא לממשלת ישראל ביום ראשון, ואני מאחל לעם ישראל שזה מה שיוגש לשולחן הממשלה.

אילן הררי: יש לנו בשעה שלוש דיון.

אילן הררי: היו כאלה החלטות מה-22.7.2002 – לא קרה כלום.

אילן הררי: זו הצעת החלטה שממשלת ישראל שלחה לי אתמול עם תאריכים ולוחות זמנים ותקציב, והלוואי שזה יקרה.

אילן הררי: עכשיו ברשותכם שלוש דקות.

אילן הררי: ביום ה-13.7 התייצבתי יחד עם גזבר העירייה, החשב המלווה, המנהלים בעיריית לוד לדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה.

אילן הררי: בניגוד למקרים אחרים עליהם קראנו לאחרונה בתקשורת על אישים שסירבו להתייצב בפני הוועדה, התייצבנו.

אילן הררי: את משרד הפנים ייצג בדיון ד"ר שוקי אמרני.

אילן הררי: בתחילת הדיון ציינתי כי אני רואה בביקורת כלי ניהולי, מנוף לתיקון ליקויים.

אילן הררי: אני מאמין בכך.

אילן הררי: שיתוף הפעולה שלנו מצוין, מר אבו-חדרה יעיד על זה.

אילן הררי: למותר לציין כי בשל החשיבות הרבה שאני מייחס לנושא הביקורת ולתיקון הליקויים המופיעים בדוח הוראתי למנהלי העירייה לבצע שורה של פעולות כדי להבטיח את התיקונים, מה עוד ש-50% מהליקויים טרם תקופתי, ואני אחראי עליהם.

אילן הררי: לעניין הביקורת נאמר בדיון, בין היתר, כי אין המדובר בשחיתות או בפלילים, אלא לכל היותר בעניינים מינהלתיים וניהוליים.

אילן הררי: 73% מהכול כבר תוקן, והיום אנחנו עומדים – עשינו הכנה לקראת הדיון הזה – 90% מכל מה שנאמר על-ידי רואה חשבון אבו-חדרה תיקנו, ונמשיך לתקן.

אילן הררי: למרבה הצער למן תחילת הדיון עלה ריח פוליטי חריף.

אילן הררי: אני מתנצל אם פגעתי במישהו.

אילן הררי: אני נפגשתי עם אבו-חדרה עשרות פעמים, תשאלו אותו.

אילן הררי: בעוד שדוח אבו-חדרה אינו עוסק כלל בשאלת הבחירות בלוד, היתה השאלה הזאת השאלה המרכזית, וזו היתה השאלה הראשונה שלך, אדוני.

אילן הררי: ניכר היה בדברים שהשמעת, אדוני היושב ראש, אשר כללו מעידות אומללות ואמירות בוטות – אנחנו זוכרים את האמירות הקודמות – שאין זה ראוי כלל להזכירם, ואשר לכאורה מבטאות דעה מוקדמת שגיבשתם, כי אלו נועדו לאוזניהם של פוליטיקאים מקומיים שהוזמנו לדיון.

אילן הררי: בחלקים רבים הפך הדיון סוער ולא קל, מיוחד כאשר ניתנה האפשרות לבעלי עניין, בהם מפוטרי העירייה, לומר את דבריהם, ככל הנראה במגמה לחזק את התמונה השלילית שגובשה.

אילן הררי: הביקורת שהוטחה היתה קשה, ההתייחסות של הוועדה לסעיפי הביקורת היתה שטחית לחלוטין, ולעיתים אף לא עניינית, מה שחיזק את הרושם כי מטרת הדיון סומנה מראש.

אילן הררי: זאת ועוד, יצוין כי מידי שנה מנפיקים רואי חשבון מטעם משרד הפנים 250 דוחות ביקורת ומצביעים על ליקויים, עוד 10 דוחות ביקורת של מבקר המדינה.

אילן הררי: אני אישית קורא רק שני עיתונים ביום, ואני לא זוכר שהיו כאלה דיונים על הדוח המדובר.

אילן הררי: בשל רצף אירועי האלימות שהתרחשו בלוד, ביקורם של ראש הממשלה, שר הפנים והשר לביטחון הפנים, ביקשתי ביום ה-21.10 לדחות את הדיון בשבועיים-שלושה כדי שנוכל להתארגן.

אילן הררי: על אף שהזימון לישיבה הגיעה בהתראה קצרה, ועל אף בקשת הדחייה המנומקת, נענינו בשלילה.

אילן הררי: בעוד אנו שוקדים אתמול בערב בהכנת הדוח, אנו מקבלים את הודעת הדובר הזאת.

אילן הררי: אני אומר לך שאני המום עד היום שדובר יכול להוציא דבר כזה: "לוד – מה באמת קורה בעיר?!"

אילן הררי: ההודעה אשר יוצאת כאמור מטעם הוועדה לענייני ביקורת – וכתוב פה: כתבים וצלמים מוזמנים – אני רואה את כולם, כולם אנשים טובים, הדיון בשידור, מצוין – ממשיכה ומפרטת באופן מגמתי ומכוון, בדברים שיש בהם לשון הרע – ש"חוסר הביטחון האישי של התושבים הוא כנראה התוצאה הסופית של ההתנהלות שנחשפה".

אילן הררי: כך בציטוט מדויק שלאחריהם הינך מציין בהודעה כי המדובר בתופעה עמוקה ששיאה הפחד, חוסר הביטחון, חוסר האונים – הכול כתוב פה.

אילן הררי: בהודעה לתקשורת אתם מפרטים את עיקרי הליקויים, וכאמור מרביתם של אלה תוקנו והועברו בהתייחס לכל אחד מסעיפי הביקורת.

אילן הררי: אם לא די בכך, הרי שההודעה לתקשורת שמזמינה לישיבה כתבים וצלמים מגדילה לעשות, נוקטת עמדה שאסורה על פי כללי האתיקה, וקובעת כי בשל יחסים עכורים – לא מכיר דבר כזה -  בין עובדים נכשלה הוועדה הקרואה בתוכניותיה.

אילן הררי: אדוני, רואה החשבון לא דיבר איתי פעם אחת על האות נו"ן שנכשלה.

אילן הררי: אני לא יודע מי אמר שהוועדה נכשלה.

אילן הררי: הנה, יש פה רואה חשבון.

אילן הררי: אנחנו לא מתואמים בכלום.

אילן הררי: לא שמעתי פעם אחת שמישהו אמר את זה.

אילן הררי: אתם כבר מגדירים את זה: שלום, אילן הררי, נכשלת.

אילן הררי: תבוא להסביר הסברים.

אילן הררי: האם הוועדה לביקורת המדינה הגיעה למסקנה זו עוד בטרם הסתיים הדיון?

אילן הררי: האם הוועדה לענייני ביקורת אינה אמורה לקיים דיון ענייני ומקצועי וכו'?

אילן הררי: האם לוועדה לענייני ביקורת המדינה אין חובה להקפיד על אחריות מקצועית בהגישה לציבור?

אילן הררי: וכו', וכו', וכו'.

אילן הררי: לא מקובל להוציא הודעה מזלזלת ופוגענית.

אילן הררי: אופן זה של הצגת הדברים כפי שהועברו לתקשורת יוצר למרבה הצער רושם מעוות ושגוי ביחס לעיריית לוד, ובטח כנגד המנהלים שלה.

אילן הררי: אני מבקש מאוד, בצורה הכי מכובדת שאפשר, שתתנצלו על העניין הזה.

אילן הררי: תתנצלו, לא מקובל עלינו על הדבר הזה, שאם לא כן אשקול את האמצעים העומדים לרשותי, ולרשות העירייה בנושא.

אילן הררי: לסיכום, אנחנו עושים בנחישות לילות כימים בשיקום העיר לוד, שיפור איכות החיים של תושביה, מתוך שליחות, הקרבה, ואל תגיד לאף אחד, סיכון חיים בכל הקשור לאכיפת החוק.

אילן הררי: אני בודק את האוטו שלי פעמיים ביום.

אילן הררי: פעמיים בשבוע אני בודק עם משטרת ישראל מה מצבי, ועכשיו אני מתעסק עם האשפה של 2005, ו-2006, וגם האשפה באחריותי.

אילן הררי: רק הבוקר בוצעה הריסה של מתחם לא חוקי הכולל שני בתי קרקע של משפחת פשע אשר טרם הגעתי לעיר אף אחד לא דיבר איתם, אף אחד לא נגע בהם.

אילן הררי: בהשוואה למצב בו קיבלנו את העיר לפני שלוש שנים, גירעון מצטבר 162 מיליון שקל שעומד כיום על כ-70 מיליון, חלו בלוד תמורות רבות.

אילן הררי: יש עוד המון עבודה, לא לדאוג.

אילן הררי: אבל, חלו תמורות רבות.

אילן הררי: ניתן למנות הישגים רבים.

אילן הררי: בניגוד לוועדות קרואות קודמות, הוועדה הנוכחית ניהלה את העיר באיזון תקציבי תוך הקפדה על מתן שירותים סבירים - צריך הרבה יותר – חרף האילוצים הכספיים במינהל תקין טוב, עם כל הבעיות, ואני אחראי על הכול, ועל כל מה שקרה.

אילן הררי: אומנם, לצד הפעילות הרבה שנעשתה בעיר, הדרך לשיפור מהותי ושורשי במצבה של העיר עוד ארוכה.

אילן הררי: בדרך זו צפויים לנו עוד אתגרים רבים עד למיצובה של העיר לוד כעיר מרכזית וחזקה בליבה של המדינה.

אילן הררי: אולם, הישגים אלו יצרו את התשתית הנכונה לקידומה ולפיתוחה של העיר.

אילן הררי: אתמול בוועדה המחוזית, אצל ד"ר אמרני, אישרנו שכונת אחיסמך עם 3,000 יחידות.

אילן הררי: זה בהחלט סביר.

אילן הררי: זו תוכנית שהיתה על השולחן מ-2002, ואתמול התקדמנו איתה יחד עם ד"ר אמרני בוועדה המחוזית.

אילן הררי: אנו מעדיפים לעסוק בעיקר, לא בטפל.

אילן הררי: בתוך כך, בימים הקרובים תאושר בממשלה תוכנית  - ואני מודה לראש הממשלה ולממשלה על הנכונות הזאת - ביוזמת ראש הממשלה אשר ביקר בעיר.

אילן הררי: הם הגדירו את התוכנית - אני אשלח לך אותה - העצמה ופיתוח העיר לוד.

אילן הררי: את זה שלחה אתמול ממשלת ישראל.

אילן הררי: זה הוגדר כך על-ידי ראש הממשלה.

אילן הררי: יהיה זה בהחלט הישג נוסף שאנו רושמים לזכותנו.

אילן הררי: ימים יגידו.

אילן הררי: לשאלתך, אני מתנצל מראש אם פגעתי במישהו.

אילן הררי: אני חושב שרק תהליך ארוך טווח – חמש-עשר שנים – שכל משרד ממשלתי יגיד מה הוא עושה, ואיך מוודאים, ואיך פרויקטור מוודא את זה, כאשר מי שיעמוד בראשות העיר הוא זה שיהיה בחזית.

אילן הררי: אבל, רק תהליך ארוך טווח.

אילן הררי: שום דבר של זבנג וגמרנו לא יפתור את בעיות העיר לוד.

אילן הררי: אנחנו מתעסקים עכשיו במה שהיה לפני עשר שנים.

אילן הררי: הגענו לאיזה איזון מסוים, ויש עוד המון בעיות.

אילן הררי: אבל, הגענו לאיזה איזון מסוים וממנו אנחנו יכולים לצאת קדימה.

אילן הררי: אנחנו בונים עכשיו שתי שכונות בעיר לוד.

אילן הררי: את בית המשפט בונים.

אילן הררי: הטרקטורים בונים, לא מדברים.

אילן הררי: אנחנו בונים בתי ספר חדשים.

אילן הררי: אבל, יש לנו עוד ים של פערים, ושמישהו לא יחשוב שאני מצייר פה איזה משהו ורוד.

אילן הררי: אני שמח שזו הנושא - תוכנית אסטרטגית לעיר לוד לחמש שנים שכל משרדי הממשלה לא יבואו לתת לנו אקמול, אלא יבואו וישימו כסף, ויתנו לנו את האמצעים לטפל בבעיה.

אילן הררי: תודה רבה.

יואל חסון: אני רוצה להתייחס לדבריך.

יואל חסון: אני גם תיכף אפנה לחברי הכנסת, ואז נפתח את הדיון לקראת קבלת החלטות.

יואל חסון: אתה אמרת דברים מאוד מאוד חמורים, ואני יכול להבין מהמקום שאתה מגיע.

יואל חסון: אתה נמצא ממקום של אדם שנמצא בעין הסערה, וזה דבר טבעי למי שנושא באחריות.

יואל חסון: אתה נושא באחריות.

יואל חסון: אתה כרגע מי שיושב במקום המרכזי שקם והולך לישון ומחזיק את האחריות על העיר לוד.

אילן הררי: מקובל עליי.

יואל חסון: אבל, עם כל הכבוד, ואתה אומר את הדברים בנימה מאוד אישית ופגיעות ועניינים – אני מאוד מתרגש.

יואל חסון: אבל, המציאות היא קצת שונה.

יואל חסון: הפרלמנט, הכנסת, הוא בית שבו כל חבר כנסת ממניעיו הוא יכול לבוא ולהביע את עמדותיו.

יואל חסון: יכול להיות שיהיו לו ראיות אחרות, או ראייה אחרת ממה שאתה רואה, וגם אם זה לא מתאים לדברים שאתה חושב.

יואל חסון: גם אדם שקם בבוקר ומאמין באמונה שלמה שרק בחירות ודמוקרטיה יצילו את העיר - זה לגיטימי גם אם אתה לא אוהב את זה.

אילן הררי: לא שמעת ממני מילה על בחירות.

יואל חסון: לא, קראת לזה אינטרסים פוליטיים.

יואל חסון: כך קראת לזה, כך כינית את זה.

יואל חסון: אני בכלל חושב – ולשם אני מכוון, ואתה עוד הפעם מחזיר את זה למקום הקטן יותר – שזו בכלל בעיה רחבה.

יואל חסון: אני דווקא מנסה להוציא את זה מהזירה שלך, ואתה כל הזמן מחזיר אותי אליך.

יואל חסון: אני אומר לך שאתה אומנם נושא באחריות, אתה נשלחת על-ידי המדינה.

יואל חסון: אתה נציג המדינה.

יואל חסון: אם היית ראש רשות נבחר כל האסטרטגיה בכלל של הוועדה לביקורת המדינה על הסיטואציה היום היתה אחרת לגמרי.

יואל חסון: אתה היום פקיד.

יואל חסון: אומנם, פקיד בכיר.

יואל חסון: אבל, פקיד, עושה את דבר הממלכה.

יואל חסון: לצורך העניין, לא רק הממלכה הנוכחית, גם הממלכה הקודמת.

יואל חסון: צריך לומר את האמת -  הממשלה הזאת, וגם הקודמת, וגם הקודמת הקודמת לאורך זמן מאותן החלטות חשובות שקיבל אריאל שרון בזמנו עם מקסים לוי ז"ל שבאמת התחילו לנוע, ואז קרתה הטרגדיה הזאת עם מקסים לוי, ומאז הדברים פשוט לא התקדמו, ואני רוצה לדעת למה.

יואל חסון: אתה באת באמצע.

יואל חסון: קיבלת על עצמך אחריות מאוד מאוד קשה ומורכבת, בוא נגיד מהקשות שמישהו היה יכול לקבל.

יואל חסון: ואני רוצה לדעת למה.

יואל חסון: אתה בכוח מחזיר אותו שוב לדבר הקטן.

יואל חסון: אני בא לדבר הגדול.

אילן הררי: אדוני, תן לי עוד משפט, אני לא אדבר עד סוף הדיון.

יואל חסון: אני רוצה שתדבר, אני לא רוצה לסתום לך את הפה.

אילן הררי: שלחתי לי זימון, ואני התכוונתי לדיון.

אילן הררי: לא כתוב בזימון דיון אסטרטגי על לוד, אלא כתוב בזימון סעיף 21.

יואל חסון: כי זה דיון המשך.

אילן הררי: אז אני התכוננתי לדיון.

אילן הררי: אתמול בשמונה בערב שמים לי נייר על השולחן.

יואל חסון: אילן הררי, ראית את פתיחת דבריי, ואתה תראה גם לאיזה כיוון אני רוצה ללכת פה – זה הכול.

אילן הררי: אני מודה לך.

יואל חסון: אני אומר לך שוב, המציאות היא קשה.

יואל חסון: האחריות עליך היא קשה.

יואל חסון: אתה נושא באחריות, זה גוזל המון.

יואל חסון: אני בטוח שלא קל לך.

יואל חסון: מאה אחוז, אני מבין את זה.

יואל חסון: אני גם מכבד אותך על זה.

יואל חסון: יש לי המון ויכוחים על דרך ההתנהלות, על דרך קבלת הביקורת, על דרך ההתמודדות עם ביקורת שלך, על איך אתה מתמודד עם ביקורת.

יואל חסון: אם היית שואל אותי אחר כך הייתי מעיר לך כמה הערות בעניין.

יואל חסון: אבל, קטונתי.

יואל חסון: כל אדם מגיב לביקורת בדרך אחרת.

יואל חסון: זה בסדר, אני מכבד את זה.

יואל חסון: אבל, אני אומר לך: בוא נעלה למעלה.

יואל חסון: אני רוצה לבדוק עכשיו את לוד בצורה שבה מתייחסת אליה הממלכה, ומפה אני בא.

יואל חסון: לכן, אני רוצה שנתמקד בדבר הזה.

יואל חסון: חברי הכנסת שרוצים להתייחס,  בבקשה.

יעקב אדרי: תודה ליושב ראש.

יעקב אדרי: אני מוכרח לומר לך שזה נדיר מאוד שאני מגיע לוועדה, ויעיד פה היושב ראש ויעידו אחרים.

יעקב אדרי: אתמול באתי בגלל נושא המים, והכול.

יואל חסון: בזמן האחרון אתה בא הרבה.

יואל חסון: אתה לא חבר ועדה.

יעקב אדרי: אני גם לא חבר ועדה.

יעקב אדרי: אבל, זה לא חשוב.

יעקב אדרי: אילן, כשראיתי היום את נושא העיר לוד, עזבתי את נושא עיירות הפיתוח שגם הוא מעניין אותי, ובאתי.

יעקב אדרי: כי אני הבנתי שהיום אנחנו באים לראות איך אנחנו עוזרים לעיר לוד.

יעקב אדרי: אני מכבד את הדברים שלך שנאמרו בפתיחה.

יעקב אדרי: אבל, אני מוכרח לך שזה כל כך צורם שלא הבנתי איפה אני נמצא.

יעקב אדרי: אני גם לא ראיתי את הודעת הדובר, אני לא נכנס לזה.

יעקב אדרי: לא דיברתי עם אף אחד – לא מהפוליטיקאים ולא כלום.

יעקב אדרי: אבל, הנושא הוא חשוב.

יעקב אדרי: העיר לוד חשובה לי ברמה הלאומית.

יעקב אדרי: אני חושב שאסור לך לפספס את הדיון הזה כי באו לפה חברי כנסת, ואני גם בטוח שכוונות היושב ראש הן טובות ורציניות.

יעקב אדרי: תאמין לי שהייתי בעיר לוד לא פעם אחת.

אילן הררי: הייתי גם אצלך.

יעקב אדרי: נכון, הייתי גם אצלי כשר הקליטה.

יעקב אדרי: כולם צריכים להתעלות מעל לכל ויכוח פוליטי, ולא משנה אם יהיו בחירות או לא יהיו בחירות.

יעקב אדרי: כולם צריכים להפשיל שרוולים ולעזור למקום הזה, אחרת לא אתה ולא אני, ולא יואל, ולא ראש הממשלה אם יבוא עוד הפעם לביקור, יוכל לעזור ולשקם את מה שיש.

יעקב אדרי: אני מציע להתרכז באמת בעניין, ולראות איך כולנו באמת מסייעים לעניין שיקום העיר לוד שהיא חשובה לכולנו.

יעקב אדרי: אני בטוח שאתה עושה מעל ומעבר בנושא הזה.

יעקב אדרי: אני גם לא הייתי מאיים משפטית על חברי כנסת.

יואל חסון: מי שרוצה לדבר שיעביר בבקשה פתק לכאן, ואנחנו נרשום אותו.

יואל חסון: אגב, כולם ידברו.

יואל חסון: אל חשש.

יואל חסון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, גם אני לא חבר קבוע בוועדה.

אברהם מיכאלי: אבל, מכיוון שהעיר לוד יקרה לי, ויקרה לכולנו, אני באמת מגיע לישיבות האלה כדי לדעת ולעקוב איך אנחנו כוועדה יכולים לסייע.

אברהם מיכאלי: אני גם מבין שמחר יש דיון נוסף בוועדת הפנים בנושא העיר לוד.

אברהם מיכאלי: שוב, טוב שהכנסת נדרשת לעניין, טוב שהכנסת דנה בעניין.

אברהם מיכאלי: אני לא הייתי בפתיח של הדיון, ולא ידעתי בכלל על מה כל המתח שנוצר פה בתחילת הדיון.

אברהם מיכאלי: אני לא יודע על איזה דוברות מדובר.

יואל חסון: זה מתח מתמשך.

אברהם מיכאלי: אם כך, אנחנו לא שותפים למתח הזה.

אילן הררי: אדוני, זה לא מתח מתמשך.

אילן הררי: אני מקבל כל אמירה שלך.

אברהם מיכאלי: אדוני ראש העיר, אני אומר לך שאנחנו כחברי כנסת לא שותפים להודעות דוברות.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא דוברים, ואנחנו לא באים לפה מטעם הדוברים.

אברהם מיכאלי: אנחנו באים פה כדי להביע את עמדותינו, ולומר את מה שאנחנו חושבים שצריך לעשות בעיר לוד.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, בישיבה הקודמת התחלנו לדון בדוח של רואה חשבון אבו-חדרה, והרגשנו שהדוח הזה מעלה בעיות שהן לא בדיוק הבעיות שהן אולי הכי ישירות בעיר לוד.

אברהם מיכאלי: ישנן בעיות יותר חמורות שהדוח אולי לא מתייחס אליהן, וזה לא שייך בכלל לראש העיר הנוכחי.

אברהם מיכאלי: זו באמת מחלה של העיר לוד.

אברהם מיכאלי: אני מכיר את העיר לוד בערך 40 שנה.

אברהם מיכאלי: הגעתי ללוד כשהגעתי לארץ, וגרתי בלוד תקופה מכיר תקופה מסוימת.

אברהם מיכאלי: אני יודע שיורם חברי שיושב פה הוא תושב קבע בעיר לוד כבר 40 שנה, ואולי אפילו יותר.

יורם מרציאנו: 46.

אברהם מיכאלי: 46.

אברהם מיכאלי: הבעיה בעיר לוד לא התחילה בקדנציה הנוכחית, ולא בקדנציה הקודמת הקודמת.

אברהם מיכאלי: מקסים היה הרי שתי תקופות.

אברהם מיכאלי: הוא היה תקופה אחת, אחר כך הוא פרש תקופה אחת, ולאחר מכן חזר בפעם השנייה.

אברהם מיכאלי: המחלה של העיר לוד היא בעיה מתמשכת.

אברהם מיכאלי: מדובר בעיר מרכז הארץ שמתמודדת עם הבעיות האלה במשך 40 שנה.

אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד, אני לא רואה את העיר לוד מתפתחת במשך 40 שנה, חוץ מכמה שכונות שנבנו בלוד.

אברהם מיכאלי: אבל, הבעיות נמשכות, והן החמירו במשך שנה.

אברהם מיכאלי: אני חושב שזה לא הגון ולא צודק לבוא היום ולהגיד לממונה: תפתור את כל המחלות.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אי אפשר להשאיר את הבעיה הזאת כבעיה, אלא צריך לפתור את הבעיה.

אברהם מיכאלי: אם לא נטפל היום בפתרון הבעיה בצורה הכי נחרצת, הבעיה הזאת תחמיר.

אברהם מיכאלי: השתמשו כבר במילים מאוד קשות על אובדן הזהות של העיר.

אברהם מיכאלי: ולכן, אין ספק שצריך להתייחס לדוח הזה, ולפתור את כל מה שעולה מהדוח.

אברהם מיכאלי: הוא מתייחס לדוח מבקר המדינה שהוא בעצם הבסיס לדיונים שלנו בוועדה לביקורת המדינה.

אברהם מיכאלי: יחד עם זאת, אני חושב שהרבה מאוד ביקורים של ראשי ממשלה ושרים בעיר לוד, ולהשאיר ניירות עבודה וללכת, הוא לא הפתרון לעיר לוד.

אברהם מיכאלי: עם כל הכבוד לראש הממשלה אריאל שרון שביקר בלוד - ואנחנו זוכרים באמת את הרעש הגדול שזה יצר בזמנו - אבל, אני לא ראיתי שהדברים בוצעו אחרי זה.

אברהם מיכאלי: לא פעם אחת ביקרתי בעיר לוד, ועברתי על אותה מצגת יפה שראש העיר מראה לכולנו כאשר אנחנו מבקרים אצלו לגבי מה שהתחייבו לו לפני שמונה שנים, ומה לא בוצע.

אברהם מיכאלי: רוב הדברים שהתחייבו לך בזמנו בממשלה לא בוצעו.

אברהם מיכאלי: לכן, צריך להגיד פה דברים על השולחן.

אברהם מיכאלי: להתחייב בנייר ולא לעשות שום דבר זה דבר שהוא לא מתאים, בטח לא לממשלת ישראל, ולא לכבודה של ממשלת ישראל, וזה לא משנה איזו ממשלה זו.

אברהם מיכאלי: ממשלות הרי התחלפו פה במשך 8 או 10 השנים האחרונות.

אברהם מיכאלי: לכן, התפקיד שלנו, אדוני היושב ראש, הוא להתרכז.

אברהם מיכאלי: שוב, אם יש ביקורת עניינית כלפי הממשלה צריך לשים אותה על השולחן.

אברהם מיכאלי: כוועדה זכותנו לבוא ולדרוש שאנחנו מצפים שהדברים האלה יבוצעו.

יואל חסון: חשוב לי להגיד: לא ממשלה, ממשלות.

אברהם מיכאלי: ממשלות.

יואל חסון: אגב, אחד הנתונים המדהימים שצריך לבדוק פה, בין השאר, זה כשאתה לוחץ היום בחשב הכללי על הכפתור במחשב שכתוב עליו לוד, ומנסה להוציא פלט על מנת לראות כמה כסף הועבר ללוד בשנים האחרונות - בעשר השנים האחרונות, לא בארבע השנים האחרונות -  המון המון כסף שלא ברור בכלל איך הוא לא יצר שינוי מורגש.

יואל חסון: הוא בוודאי יצר שינוי בנקודות כאלו ואחרות, אבל לא שינוי מורגש שלדעתי אמור היה לעשות את ההבדל, ולא עשה.

יואל חסון: את זה צריך לבדוק, צריך לבדוק למה.

יואל חסון: עוד הפעם, ממשלות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב ראש, אילן הררי החליף שלושה שרי פנים.

אברהם מיכאלי: מי שמינה אותו, מי שבא אחריו.

אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים שזה בעצם לא פוליטי.

אברהם מיכאלי: הרי ממשלה קודמת מינתה אותו.

אברהם מיכאלי: הרי ידעו מי מינה אותו.

יואל חסון: זה לא פוליטי –ברור.

אברהם מיכאלי: נכון.

אברהם מיכאלי: שלושה שרי פנים - שבעצם היום מתמודדים עם הבעיה של העיר לוד.

אברהם מיכאלי: לוד חולה בצורה קשה.

אברהם מיכאלי: מה לעשות, זו לא חולה רגילה.

יואל חסון: ראשון הנרשמים חבר הכנסת לשעבר יורם מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: צהריים טובים.

יורם מרציאנו: ראשית, אני בהחלט מסכים להערה האחרונה שלך, אדוני היושב ראש.

יורם מרציאנו: זה לא ממשלה כזאת או אחרת, זה כמעט כל הממשלות.

יורם מרציאנו: חדשות לבקרים אנחנו שומעים על התגייסות של הממשלה.

יורם מרציאנו: אנחנו זוכרים ב-99 את הטיפול הנקודתי של עיר לוד – ממשלת ברק – שנכללה בין 11 ערים עם הרבה מאוד כסף שהועבר לחינוך, תשתיות.

יעקב אדרי: כולל אור עקיבא.

יורם מרציאנו: כולל, אור עקיבא שהיית אז ראש המועצה שלה.

יורם מרציאנו: לכן, אני אומר, רבותי, מרוב מצילים הספינה בסוף טבעה, לצערי הרב.

יורם מרציאנו: אני לא רוצה לדבר סרה באיש.

יורם מרציאנו: אנשים מגיעים בצ'קלקות עם השיירות, אלפי שוטרים ברחובות.

יורם מרציאנו: מקבלים אותם, מנקים את העיר, עושים מסדר המפקד.

יורם מרציאנו: אני אומר לכם את זה כמישהו שעלה לאוטו בביקורים כאלה כעוזר של ראש ממשלה ושל שרים, ויודע איך שוכחים אותי.

יורם מרציאנו: זה כמו הסיפור: שכחו אותי בבית.

יורם מרציאנו: במקרה של לוד זה נכון.

יורם מרציאנו: לעצם הדיון – אני באתי לפה משום שאני חושב שלפני כארבעה חודשים בערך התיישבנו כאן לדיון בעקבות דוח אבו-חדרה, והסיום שלו בסופו של דבר היה שהוועדה קוראת למשרד הפנים לקיים מערכת בחירות בעיר לוד, ומבקשת ממשרד הפנים תוך חודשיים לקבוע אם יש בחירות, כן או לא.

יורם מרציאנו: באמת באמת באמת ליבי ליבי עם אילן הררי.

יורם מרציאנו: הנה אני מודיע כאן קבל עם ועדה, ליבי ליבי עם אילן הררי.

יורם מרציאנו: באים ללוד, מבטיחים תוכניות ארוכות טווח לשנתיים, לשלוש, לארבע, לחמש שנים, ואני אומר לך, אילן הררי יושב-ראש הוועדה הקרואה, שהיום יש לי בעיה אחרת.

יורם מרציאנו: אני באתי דווקא היום כן לתמוך בך.

יורם מרציאנו: משרד הפנים לא מתכוון לעשות בחירות בלוד, ואני מאוד רוצה בחירות בלוד.

יורם מרציאנו: אני חושב שבפברואר 2011 אתה מסיים את תפקידך, והיה ראוי להחזיר את המנדט לבוחר, וללכת לקלפי, שהבוחר יבחר.

יורם מרציאנו: מסיבות שאינני יודע אותן יושב משרד הפנים ומחליט לא לעשות בחירות.

יורם מרציאנו: ואני מודיע פה לפרוטוקול – זה לא סוף פסוק.

יואל חסון: אתה פספסת את הפתיחה.

יואל חסון: ד"ר אמרני אמר שהשר בימים הקרובים יקבל החלטה.

יורם מרציאנו: אני אומר לד"ר אמרני משהו שהוא אולי לא יודע, ושלא אמרו לו עדיין, שהשר החליט באופן חד משמעי לא לקיים בחירות בלוד.

יורם מרציאנו: אני מודיע לו.

יורם מרציאנו: אמר לי את זה השר.

יורם מרציאנו: אני לא ממלא מקום שר הפנים.

יורם מרציאנו: אני אומר לך את זה – הוא לא מתכוון לעשות בחירות בלוד.

יורם מרציאנו: אני גם אומר לך שהם פנו למספר מועמדים  - ואני אומר את זה לפרוטוקול - והציעו להם להיות ראש הוועדה הקרואה הבאה בלוד בפברואר 2011.

יורם מרציאנו: ולכן, בעניין הזה אני אלך איתך יד ביד משום שאני חושב שלא יכול להיות, עם כל הכבוד, להביא לנו כל מיני סידורי עבודה של פוליטיקאים חדשים, למנות שם ראשי ועדות קרואות, שעד שהוא ילמד את העבודה, אדוני יושב-ראש הוועדה, בימים הסבוכים האלה של לוד, כבר אין סיכוי להציל את הגויה הזאת, לצערי הרב, ואני אומר את זה באופן הכי הכי חד משמעי.

יורם מרציאנו: הלוואי והיה לנו ראש עיר כמו זאב בילסקי ברעננה שעשה עבודה מדהימה.

אילן הררי: אדוני היושב ראש, שפה יוצרת מציאות.

אילן הררי: אמרת גויה, אנחנו לא גויה.

יואל חסון: היא עלולה להיות גויה.

יורם מרציאנו: עשויה להיות גויה.

יואל חסון: חבר'ה, אני לא מכניס את זה למקום הזה עכשיו.

יואל חסון: אילן, את כללי הפוליטיקה למדת הרבה יותר מהר ממה שאתה מציג.

יואל חסון: בעדינותך אתה פוליטיקאי לא פחות.

אילן הררי: אדוני היושב ראש, באמת, עם כל הכבוד, עם כל הכבוד.

יורם מרציאנו: אילן, לא הפרעתי לך.

יואל חסון: די, מספיק.

יואל חסון: סליחה, צריך ללמוד להקשיב לאחרים.

יואל חסון: אני לא מבין, אתה נמצא בזירה דמוקרטית.

יואל חסון: אתה לא מסוגל לשמוע דברים?

יואל חסון: האם אנחנו צריכים להצדיע לך?

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: מה נעשה טקס ונכין לך מגן?

יואל חסון: מה אתה רוצה?

אילן הררי: לא ביקשתי.

אילן הררי: האם ביקשתי?

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: אתה לא מסוגל לשמוע דברים שאתה לא מסכים איתם.

יואל חסון: תאמין לי, אני שנה וחצי בוועדה לביקורת המדינה ולא ראיתי דבר כזה.

יואל חסון: אני עוסק בביקורת ולא ראיתי אדם שלא מסוגל לשמוע ביקורת.

יואל חסון: בילסקי, אני יודע שתמיד אתה רוצה להרגיע אותי.

יואל חסון: אבל, לא היית פה קודם.

יואל חסון: אתה לא יודע מה הולך פה.

זאב בילסקי: אני שמעתי כבר בחוץ על ההשתלשלות.

יואל חסון: אתה לא יודע מה מתפתח פה.

יואל חסון: ואני אומר לך, אני נחשב אדם עדין, רגיש.

אילן הררי: אדוני היושב ראש, עם כל הכבוד לך, אני יודע לקבל ביקורת.

יואל חסון: אתה לא יודע.

אילן הררי: אני יודע.

אילן הררי: הדיון פה, כמו שאמרתי לך, וכתבתי, - - -

יואל חסון: אבל, זכותו לומר את דבריו.

יואל חסון: האם אני שולט על יורם מרציאנו?

יואל חסון: תראה לי אדם במדינה ששולט על יורם מרציאנו?

יואל חסון: האם אני יכול להגיד לו מה להגיד?

יואל חסון: אני אגלה לך עוד משהו – יורם מרציאנו הוא חבר כנסת לשעבר.

יואל חסון: הוא יכול להגיע מתי שהוא רוצה לבית הזה.

יואל חסון: אני אפילו לא יכול לקבוע אם הוא בא או לא בא.

יואל חסון: אז אני עכשיו יכול להגיד לו גם מה לדבר?

יואל חסון: תלמד, תקשיב.

יואל חסון: האם הסכמתי לכל מה שהוא אמר?

יואל חסון: אתה מסכים לכל מה שהוא אמר?

יואל חסון: מישהו פה מסכים או לא מסכים?

יואל חסון: אני לא יודע, הוא אומר את דברו.

יואל חסון: תן לו.

יואל חסון: תלמד לשמוע.

יורם מרציאנו: אילן, העניין הוא לא ביני לבינך, ואני אומר את זה באופן הכי חד משמעי.

יורם מרציאנו: אני לא חוזר מעמדתי מהדיון הקודם.

יורם מרציאנו: אני חושב שבאת לכוח משימה של ארבע שנים.

יורם מרציאנו: אגב, אילן, לא הרבה מאוד אנשים מסכימים לבוא ולהיות ראש הוועדה הקרואה בלוד.

יורם מרציאנו: גם את זה כדאי שתלמד ותדע.

יורם מרציאנו: לא הרבה מאוד אנשים.

יורם מרציאנו: הרבה מאוד אנשים שמציעים להם את לוד אומרים תודה רבה ונעלמים, כאילו לא היו שם במשרד הפנים.

יורם מרציאנו: אין לי ויכוח איתך, הוויכוח הוא בכלל לא איתך.

יורם מרציאנו: הוויכוח שלי היום הוא מול משרד הפנים.

יורם מרציאנו: משרד הפנים הוא זה שאמור לקבל את ההחלטות.

יורם מרציאנו: אדוני היושב ראש, עם כל הכבוד, כשבא ראש הממשלה ומדבר איתי על תוכנית ארוכת טווח, עם מי הוא מבצע את התוכנית ארוכת הטווח?

יורם מרציאנו: עם אדם שלא יודע.

יורם מרציאנו: האם אתה יכול להגיד אם בפברואר אתה נשאר כן או לא?

יורם מרציאנו: האם אתה יודע את זה?

יורם מרציאנו: האם מישהו במשרד הפנים אמר לך אם אתה נשאר, כן או לא.

יורם מרציאנו: התשובה היא לא.

יורם מרציאנו: עם מי עובדים בעיר הזאת?

יורם מרציאנו: באים ועושים הצגות לכלי התקשורת, באים לשם ראשי ממשלות ושרים עם פמליות, שרי ביטחון.

יורם מרציאנו: כל המדינה מגיעה לשם.

יורם מרציאנו: אבל, הם הולכים והאיש הזה שנשאר לעבוד עם המציאות לא יכול לקבל שום החלטה מעבר לפברואר.

יורם מרציאנו: הוא לא יודע אם הוא בכלל שם בפברואר.

יורם מרציאנו: הוא לא יודע אם הוא קיים שם, אז מה כל ההצגה הזאת?

יורם מרציאנו: אדוני, אתה יודע, יש לי הרבה הרבה כבוד אליך.

יורם מרציאנו: באופן אישי אתה יודע את זה.

יורם מרציאנו: הכתובת היא לא שוקי אמרני.

יורם מרציאנו: עם כל הכבוד, הכתובת היא השר.

יורם מרציאנו: השר צריך לבוא מייד ולהגיד: רבותי, אילן הררי נשאר, כן או לא.

יורם מרציאנו: בחירות, כן או לא.

יורם מרציאנו: להגיד מה קורה ומה עושים.

יורם מרציאנו: להשאיר את המצב מעורפל, ולהגיד: כולנו דואגים ללוד – איך דואגים ללוד?

יורם מרציאנו: במצב הזה צריך לקבל החלטות גם אם הן כואבות.

יורם מרציאנו: אנחנו נחליט.

יורם מרציאנו: אני כאזרח, כמי שמתמודד ומתכוון להיות ראש עיריית לוד בעתיד, ועוד מתכוון להתמודד אם יהיו בחירות, לא אדע אם אני נערך לבחירות בפברואר, כן או לא.

יורם מרציאנו: הרי אתה בעצמך אמרת עכשיו שהשר אמור לקבל החלטה.

יורם מרציאנו: פברואר זה פחות מארבעה חודשים.

יורם מרציאנו: אני צריך להתכונן לבחירות, כן או לא.

יורם מרציאנו: אדוני, מבחינתי, זה לא סוף פסוק.

יורם מרציאנו: אני מתכוון ללכת לתהליך שבסופו של דבר בג"ץ.

יורם מרציאנו: אני אומר פה לוועדה, הם לא נותנים תשובה.

יורם מרציאנו: אני כרגע עובד עם עורכי הדין שלי על הגשת בג"ץ לקיים מערכת בחירות בלוד כי אני חושב שזה מה שצריך לקרות, וטובה שעה אחת קודם.

יורם מרציאנו: הוא אומר: בימים הקרובים.

יורם מרציאנו: אמרתי - פברואר זה פחות מארבעה חודשים.

יורם מרציאנו: אני חושב שזו צריכה להיות ההחלטה הראשונה פה.

יורם מרציאנו: הדבר האחרון שאתם צריכים לחשוב עליו במשרד הפנים, אדוני הממונה על המחוז, זה לחשוב על יושב-ראש ועדה ממונה חלופי.

יורם מרציאנו: זה לא הפתרון.

יורם מרציאנו: אתם הולכים לפתרון של סידור עבודה פוליטי למישהו כזה או אחר.

יורם מרציאנו: אין בו שום אמת, אין בו שום רצון.

יורם מרציאנו: אני גם אומר לך שיש גם תושבים טובים בלוד.

יורם מרציאנו: לא כל התושבים מחכים ליושב ראש ועדה ממונה חדש.

יורם מרציאנו: תעשה סקר עכשיו, ותבדוק עם התושבים.

יורם מרציאנו: הם לא מוכנים היום ליושב ראש ועדה חדש.

יורם מרציאנו: עם כל הכבוד לכם, תתחשבו גם בצרכים של התושבים בעיר הזאת.

יורם מרציאנו: היום הפתרון הקל הוא להגיד: תשמע, לא החלטתי.

יורם מרציאנו: בהרבה דברים משרד הפנים לא מחליט, לצערי הרב.

יורם מרציאנו: אז אולי אנחנו נעזור לו להחליט.

יורם מרציאנו: אדוני, אני חושב שאתה צריך לעמוד על ההחלטה של הוועדה הזאת באופן חד משמעי שקבעה שיש לעשות בחירות בעיר לוד בתום התקופה, ושאולי גם מבקר המדינה יבדוק מה הן הסיבות שלא רוצים לעשות בחירות בלוד.

יורם מרציאנו: כי אני אומר לך שהסיבות הן לא בדיוק ענייניות לטובת העיר לוד.

יורם מרציאנו: הן סיבות פוליטיות כאלו ואחרות.

יורם מרציאנו: ואם המבקר יבדוק הוא יגיע לחקר האמת, ומהר.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת לשעבר יורם מרציאנו.

יואל חסון: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: לפני חודש או חודשיים היה דיון סוער, וגם היום הדיון הוא שוב סוער.

מרינה סולודקין: לפני 15 שנה היה סניף של מפלגת ישראל בעלייה בעיר לוד, וכל חודש הייתי בעיר לוד לצורך קבלת קהל שעשינו.

מרינה סולודקין: הציבור שאני מייצגת אמר לי אז שהמצב הוא מאוד לא בסדר – בנייה בלתי חוקית, גניבות, יריות, רצח, המשטרה יושבת בתחנת המשטרה ולא יוצאת בגלל שהיא פוחדת מבני המיעוטים, ולכן היא לא מתעסקת מספיק.

מרינה סולודקין: זו נבואה שחורה - אחרי 15 שנה אנחנו שומעים על הדברים.

מרינה סולודקין: אני מאוד מבינה את ההתלבטויות של שר הפנים.

מרינה סולודקין: אילן, התלוננת כאן כשאמרו שאין ביטחון אישי.

מרינה סולודקין: האם יש ביטחון אישי בלוד?

מרינה סולודקין: אין ביטחון אישי.

מרינה סולודקין: אמרו שאולי  מצב חירום ושאולי זה יהיה שלטון אחר לגמרי.

מרינה סולודקין: כולנו רוצים  את טובת העיר לוד.

מרינה סולודקין: לתושבי העיר לוד יש זכות לקבוע אם יהיו בחירות או לא יהיו בחירות.

מרינה סולודקין: גם הם צד.

מרינה סולודקין: שר הפנים מתלבט ויש לו סיבות להתלבט.

מרינה סולודקין: אם יש בעיר כל שבוע רצח, ובמיוחד רצח נשים, אז גם השר לביטחון הפנים צריך לחשוב מה לעשות.

מרינה סולודקין: אנחנו דנים כאן וחושבים איך צריך לעשות את המצב טוב יותר.

מרינה סולודקין: אבל, בסופו של דבר, מצד אחד, השר הוא זה שקובע, ומהצד אחר זה העם שיגיע גם לבתי המשפט אם הוא חושב שהגיע הזמן לבחירות, והם מסוגלים לבחור את האדם שיכול לסדר ולייצב את המצב.

יואל חסון: תודה רבה לך, גברתי.

יואל חסון: חבר הכנסת בילסקי.

זאב בילסקי: תודה, אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: בפתיחת דבריי אני רוצה להגיד בשם כולנו, בשם עם ישראל, תודה רבה לאילן.

זאב בילסקי: הוא מח"ט מהנח"ל שלקח את המשימה, ובא לשם.

זאב בילסקי: הוא לא שאל שאלות, ונכנס ללשכה והתחיל לעבוד.

זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, אני ביקרתי את אילן מתחילת כהונתו ועד היום, ולפי דעתי פי 3 מכל שרי ממשלת ישראל ביחד שלא היו שם.

זאב בילסקי: כדאי שנתחיל לעשות רשימה מי ב-4 השנים משרי הממשלה היה שם, מהתקופה שאריק שרון החליט שכל חודש תהיה ישיבה בלוד עד לתקופה שבה עכשיו ראש הממשלה ואמר: אני אעשה מה שאני אעשה.

זאב בילסקי: לפני יומיים הייתי שם בסיור.

זאב בילסקי: אגב, אני מזמין את כולכם להופעה של דיוויד ברוזה ואחרים ביום חמישי בערב.

זאב בילסקי: מי שאין לו כרטיס יכול לפנות אליי, ונסדר לו משהו.

זאב בילסקי: תבואו ללוד.

זאב בילסקי: האשמה הראשונה, קודם כל, היא על שרי ממשלת ישראל, על ממשלת ישראל, שלא לקחה ועשתה מה שצריך לעשות בעיר לוד.

זאב בילסקי: היום אנחנו מציינים את ערי הפיתוח פה במדינת ישראל, ויש טקסים ומדברים וכו'.

זאב בילסקי: העיר לוד היא במרכז המדינה.

זאב בילסקי: המיקום של העיר לוד הוא פי 10 יותר טוב מהמקום של העיר רעננה – אחלה מקום, אין יותר טוב.

זאב בילסקי: גם אם אתה רוצה ליצור עיר דמיונית, תאמין לי שלוד היא המקום הכי טוב.

זאב בילסקי: היא נמצאת בצירי נסיעה מרכזיים, רכבת, שדה תעופה, קרוב לתל-אביב, קרוב לירושלים וקרוב לכל מקום.

זאב בילסקי: כן, יש בעיות בעיר הזאת.

זאב בילסקי: כן, זו עיר מעורבת.

זאב בילסקי: כן, זו עיר עם בעיות.

זאב בילסקי: אבל, האם אי אפשר היה לפתור את הבעיות של העיר הזאת?

זאב בילסקי: עם המיקום שלה?

זאב בילסקי: תסתכלו כמה הי-טק הגיע לרעננה, וכמה הגיע להרצלייה, לתל-אביב, וכמה כל אחד גונב ולוקח.

זאב בילסקי: תראה היום את יקנעם,  עיר שחיה על סולתם בעבר.

זאב בילסקי: לכן אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אי אפשר לנקות את אותם שרים, את אותן ממשלות שהסתכלו וראו מנגד איך העיר הזאת הולכת ומדרדרת.

זאב בילסקי: ולנגד העיניים, זה לא קרה ביום אחד.

זאב בילסקי: עכשיו כאשר יש כמה מקרי רצח, כולם באים ומצטלמים, והולכים, כמו שהוא אמר.

זאב בילסקי: זו האשמה, קודם כל, של ממשלת ישראל ולא של אילן.

זאב בילסקי: אילן בא ועושה.

זאב בילסקי: מוניציפאלי זה מקצוע, כמו שלהיות פוליטיקאי ולהיות עורך דין זה מקצוע.

זאב בילסקי: צריך להבין בזה.

זאב בילסקי: ובא אדם וקיבל את המשימה.

זאב בילסקי: בחיים שלו הוא לא ניהל שום דבר לפני כן כמו מוניציפאלי, ולקח ועשה כמה שאפשר למען העיר הזאת.

זאב בילסקי: אני מסכים איתך, שר הפנים צריך לקבל החלטה, וזאת החלטה חשובה מאוד.

זאב בילסקי: אני הייתי פונה לשר הפנים ואומר לו: תשקול את כל השיקולים.

זאב בילסקי: כמובן שתמיד אנחנו רוצים שהשיקול העליון יהיה שהתושבים יקבעו את זה.

זאב בילסקי: זה על פניו תמיד הכי טוב, ואם אפשר להגיע לרגע הזה גם כן טוב.

זאב בילסקי: צריך לעקוב פה אחרי זה.

זאב בילסקי: ברגע שכל חודש, אדוני היושב ראש, נצטרך לקיים פה ישיבה, ולהביא את השר הפנים לפה ולהגיד: אדוני, מתי היית בפעם האחרונה בלוד?

זאב בילסקי: מה קורה שם?

זאב בילסקי: האם צריך להתערב מייד?

זאב בילסקי: תראה את התקציבים, את היכולות, תראה את הכול.

זאב בילסקי: לא לעזוב את זה ככה, ואחר כך לתפוס את הראש.

זאב בילסקי: ולכן, אני באמת רוצה דרכך, שוקי, לפנות לידידנו שר הפנים.

זאב בילסקי: היום שמעתי הרבה דברי תורה ממנו בבוקר, ואני עוד צריך לעכל מה שהוא אמר.

זאב בילסקי: נבקש ממנו לשקול את השיקולים, ושיעשה אותם מהר.

זאב בילסקי: כל האינפורמציה ידועה - אין פה הרבה - ויחליט מה שיחליט.

זאב בילסקי: אילן צריך לדעת מה קורה איתו.

זאב בילסקי: כולנו רוצים לדעת מה הן התוכניות.

זאב בילסקי: אם אתה רוצה למנות מישהו אחר, נניח, זו זכות של שר הפנים, ואנחנו רוצים לדעת.

זאב בילסקי: אנחנו רוצים לדעת מה הם השיקולים, מי נבחר, על סמך מה בוחרים את זה.

זאב בילסקי: יכול להיות שבאמת הגיע הזמן אחרי אותם שנים לקיים בחירות, וינהל את העיר מי שנבחר על-ידי התושבים, וזאת תחת זכוכית מגדלת של כל חודש.

זאב בילסקי: אני מקווה ששרי הפנים גם הקודמים שהיו, וגם אלה שיבואו, יהיו בלוד קצת יותר פעמים.

זאב בילסקי: בדקתי את הרשימה של כמה פעמים היו  כל שרי הפנים הקודמים בלוד.

זאב בילסקי: תאמין לי, יואל, אתה ואני היינו שם יותר פעמים מאשר שר הפנים שזו העיר הכי חשובה שהוא צריך לטפל בה, וצריך להיות שם ולראות.

זאב בילסקי: צריך לרדת לתושבים, ולראות ולבדוק ולראות.

זאב בילסקי: אי אפשר לעשות את זה.

זאב בילסקי: ואם היה נמצא שם, הוא היה כבר מבין שבתקציב שיש היום לאילן, ואני מדבר רק על הניקיון, עוד לא הגעתי לשום מקום, רק על הניקיון זה חינוך של דורות.

זאב בילסקי: אם לא תחנך מייד אדם זורק את הזבל מעל הקונצרטינה שבחצר שלו שצריך לאסוף את זה, ואם לא תיגש אליו ותגיד לו, זה לא ילך.

זאב בילסקי: אפשר לעשות את זה, לא צריך הרבה כסף בשביל זה.

זאב בילסקי: אבל, צריך מישהו שילך וייקח את הדברים האלה עליו.

זאב בילסקי: והשרים – לא מעניין אותם היום.

זאב בילסקי: אף אחד לא מתעניין, חוץ מהתקשורת, לבוא ולראות מה גורלה של לוד.

זאב בילסקי: אם יש סיכוי לאיזושהי עיר במדינת ישראל להיות עיר מובילה זוהי העיר לוד.

זאב בילסקי: יש את הכול, רק תיקח.

זאב בילסקי: תראה מה בנק לאומי העביר לשם עכשיו.

זאב בילסקי: האם אתה יודע כמה הבנקים משלמים ארנונה?

זאב בילסקי: מזל שהם לא שמים לב.

זאב בילסקי: זו מחלקה קטנה.

זאב בילסקי: הם רושמים צ'ק ושולחים ושולחים, ושוכחים מזה.

זאב בילסקי: איזה יכולות יש?

זאב בילסקי: טלרד, אלדן, בזק.

זאב בילסקי: אדוני היושב ראש, היום יש אפשרות להביא את כל בזק הגדול ללוד.

זאב בילסקי: ולכן, אני באמת מודה לך שאתה במזג שלך עושה את הישיבות, ולא מוותר לאף אחד.

זאב בילסקי: אבל, אתה שם את לוד על המפה, אתה שם את הנושא.

זאב בילסקי: זה השולחן היחידי שמתנהל בו איזשהו דיון בקשר לעתידה של לוד.

זאב בילסקי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: עכשיו אנחנו לרשימת הדוברים – 3 דקות לכל אחד.

יואל חסון: אנחנו צריכים להתכנס לכיוון של החלטות.

יואל חסון: מר גבעתי, בבקשה.

גבעתי בן יוסף: אני חבר הוועדה הקרואה בלוד מזה שנתיים וחצי.

גבעתי בן יוסף: יורם, אני מסכים איתך.

גבעתי בן יוסף: חוסר הוודאות זה המצב הכי הכי גרוע שיכול להיות.

גבעתי בן יוסף: שיחליט מי שיחליט לכאן או לכאן.

גבעתי בן יוסף: אבל, היושב ראש צריך לדעת.

גבעתי בן יוסף: אני מכיר את אילן שנתיים וחצי.

גבעתי בן יוסף: אני מסכים איתך, אדוני היושב ראש, הוא לא פוליטיקאי.

גבעתי בן יוסף: הוא לגמרי לא פוליטיקאי.

גבעתי בן יוסף: אבל, הוא אדם שעובד ועובד קשה.

גבעתי בן יוסף: זה אדם שמקדיש ימים ולילות.

גבעתי בן יוסף: זה אדם שרץ בעצמו לטפל בבעיות הכי קטנות של התושב.

גבעתי בן יוסף: זה אדם ששומע את רחשי התושבים, וזה אדם שמשתדל ככל שביכולתו לעשות את המיטב ואת המקסימום.

גבעתי בן יוסף: אני חושב שאנחנו רואים את הסימנים הראשונים בשנה-שנתיים האחרונות.

גבעתי בן יוסף: יכול להיות שאני לא הייתי ממנה אותו, אם היית שואל אותו.

גבעתי בן יוסף: אבל, אחרי שהוא כבר שנתיים וחצי-שלוש שנים אתה בא כדי שלמישהו אחר ייקח לו עוד שנה-שנתיים ללמוד?

גבעתי בן יוסף: מה עשינו בזה?

גבעתי בן יוסף: אנחנו פוגעים בתושבים ובעיר לוד.

גבעתי בן יוסף: אסור לעשות את זה, במיוחד כאשר אני חושב שהוא מתפקד, והוא מתפקד לא רע.

גבעתי בן יוסף: אבל, 60 שנה הזניחו את העיר הזאת.

גבעתי בן יוסף: מה אתה מצפה איתנו, שבתוך שנתיים-שלוש אנחנו נעשה שם מהפך?

גבעתי בן יוסף: אנחנו לא יכולים לעשות את זה.

גבעתי בן יוסף: אתם באים ואומרים לנו: אולי נכשלנו.

גבעתי בן יוסף: אני לא יודע במה נכשלתי.

גבעתי בן יוסף: אני מגיע לכל ישיבה שמבקשים ממני מטבריה.

גבעתי בן יוסף: אני עוזב הכול.

גבעתי בן יוסף: לפעמים היינו שלושה חברי ועדה.

גבעתי בן יוסף: אמרתי לשר הפנים: רבותי, אני בא כמעט כל שבוע.

גבעתי בן יוסף: אני פעמיים בשבוע.

גבעתי בן יוסף: לראש עיריית טבריה יש שלושה סגנים, חצי תושבים – 38,000 תושבים.

גבעתי בן יוסף: אנחנו 75,000, אף לא סגן אחד, אף לא עוזר.

גבעתי בן יוסף: אפילו מנכ"ל כמעט ואין.

גבעתי בן יוסף: רוב הזמן אין מנכ"ל.

גבעתי בן יוסף: הוא לבד עושה את העבודה.

גבעתי בן יוסף: תקופה מסוימת היה איזשהו מנכ"ל והוא עזב.

גבעתי בן יוסף: אבל, בלי סגנים ובלי אף אחד.

יורם מרציאנו: מר גבעתי, האם זה שאין מנכ"ל זה בעיה שלי?

גבעתי בן יוסף: אני לא מאשים אף אחד עכשיו, אני קובע עובדה.

זאב בילסקי: זה שאין סגן זה לא רע כל כך, תאמין לי.

גבעתי בן יוסף: בסופו של דבר, הכול נופל עליו, ועל הכתפיים האלה.

גבעתי בן יוסף: אמרתי לשר שאני מוכן להגיע כל יום.

גבעתי בן יוסף: אבל, מה לעשות?

גבעתי בן יוסף: אני בא מטבריה, ואני מוגבל בתקציב שלי.

גבעתי בן יוסף: את הנסיעות של האוטובוס אפילו תשלמו לי.

גבעתי בן יוסף: אמר לי המנכ"ל: תכתוב מכתב לשר.

גבעתי בן יוסף: אתה צודק.

גבעתי בן יוסף: כתבתי לפני שנה וחצי, ועד היום לא קיבלתי תשובה, ואני ממשיך להגיע ללוד.

גבעתי בן יוסף: אני באתי מכיוון שאני רוצה לתרום ואני רוצה לעשות.

גבעתי בן יוסף: מגיעים אליי יזמים לישיבה, ואני רוצה להזמין אותם לכוס קפה.

גבעתי בן יוסף: אבל, בלשכה אמרו לי שאין קפה כי אין כסף.

גבעתי בן יוסף: הוצאתי 50 שקל מכיסי וקניתי קפה.

גבעתי בן יוסף: בכל דבר יש לנו בעיה – רואים דרך הגרוש.

גבעתי בן יוסף: עם כל הכבוד, יש חשב מלווה ויש גזבר והם נוקשים.

גבעתי בן יוסף: אולי הם בסדר, כי הם גמרו במאזן תקציבי.

גבעתי בן יוסף: אבל, אנחנו משלמים את המחיר.

גבעתי בן יוסף: אנחנו צריכים להילחם  בכל דבר.

גבעתי בן יוסף: אני יושב בוועדת מכרזים, ואנחנו מחליטים על כיכרות ועל עוד כמה פרויקטים.

גבעתי בן יוסף: אבל, אף אחד לא יוצא לפועל כי כולם הבטיחו לתת כסף, אבל בפועל הם לא נותנים.

גבעתי בן יוסף: הם לא נותנים.

גבעתי בן יוסף: לפני שנה וחצי החלטנו על ארבע כיכרות בעיר, אבל עד היום זה לא יצא לפועל.

גבעתי בן יוסף: לפני שנה וחצי החלטנו על מתקנים בגני משחקים, ועד היום זה לא יצא לפועל.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: לאן הולך כל הכסף?

גבעתי בן יוסף: לא יודע לתת לך תשובה.

יואל חסון: איפה כל מאות המיליונים שהועברו לעיר לוד?

גבעתי בן יוסף: יכול להיות שרק על הנייר.

גבעתי בן יוסף: בפועל, - - -

יואל חסון: אבל, זה כתוב ביצוע.

יואל חסון: אתה מסתכל על תקציב שעבר וכתוב: בוצע, הועבר.

יואל חסון: איפה זה?

יואל חסון: איפה זה?

גבעתי בן יוסף: בפועל זה לא יצא, ואני כועס.

גבעתי בן יוסף: אני בדיוק כמוך, ואין לי תשובות ואני מחפש תשובות.

גבעתי בן יוסף: אני מבקש תשובות.

יואל חסון: אתם באים בטענות, וקודם כל תסתכלו על עצמכם.

יואל חסון: אתם מעלים שאלות, וזה כמו שאתה שומע שר בממשלה מתרעם ברדיו, ובמשך כל הראיון הוא אומר: צריך וצריך.

יואל חסון: אתה אומר: רגע, הוא שר בממשלה.

יואל חסון: למה הוא אומר: צריך, צריך.

יואל חסון: אני אמרתי שאם יום אחד אני אהיה שר, בחיים אני לא אגיד: צריך, צריך, צריך.

יואל חסון: אם אני אחשוב שאי אפשר אני גם לא אגיד שצריך.

יואל חסון: אתה שם, אתה נושא באחריות.

יואל חסון: איפה הכסף?

יואל חסון: איפה הפעילות?

גבעתי בן יוסף: אני מטפל בזה, ואני צועק.

יואל חסון: תסביר לי מי היה צריך לתת את הכסף לכיכרות ואיפה הכיכרות.

יואל חסון: אם אלך למשרד התחבורה הוא יגיד לי שהוא העביר כסף לכיכרות.

גבעתי בן יוסף: הם החליטו רק בשבוע שעבר להעביר סוף סוף, אחרי שאילן דפק על השולחן.

גבעתי בן יוסף: אני אומר שאנחנו עושים את המקסימום ואת המרב.

גבעתי בן יוסף: אני מצדיק אותך במה שאמרת במדויק - זה מתחיל מלמעלה.

גבעתי בן יוסף: אם זה לא יהיה פרויקט לאומי, אנחנו ניפגש בעוד שנה, וזה לא משנה מי יהיה היושב ראש ומי יהיו חברי הוועדה, וגם בעוד שנתיים, ואנחנו נבכה.

גבעתי בן יוסף: צריך מישהו שייקח את זה על עצמו.

גבעתי בן יוסף: מצידי, יכול להיות שר מלווה.

גבעתי בן יוסף: העיר לוד צריכה לקבל פתרון לאומי.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: הגברת אלנקיב, בבקשה, בקצרה 3 דקות.

יואל חסון: תציגי את עצמך.

מהא אלנקיב: אני מהא אלנקיב.

מהא אלנקיב: אני תושבת העיר לוד, ואני גם מזכירת סיעת חד"ש בכנסת.

מהא אלנקיב: אני רוצה לדבר על ההחלטה לבצע הריסה היום, ודווקא בתזמון הזה.

יואל חסון: לא, לא, לא.

מהא אלנקיב: שנייה.

יואל חסון: לא רוצה, סליחה גברתי.

מהא אלנקיב: אז אני אגיד את זה בצורה - - -

יואל חסון: לא רוצה שתיכנסי לדבר הזה.

יואל חסון: לא מדברים על הדבר הזה.

יואל חסון: אני הסברתי שהדיון הוא ברמה הלאומית.

יואל חסון: את לא תדברי לי על בעיה של הריסת בית כזה או אחר פה.

יואל חסון: אני אעצור אותך בכל שלב.

מהא אלנקיב: בסדר.

מהא אלנקיב: אני לא אדבר על הריסת הבית.

מהא אלנקיב: אני מדברת על האוכלוסייה הערבית שהיא מדממת עכשיו.

מהא אלנקיב: בחודש האחרון היו שלושה מקרי רצח.

מהא אלנקיב: הוא יצא, הוא לא רוצה לשמוע.

יואל חסון: אילן, אילן.

קריאה: הוא הלך לשירותים.

יואל חסון: היא לקחה את זה אישית.

מהא אלנקיב: האוכלוסייה הערבית נמצאת עכשיו במצב שבו היא מדממת – שלושה מקרי רצח בחודש אחד באוכלוסייה הערבית.

מהא אלנקיב: במשך השנה היו עשרה מקרי רצח, וכולם מהמגזר הערבי.

מהא אלנקיב: אני חושבת שצריך ליפול למישהו האסימון, ושהזנחה פירושה פשע.

מהא אלנקיב: הזנחה בחינוך פירושו פשע.

מהא אלנקיב: מחלקת הרווחה קורסת פירושו פשע גובר.

מהא אלנקיב: זה לא העניין מי אוהב ערבים יותר, מי אוהב אותם פחות.

מהא אלנקיב: צריך פשוט להשקיע, והמון.

מהא אלנקיב: צריך להשקיע בחינוך.

מהא אלנקיב: זה שאין מתנ"סים בעיר לוד לאוכלוסייה העיר זה כבר שבע שנים.

מהא אלנקיב: שבע שנים אין קייטנות בקיץ, הילדים משוטטים ברחובות.

אילן הררי: היו קייטנות בקיץ לכל המגזר הערבי.

מהא אלנקיב: כמה?

מהא אלנקיב: אם יש ל-30 ילדים ואתה אומר לי היו קייטנות, הנה - - -

קריאה: לא, היו 250.

קריאה: השנה פעם ראשונה ש - - -

אילן הררי: פעם ראשונה – לא היה מגזר ערבי ילד אחד.

אילן הררי: פנינו לכל המגזר פעם ראשונה והבאנו הרבה מאוד תקציב.

אילן הררי: יש דברים שאנחנו לא מצליחים.

אילן הררי: הנה יש פה נציגים, ולכל המגזר הערבי היו קייטנות.

אילן הררי: זו פעם ראשונה, התחלנו.

מהא אלנקיב: היתה לעמותת אזרחים בונים קהילה מועדונית לנוער – הן הנוער היהודי, והן הנוער הערבי – והיא נסגרה כי העירייה לא תומכת.

מהא אלנקיב: אנחנו עיר מוכת פשע, איך אפשר לתת לנוער הזה להסתובב ברחובות?

מהא אלנקיב: זו סכנה, זה עוד רוצחים ועוד פושעים, ועוד קהל שייכנס לכלא.

מהא אלנקיב: זה מצב חמור מאוד.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך על הדברים.

יואל חסון: נשמע שזה נוגע מאוד.

יואל חסון: מר קלדון, נשיא לשכת המבקרים, בבקשה.

יואל חסון: בקצרה, 3 דקות.

שלמה קלדרון: גברותי ורבותי, מניסיון אישי  ואחר אני יודע כי מחלה מגיעה לשיא והיא מחריפה כאשר מזניחים אותה.

שלמה קלדרון: דיברתם על כך שהעיר לוד חולה וחולה.

שלמה קלדרון: אנחנו יושבים פה ומנסים לראות מי אשם, ומי לא אשם, כדי לראות מי יכול לפתור את הבעיה הזאת, ומי לא יכול לפתור את הבעיה הזאת.

שלמה קלדרון: לתפקידה של ביקורת המדינה יש ערך בלתי יסולה בפז.

שלמה קלדרון: היא באה, משקפת, ועובדה שהיא מצליחה להביא לדיונים האלה.

שלמה קלדרון: אבל, מה שחסר פה בקטע הזה הוא הקטע של הביקורת והפיקוח והבקרה השוטפים.

שלמה קלדרון: אני מכיר את לוד לא פחות מיואל.

שלמה קלדרון: אני עובד בתעשייה האווירית כבר עוד מעט 50 שנה, והרבה אנשים משם בפעילות היום יומית.

שלמה קלדרון: הכרתי גם את יורם, ואת אבא שלו.

שלמה קלדרון: הכרתי את יורם בתור נער צעיר אמביציוזי, וגם היום הוא נחשב לצעיר.

שלמה קלדרון: אני מכיר את לוד, ואני רוצה לומר לכם שהעסק הזה לא התחיל מהיום, ולא מאתמול, ולא בגלל אילן.

שלמה קלדרון: בלוד הכשל המערכתי -  ניהול עיר.

שלמה קלדרון: גם ראשי ערים, וגם מועצות נבחרות – הכול היה שם.

שלמה קלדרון: אבל, הכול התפרק כי משום שמהבסיס שם לא ידעו לטפל בזה, או שלא כל כך רצו לטפל בזה.

שלמה קלדרון: והנה, היום אנחנו מגיעים לשיא המחלה של העיר הזאת, ומתחילים לחפש מי אשם ומי לא אשם, ואיך פותרים ואיך לא פותרים.

שלמה קלדרון: לדעתי, הכשל המערכתי הגדול ביותר זה הכשל של היעדר פיקוח ובקרה מסודרים בעיר.

שלמה קלדרון: ותעזבו אותי כרגע עם הבעיה הלאומית כזאת או אחרת של ערבים או לא ערבים – ניהול עיר.

שלמה קלדרון: ניהול עיר אומר – ויש לנו פה שני ראשי ערים – לתת שירותים לציבור.

שלמה קלדרון: אין מנהל רווחה, למשל, בלוד.

שלמה קלדרון: השירותים האלה לוקים בחסר מרגע שנולדה העיר הזאת.

שלמה קלדרון: אז מי אשם קודם?

קריאה: זה לא מדויק, אדוני.

שלמה קלדרון: אמר לך יואל: תדעו להקשיב.

שלמה קלדרון: יש לכם מנכ"ל שהוא גזבר, האם זה ניהול תקין, לא תקין?

שלמה קלדרון: מי שמבין מה זה ניגוד עניינים יכול לדבר על זה.

שלמה קלדרון: מנכ"ל שהוא גם גזבר – לא יעלה על הדעת.

שלמה קלדרון: הנה פה יש ראש עיר, צריך הפרדת רשויות.

שלמה קלדרון: העיר הזאת לא מנוהלת, והיא לא נוהלה על-ידי האזרחים עצמם.

שלמה קלדרון: אם נחליף היום, האם זה יעזור טוב יותר, או יעזור טוב פחות?

שלמה קלדרון: ישנו כאן מבקר עיר שלאחר תקופה מאוד ארוכה של מבקר פנימי בעיריית לוד – לפי דעתי זו היתה התמונה אז - ממונה אדם שהוא מבקר פנימי.

שלמה קלדרון: לפני 18 שנה המחוקקים באו ואמרו: רגע, ביקורת המדינה זה ביקורת הציבורית החיצונית שבאה לארגון מידי פעם כאשר הוא חולה, והיא עושה את הבדיקות שלה.

שלמה קלדרון: הביקורת הפנימית היא ביקורת ציבורית בתוך הארגון – זה החוק.

שלמה קלדרון: לפני 18 המחוקקים אמרו: נעזור.

שלמה קלדרון: ביקורת המדינה זה נפלא וחשוב.

שלמה קלדרון: אבל, צריך שביום יום, אילן, יהיה לך אדם שיגיד לך תעשה כך או אחרת, וייעץ לך כך או אחרת, ויבדוק את הליקויים על מנת למנוע, לתקן ולשפר.

שלמה קלדרון: כלומר, לסייע לראש העיר ולכולם להשיג את התוצאות.

שלמה קלדרון: יש מבקר פנימי שעובד לבד, אין לו אף אחד, והוא צריך לבד להתעסק באלפי נושאים אחרים, והחוק אומר לו: תבחן, בין היתר, גם את זה, וגם את זה, וגם את זה, וגם את הניהול התקין, וטוהר מידות, ובעיות של חברה וכלכלה והכול, והוא לבד.

שלמה קלדרון: באמת, אם רוצים לעשות משהו - לחזק את מערכות הבקרה והפיקוח ברשויות המקומיות, ולא רק בלוד.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חיים קרביץ, בבקשה.

חיים קרביץ: אני תושב העיר כבר המון זמן, ולשעבר הייתי חבר מועצה.

חיים קרביץ: אני שמעתי המון דברים, ואני מכיר את כל הסיפורים מבפנים.

חיים קרביץ: לא שמעתי מה שרציתי לשמוע – שיש חוסר של שלטון חוק בעיר.

חיים קרביץ: זה שורש כל הבעיות.

חיים קרביץ: כל הדברים האחרים הם כבר בתור שני, שלישי, רביעי, עשירי.

חיים קרביץ: אם חצי מהאוכלוסייה הם אנשים נאמנים לחוק וגרים לפי החוקים, והאחרים גרים לפי הפירושים, מנהגים וטרדיציות, שום דבר לא יזוז מהמקום.

חיים קרביץ: שמעתי שהיו ביקורים של כמה שרי פנים.

חיים קרביץ: בביקור האחרון של אלי ישי הוא נפגש רק עם שרי ש"ס, והוא עשה ביקור במוסדות ש"ס, וזהו.

חיים קרביץ: איך אני יכול לתת אמון בפגישות שכאלה?

חיים קרביץ: למשל, שר המשטרה אמר עשר פעמים שהוא עושה זה וזה.

חיים קרביץ: 12 שנים יש מאבק לפתיחת תחנת משטרה בגני אביב.

חיים קרביץ: זו עיר, 25,000 תושבים.

חיים קרביץ: 12 שנים יש בודקה במקום תחנת משטרה.

חיים קרביץ: מדובר בפחון קטן של מטר למטר – זהו, פיקציה.

חיים קרביץ: כל הדברים האחרים הם דמגוגיה, לצערי.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: אבו מטיר, בבקשה.

מחמד אבו מטיר: צהרים טובים לך, ולנוכחים ולחברי הכנסת הנחמדים, ולחברת הכנסת סולודקין שאני רוצה להתחיל דווקא מהדברים שלה.

מחמד אבו מטיר: אדוני היושב ראש, הדיונים האלה מתקיימים מאוחר מאוד.

מחמד אבו מטיר: הם היו צריכים להתקיים לפני 10 – 12 שנים, על מנת לגלות את הליקויים בעיר לוד, ולא היום.

מחמד אבו מטיר: הרי ההזנחה בלוד היא כבר 40 שנה.

מחמד אבו מטיר: אני לא יודע אם חברי הוועדה ואתה ביקרתם בלוד, כן או לא.

מחמד אבו מטיר: אני מכיר את העיר לוד טוב, הייתי חבר מועצה בעיריית לוד, ואני יודע בדיוק מה קורה שם.

מחמד אבו מטיר: אני לא מאמין שפתאום כולם התעוררו כשיש 6 מעשי רצח בחודש ו-6 ימים.

מחמד אבו מטיר: שאלו, למה?

מחמד אבו מטיר: ואז אמרו: כבוד המשפחה, עבריינים, פושעים.

מחמד אבו מטיר: זה הסטיגמה על העיר לוד.

מחמד אבו מטיר: מהרעש הזה אתם עושים סטיגמה רעה על תושבי העיר לוד, ועל כל מקום בלוד.

מחמד אבו מטיר: אם אני צריך לבוא לאיזשהו מפגש, ואומרים לי שאני מלוד, זה כאילו שיש לי איזשהו נגע, או מחלת החזירים.

מחמד אבו מטיר: זה ממש עושה לי רע.

מחמד אבו מטיר: הרע הזה זה התקשורת והמבקרים.

מחמד אבו מטיר: אדוני, היו ראשי ממשלה, היו חברי כנסת, היו שרים.

מחמד אבו מטיר: אני רוצה לגלות לך שהתקשר אליי אחד העוזרים של אחד השרים והוא שואל אותי על מה הם דיברו שם, כי הוא רוצה לכתוב את זה לש.

מחמד אבו מטיר: הוא אומר: שכחנו מה אמרנו.

זאב בילסקי: זה לא רק בביקור בלוד, זה עניין של מה בכך.

זאב בילסקי: אל תיקח את זה באופן אישי.

יואל חסון: אבו מטיר, שר בממשלה הנוכחית.

מחמד אבו מטיר: לא, לא, בממשלה הקודמת.

יואל חסון: הממשלה הזאת.

מחמד אבו מטיר: כל תושבי לוד, ואני מאמין שגם חברי מרציאנו, רוצים את טובת העיר לוד.

מחמד אבו מטיר: הגיע הזמן שממשלת ישראל וששרי הפנים בממשלות ישראל יפסיקו לחפש סידור עבודה לפוליטיקאי שבו הם רוצים בבחירות הבאות.

מחמד אבו מטיר: אדוני היושב ראש, אם ועדה קרואה רוצה להמשיך ועדה קרואה אנחנו נעשה הכול נגד משרד הפנים - הפגנות של תושבים, ופעילות עד לפה.

מחמד אבו מטיר: ואם אנחנו אומרים את זה, אנחנו נעשה את זה.

מחמד אבו מטיר: לא יהיה יושב-ראש חדש, ולא ועדה חדשה.

מחמד אבו מטיר: רוצים שאילן הררי ימשיך עד שיכריזו על בחירות, או שיכריזו בחירות – אחת מהשתיים.

מחמד אבו מטיר: אני יודע ששר הפנים כבר הציע לארבעה אנשים.

מחמד אבו מטיר: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: הגברת ליאה שטיינברג, בבקשה.

ליאה שטיינברג: צהרים טובים.

ליאה שטיינברג: אני ליאה שטיינברג, דוברת תושבים למען מינהל תקין בלוד.

ליאה שטיינברג: התחושה שלנו, לפחות, היא שמבחינת משרד הפנים, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.

ליאה שטיינברג: היינו כאן לפני שלושה חודשים בדיון על דוח אבו-חדרה.

ליאה שטיינברג: לפני שנה הדוח כבר היה מוכן.

ליאה שטיינברג: אם היום היה צריך להכין דוח, אפשר היה להכין דוח אבו-חדרה חדש על כל מה שהתרחש בשנה, ואנחנו כאן ליקטנו ממקצת הממצאים שרק בחודשים האחרונים ליקטנו מישיבות המועצה.

ליאה שטיינברג: מה שקורה הוא שלמעשה יש בתוך עיריית לוד את אותה שכבת ערכית שבאה להתנדב ולעזור לעיר שזה אילן וחברי הוועדה הממונה שהם בישיבותיהם מחליטים על דברים.

ליאה שטיינברג: אבל, בפועל, מי שמנהל את העירייה זה המנגנון שהיה.

ליאה שטיינברג: קרי, יותר נכון, גזבר, מנכ"ל, מזכיר העיר.

ליאה שטיינברג: הוא מחובר בטבור למשרד הפנים, מוציא מדיניות כמו שהוא מבין ממה שהוא שומע מקולות מלמעלה, ממשרד הפנים, והמדיניות הזאת מתבטאת במה שאמר קודם גבעתי – אין כסף לכלום, וגם הכסף שיש חוזר חזרה כי אין כסף כדי להוציא את הכסף לפועל.

ליאה שטיינברג: זה מין מעגל קסמים כזה.

ליאה שטיינברג: יש לנו בן אדם נפלא.

ליאה שטיינברג: אתמול היינו ביחד בוועדה המחוזית, והאיש הזה הופיע בפני הוועדה המחוזית - תוכנית אחיסמך, ואמר: תנו לנו, תשאירו לנו לפחות 300 צמודי קרקע לטובת צעירי העיר לוד כדי שהצעירים האלה לא יעזבו, ויום אחד תהיה לנו סוף סוף מנהיגות מקומית ראויה, שלא נצטרך כל הזמן לדשדש בוועדות קרואות למיניהן.

ליאה שטיינברג: בסוף הוועדה החליטה מה שהחליטה – איזשהו מי מש שם של משרד הפנים עם משרד השיכון, עם אלוהים יודע מה.

ליאה שטיינברג: בסך הכול, יש שרים היום שמנצלים את החולשה של העיר לוד לא כדי לעזור לעיר ולקדם אותה.

ליאה שטיינברג: יש היום שרים שאמונים לקדם את העיר, ומה שקורה הוא שהם חוסכים, חוסכים, חוסכים, חוסכים.

ליאה שטיינברג: הנה, איך הצדיקו את מינוי גזבר העירייה לשמש גם כמנכ"ל?

ליאה שטיינברג: מישהו בשם שפיצר מוציא מכתב לעיריית לוד ואומר: מינוי זה יגרום לחיסכון בתקציבה של העירייה.

ליאה שטיינברג: זה הדבר הכי טוב שהוא ידע להגיד על המינוי.

ליאה שטיינברג: אנחנו מבקשים שלא נרחף כל הזמן מלמעלה – עיר חולה, עיר מסכנה, 50 שנה עם בעיות, ומה יהיה.

ליאה שטיינברג: זה לא התחיל באילן.

ליאה שטיינברג: בואו נתחיל לפרט את הבעיות אחת לאחת כדי שיפתרו אותן.

ליאה שטיינברג: אם מנגנון העירייה הוא כזה שהוא לא מסוגל לתפקד, טפלו במנגנון העירוני.

ליאה שטיינברג: אם מצד אחד יבטיחו לעיר הרים וגבעות של תקציבים, אבל מצד שני יש מנגנון שלא מסוגל לתפקד, שום דבר טוב לא יקרה.

ליאה שטיינברג: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אני מודה לך.

יואל חסון: מר ג'ומעה אזברגה, בבקשה.

ג'ומעה אזברגה: שלום לחברים.

ג'ומעה אזברגה: אדוני היושב ראש, כולם פה לקחו את העיר לוד כאילו לוד היא כבשה שחורה.

ג'ומעה אזברגה: לוד בכותרות.

ג'ומעה אזברגה: אבל, העיר לוד לא שונה מאף עיר אחרת.

ג'ומעה אזברגה: בכל עיר נמצא מקרים של פשע ורצח, וגם בלוד מטבע הדברים.

ג'ומעה אזברגה: אף אחד לא מדבר על לוד כעיר של אי יציבות שלטונית.

ג'ומעה אזברגה: ב-10 – 15 שנים האחרונות התחלפו כמה ראשי רשויות בלוד.

ג'ומעה אזברגה: אף אחד לא מדבר על שוהם, ועל מודיעין, שהאוכלוסייה החזקה עברה משם, אף אחד לא מזכיר את זה.

ג'ומעה אזברגה: לוד לא שונה מרמלה בשום דבר.

ג'ומעה אזברגה: ההיפך, רמלה היתה הרבה יותר גרועה מלוד, וגם בית דגן, וגם באר יעקב, והיום הערים האלה פורחות, ואנשים היום באים, ואי אפשר למצוא שם מטר אחד.

ג'ומעה אזברגה: העיר לוד לא שונה.

ג'ומעה אזברגה: ערים אחרות באות למשרד הפנים ולוחצות לאשר תוכניות.

ג'ומעה אזברגה: ישנן תוכניות שמונחות שם על השולחנות, ושומעים את הבעיות והתרחישים של העיר לוד, ואף אחד לא מזיז את זה.

ג'ומעה אזברגה: אדוני היושב ראש, הפחתת המיסים היא גורם מאוד משמעותי לעידוד עסקים חדשים בלוד.

ג'ומעה אזברגה: אני מסכים עם יורם מרציאנו, ועם חלק מהחברים שדיברו פה, לבוא ולהחליף היום יושב-ראש רשות בתקופה קצרה של שנה-שנתיים הוא דבר שלא יעזור ולא יועיל לעיר לוד.

ג'ומעה אזברגה: עד עכשיו לא נודע לתושבים על תאריך או מועד לבחירות.

ג'ומעה אזברגה: כמו שיורם ציין, הוא לא יכול להתארגן תוך שלושה-ארבעה חודשים לבחירות אם זה מסתיים בפברואר.

ג'ומעה אזברגה: לדעתי, כל יושב-ראש חדש שיבוא לא יועיל, ולא יעשה שום דבר.

ג'ומעה אזברגה: אני רוצה לציין פה שאף אחד מהנציגים פה וחברי הכנסת, כולל עובדי העירייה, לא הציג את המגזר הלא היהודי, ואת התוכניות למגזר הלא יהודי.

ג'ומעה אזברגה: אף אחד לא הזכיר את המגזר הערבי בפיתוח שכונות, בפיתוח מגורים, בפיתוח דיור, בפיתוח מערכת חינוך ותשתיות.

ג'ומעה אזברגה: אף אחד לא מדבר על זה.

ג'ומעה אזברגה: אדוני היושב ראש,  אין אפילו נציג מטעם משרד הפנים מהמגזר הלא יהודי בתוך הוועדה.

ג'ומעה אזברגה: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: מר שילה אדלר, מנכ"ל הגרעין בלוד.

שילה אדלר: שלום, אדוני היושב ראש.

שילה אדלר: אני מייצג מעל כ- 250 משפחות שנמצאות בתוך העיר, ופעילות בתחומים חברתיים, בתחומי רווחה, מוסדות חינוך, וכל מה שקשור בזה.

שילה אדלר: קודם כל, אני מאוד שמח שהדיון הוא על העניין הלאומי ועל המשימה הלאומית, והוא לא מתעסק עכשיו בתשתית הביוב, או במה שעלה בדוח שהוצג.

שילה אדלר: העיר לוד היא משימה לאומית לכל דבר.

שילה אדלר: היא נמצאת במקום אסטרטגי.

שילה אדלר: אנחנו מביאים כל שנה לעיר הזאת משפחות חדשות.

שילה אדלר: רק השנה, על אף הקשיים ועל אף הדשדוש בנושא הבנייה, הבאנו כ-30 משפחות חדשות לעיר בתקופה הזאת.

שילה אדלר: מדובר במשפחות שמגיעות מכל הארץ, בין אם זה מרעננה, בין אם זה מכפר סבא, או בין אם זה מההתיישבות ביהודה ושומרון.

שילה אדלר: הן מגיעות לעיר וקונות בתים על מנת לקבוע בעיר את ביתם.

שילה אדלר: מיקום העיר לוד, הפוטנציאל שלה, צומת הדרכים שבו היא נמצאת, נותן לה את היכולת להרים מנוף ענק.

שילה אדלר: ככל שהיא יותר למטה, היא יכולה לעלות מעלה יותר.

שילה אדלר: בלי להיכנס לנושא הבחירות, כן או לא, שהוא נושא מאוד חשוב, ואני חושב שכולנו מסכימים שלהחליף יושב-ראש ועדה ממונה או ועדה קרואה הוא הדבר האחרון שבו אנחנו רוצים, אני חושב שצריכה לצאת מהוועדה הזאת אמירה ברורה לממשלה.

שילה אדלר: ממשלת שרון הבטיחה ב-2002, ומסיבות טרגיות הדברים לא מומשו.

שילה אדלר: אנחנו צריכים לראות את ההחלטה שתוגש בעזרת השם ביום ראשון לממשלה.

שילה אדלר: אנחנו רוצים לראות איך הוועדה פה לוחצת, ואיך הכספים מצליחים להגיע, ואיך אנחנו מצליחים להרים את העיר הזאת.

שילה אדלר: הציבור הציוני דתי לאומי מגיע לעיר וקובע בה את ביתו, ואפשר להקים גרעינים וקבוצות כאלה וכל דבר אחר.

יורם מרציאנו: אדוני היושב ראש, אם ועדה כזאת בראשות ראש הממשלה שמינה פקידה שם על מנת לטפל בהכנה לקראת הדיון ביום ראשון, ולא את המנכ"ל בעצמו, זה מעיד על היחס של הממשלה בלוד.

יורם מרציאנו: בעניין הזה צריך לומר את גם את הדברים באופן ברור.

שילה אדלר: צריכה לצאת מפה אמירה של היושב ראש.

שילה אדלר: אנחנו רוצים שיהיה שר.

יורם מרציאנו: ישבת עם פקידה במשרד ראש הממשלה, ולא עם המנכ"ל.

יורם מרציאנו: אילן, באים לעזור לך, ואתה רק לא מסכים ולא מסכים ולא מסכים.

יורם מרציאנו: פקידה יכולה לטפל במשרד ראש הממשלה לקראת דיון בממשלה בכל הנושאים החשובים האלה?

יואל חסון: יורם, אני לא יכול לקרוא אותך לסדר.

שילה אדלר: אדוני היושב ראש, אם אפשר שתצא מפה קריאה שיהיה שר ממונה על הדבר הזה.

שילה אדלר: יש שרים בלי תיק, אפשר לקבל מינוי לדבר כזה.

יואל חסון: בהזדמנות הזאת, ישר כוח על הפעילות שאתם עושים שם.

יואל חסון: ניר אבנון, בבקשה.

ניר אבנון: אנחנו חווים כישלון.

ניר אבנון: אם תשאל היום תושב לוד אם הוא מרוצה, אני לא מאמין שתמצא אחד שיגיד שהוא מרוצה, ושהוא מקבל שירותים כמו שהוא מצפה.

ניר אבנון: האשם בזה הוא בממשלת ישראל בראש ובראשונה.

ניר אבנון: שמונה שנים, לפחות, הממשלה ניהלה את העיר לוד באמצעות הוועדה הממונה, באמצעות משרד הפנים, והתוצאות הן כאלה.

ניר אבנון: ולכן, הפתרון יכול לבוא רק מרמת הממשלה.

ניר אבנון: שמחנו מאוד לשמוע על כניסת ראש הממשלה, על הביקור שלו, ועל הכוונה שלו אולי להרים את הכפפה הזאת, ואנחנו תולים הרבה תקוות בזה, כי רק ברמה הזאת ניתן יהיה להזיז את העגלה הזאת.

ניר אבנון: צריך לזכור שאין היום עם מי לעבוד.

ניר אבנון: כלומר, אם היום גם מזרימים כספים, ושמענו עדות של חבר ועדה בעצמו, אין מי שיוציא אותם אל הפועל.

ניר אבנון: אנחנו יודעים על תקציבים שחוזרים חזרה שלא מוצאים אל הפועל.

ניר אבנון: לכן, גם צריך לחשוב מי מסוגל להוציא לפועל את הדברים.

ניר אבנון: זו החלטה קשה ששר הפנים צריך היום לקבל.

ניר אבנון: אני לא רוצה לומר לו אם בחירות או ועדה ממונה.

ניר אבנון: אבל, אני מאמין שאם מדובר על ועדה ממונה זה חייב להיות דמות שאין עליה מחלוקת, עם ניסיון מוניציפאלי עשיר, אישיות משכמה ומעלה שתוכל להזיז את העגלה הזאת.

ניר אבנון: אני חושב שבכל זאת יש כיום הזדמנות נקודתית כן להצעיד את לוד קדימה על-ידי הכנסת אוכלוסייה ברמה גבוהה עם היתרונות העצומים של המיקום של לוד.

ניר אבנון: לדעתי, ההזדמנות הזאת מוחמצת בימים אלה כאשר שוב היא הופכת להיות שכונה גדולה מאוד של 3,000 תושבים שתהיה חרדית עם אוכלוסייה סוציו-אקונומית יחסית נמוכה מבחינת אופי השכונה.

ניר אבנון: לא שחס וחלילה שיש משהו נגד החרדים דווקא.

ניר אבנון: אבל, ברור שהאוכלוסייה שתתפוס את מקומה בשכונה הענקית הזאת תהיה אוכלוסייה ברמה סוציו-אקונומית מאוד נמוכה וזה בגלל אופי המכרז שהוחלט עליו.

ניר אבנון: אני מקווה מאוד עוד לעצור את התהליך הזה, ולשנות אותו, כי זו ההזדמנות.

ניר אבנון: 3,000 יחידות מוכנות לקלוט תושבים חדשים ברמה גבוהה יותר.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: הגברת ציונה כסיף, בקצרה.

ציונה כסיף: שלום לכולם.

ציונה כסיף: כבר נאמר כאן שמדובר בתהליכים ארוכי טווח.

ציונה כסיף: העיר לוד מקבלת מזה כעשור טיפול נקודתי, וכשאני הגעתי לתפקיד שלי לפני שנתיים ובדקתי מה הממצאים, מה התוצאות כתוצאה מהשקעה מסיבית של טיפול נקודתי, לצערי הרב היה פער מאוד מאוד גדול בין ההשקעה בין התפוקות לבין התשומות.

ציונה כסיף: בשנתיים האחרונות אני יכולה להצביע שאנחנו מתחילים בתהליכים שהם תהליכים שהם אבני יסוד, להניח תשתית, לבנות תוכנית אב, להוציא לפועל תוכניות, ולעשות עליהן פיקוח ובקרה.

ציונה כסיף: אנחנו בנינו מערך תוכניות לשיפור הישגים מגן הילדים ועד התיכון.

ציונה כסיף: הדבר הזה עבר את ביקורת מנכ"ל משרד החינוך עם שבחים מאוד גדולים.

ציונה כסיף: אנחנו העלאנו את הציונים של הילדים שקיבלו תגבורים ב-21%, ואני מדברת ברמה כוללת.

ציונה כסיף: הוזכר כאן העניין של המגזר הערבי.

ציונה כסיף: אנחנו מיפינו את כל הצרכים, ועשינו העדפה.

ציונה כסיף: אני אומרת את זה בפה מלא - עשינו העדפה לטובת המגזר בנושא של תקשוב, בנושא של שיפור תשתיות.

ציונה כסיף: מי שיראה היום את הרשימות במשרד החינוך, ויראה את מספר בתי הספר הערבים שהולכים לקראת בינוי, יראה שאכן נעשית שם העדפה מתקנת.

ציונה כסיף: אני רוצה לומר שבכל בתי הספר התקיימה קייטנת תגבור לביעור הבערות לילדי א' וב'.

יורם מרציאנו: גברת כסיף, זה לא ישיבת הנהלה בעירייה שאת מציגה את מערכת החינוך.

יורם מרציאנו: יש פה ראש עיר, יציג את הדברים.

יורם מרציאנו: לא כל פקיד פה צריך - - -

יואל חסון: יורם, יורם.

יורם מרציאנו: ככה נראית העירייה.

יורם מרציאנו: אתה מכיר ראש רשות שהפקידים שלו מתחילים להציג מצגות?

יורם מרציאנו: נו, ברצינות.

יורם מרציאנו: ככה זה נראה בדיוק.

יואל חסון: יורם, תראה מה קרה בגללך.

יורם מרציאנו: בושה וחרפה.

יואל חסון: אין לנו תקציב לתקן את הפטיש הזה.

ציונה כסיף: משפט סיום, בבקשה.

יואל חסון: גברתי, סיימת.

יואל חסון: תשלימי את זה בהנהלת העירייה.

סיגלית גבעון: אני סיגלית גבעון מעמותת סנגור קהילתי.

סיגלית גבעון: אני מסכימה עם הרבה דברים שנאמרו.

סיגלית גבעון: אני חושבת שיש כשלים ברמה המקומית.

סיגלית גבעון: אבל, הרבה מהם נובעים מהיעדר משאבים.

סיגלית גבעון: אחת ההצעות שאנחנו מנסים היום לגלגל – זאת אומרת, אנחנו רוצים לפנות כמובן לממשלה – זה שיהיה תיאום בין הגופים.

סיגלית גבעון: אני לא מומחית, אבל אולי ועדה בין משרדית.

סיגלית גבעון: כלומר, שיעבדו ביחד ולא בצורה שבה עובדים היום.

סיגלית גבעון: אני חושבת שיש אפליה מאוד קשה במגזר הערבי, וצריך להשקיע הרבה יותר במגזר הערבי כדי למנוע פשע.

סיגלית גבעון: כל התחומים קשורים לפשע ואלימות, חינוך ורווחה, וגם תשתיות שאתם זלזלתם וגם תרבות.

סיגלית גבעון: צריך לעשות משהו מאוד כולל.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לכם.

יואל חסון: אנחנו עושים סבב סיכום עם חברי הכנסת שלא דיברו, ואז נגיע אליך ד"ר אמרני.

יואל חסון: חבר הכנסת מולה, בבקשה.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, אני שמח לבוא לכאן.

שלמה מולה: גם אתמול קיימנו דיון בוועדה למעמד האישה, שבה נכח גם יושב ראש הוועדה הקרואה מר הררי.

שלמה מולה: אני חושב שבשלושת החודשים האחרונים ביקרתי בלוד יותר מכל חבר כנסת אחר, אולי אני טועה.

יואל חסון: יש פה תחרות מי ביקר יותר.

שלמה מולה: אני לא יודע.

שלמה מולה: אתה יודע מה?

שלמה מולה: אני משאיר את זה לשיפוטו של ראש העיר.

אילן הררי: מקום ראשון.

יואל חסון: בסוף תוציא דוח נוכחות חברי כנסת.

אילן הררי: אני לא מוציא דוח של חברי כנסת.

אילן הררי: מקום ראשון בהגעה ללוד.

שלמה מולה: נכון.

שלמה מולה: אני רוצה לומר לך שמה שהדהים אותי, בין היתר, היא עדותו האישית של ראש העיר הנוכחי.

שלמה מולה: הוא אומר שמתוך 20 החלטות שקיבלה ממשלת שרון, בוצעה רק החלטה אחת.

שלמה מולה: 19 החלטות לא בוצעו.

שלמה מולה: זה בפרוטוקול של הוועדה למעמד האישה אתמול.

אילן הררי: בהחלט, מ-2002.

שלמה מולה: כן, 2002.

שלמה מולה: אני תוהה ואני שואל הרבה שאלות.

שלמה מולה: מה קרה לגבי 19 סעיפי ההחלטות האלה?

שלמה מולה: האם הן התאיידו?

שלמה מולה: האם מישהו לא קרא אותן?

שלמה מולה: אני חושב שאו שקראו אותן או שלא רצו לבצע אותן.

שלמה מולה: אבל, זו לא השאלה.

שלמה מולה: אני אומר לך מה שאמרתי אתמול.

שלמה מולה: אילולא העיר לוד לא היתה עיר מעורבת שבה חיים יהודים וערבים – ובעיקר, שכונת רמת אשכול שבה יש 30% יוצאי אתיופיה, נדמה לי 60% ערבים, ו-10% ישראלים ותיקים – המצב היה אחר.

שלמה מולה: אם שכונת רמת אשכול היתה במקום אחר, אני אומר לך שהיו יכולים לעשות יותר ממה שהם עשו.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, ברמת אשכול יש תחנת משטרה.

שלמה מולה: השוטר בתחנת המשטרה אומר שהוא נמצא שם כי הוא כתובת לפושעים.

שלמה מולה: קשיש יוצא אתיופיה ניגש אליו ואומר לו שירו בדירה שלו עכשיו, ושהוא מבקש את עזרתו.

שלמה מולה: אבל, הוא אומר לו: אני לא שמעתי.

שלמה מולה: הוא מתחבא.

שלמה מולה: כאילו שהשוטר אומר: אני לא יודע.

שלמה מולה: אנשים מסתובבים עם אופנוע בשעה אחת בלילה, ולא נותנים לאנשים לישון.

שלמה מולה: אנשים ניגשים לאותו שוטר והם מבקשים את הגנתו, והוא אומר: אני לא יכול, אני פוחד.

שלמה מולה: לא רק זה, אדוני היושב ראש, אלא שבעיר לוד יש מכונית אחת שמטאטא את  כל הרחובות בעיר לוד.

שלמה מולה: איפה אנחנו חיים?

שלמה מולה: הפקרות.

שלמה מולה: שלא נדבר על בנייה בלתי חוקית, ושלא נדבר על זוהמה, ושלא נדבר על החולדות שרצות בכבישים.

שלמה מולה: זה פשוט בושה וכלימה.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שמבקר המדינה צריך לבדוק את הסיפור הזה מאל"ף ועד ת"ו.

שלמה מולה: זו לא שאלה של מפלגה כזאת או אחרת, או ממשלה כזאת או אחרת.

שלמה מולה: אני רוצה שתדעו שהסיפור הזה הוא לא רק מהממשלה הזאת - אני רוצה להודות על האמת.

יואל חסון: זה ממשלות ישראל – אמרנו.

שלמה מולה: ממשלות ישראל.

שלמה מולה: ואני לא מקנא ביושב ראש הוועדה הקרואה, אני לא מקנא בו.

שלמה מולה: אני גם יודע מה היה בזמנו של אריה ביבי, וכשהגיעו לשם גם עולים, ואנחנו ביקשנו לסגור את שכונת הרכבת.

שלמה מולה: אדוני, המחדל של העיר לוד מהדהד.

שלמה מולה: בסך הכול, זוהי עיר שנמצאת במרכז.

שלמה מולה: אין מילים לתאר את המצב.

שלמה מולה: תאמיני לי שכל הסיפור הזה הוא בגלל שהעיר היא עיר מעורבת.

שלמה מולה: לא יעזור שום דבר, צריך להגיד את זה ביושר, בהגינות ומול הפנים.

שלמה מולה: זוהי עיר מעורבת, ולכן כולם סוגרים את האוזניים – לא שמעו, ולא ראו.

שלמה מולה: זה כל הסיפור.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: משפט אחד או שניים בלבד.

עתניאל שנלר: אני לא מתכוון לתאר פה תיאורים נוספים.

עתניאל שנלר: שמענו, הציבור שומע, הציבור רואה.

עתניאל שנלר: נדמה לי שחבל לעסוק בשאלה של התיאורים היפים, והפחות היפים הללו.

עתניאל שנלר: יש נכס במדינה הזו, ולנכס הזה קוראים מבקר המדינה.

עתניאל שנלר: זו הוועדה שצריכה ללוות את אותו נכס.

עתניאל שנלר: הנכס הזה בא להרים לנו דגלים, להציב לנו ציוני דרך, ולהראות לנו חיצים לאן ואיך נתקן את אותם דברים שזקוקים לתיקון.

עתניאל שנלר: לכן, נדמה לי, אדוני יושב ראש הוועדה, שלצד כל הדברים צריכים כולם, ללא קשר לשום דבר, כפי שאמר חברי חבר הכנסת מולה, לבקש ממבקר המדינה לעשות את תפקידו, וכולם צריכים להיות שמחים על כך.

עתניאל שנלר: לא מתוך רצון כביכול לבקר בשביל להעניש ולמצוא אשמים.

עתניאל שנלר: צריכים לתקן, וצריכים לתקן מהר.

עתניאל שנלר: צריך לתת פתרונות מהר.

עתניאל שנלר: אני אשמח מאוד אם החברים כולם פה אחד יצטרפו להטלת המטלה על מבקר המדינה לדוח שיהיה הבסיס לתיקון התהליכים האלה.

יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך.

יואל חסון: ד"ר אמרני, בבקשה.

שוקי אמרני: אני חושב שנאמרו כאן הרבה מאוד דברים שאם היינו רוצים להתייחס לכולם אז צריך הרבה מאוד זמן, ואין זמן לזה.

שוקי אמרני: אני אומר מספר מילים מנקודת הזווית שלנו כסיכום, וממש בכותרות.

שוקי אמרני: דבר ראשון, אני חושב שצריך באמת להתחבר לדברים שאמר היושב ראש בתחילת הדיון, ולחשוב על תוכנית אסטרטגית לשיקום העיר לוד, או קידומה לאותם מקומות שהיינו רוצים לראות אותה כעיר מרכזית וחשובה במדינת ישראל.

שוקי אמרני: אני חושב שלכולם יש את הרצון הזה.

שוקי אמרני: יכול להיות ויכוח לגבי הדרך.

שוקי אמרני: הנקודה השנייה שאני רוצה לציין היא כל מה שקשור לגורמים.

שוקי אמרני: צריכים להבין – הגורמים למצב שהעיר לוד נתונה בו הם מאוד מאוד מגוונים.

שוקי אמרני: זה גורמים מסוימים שיוצרים את אותו מעגל קסמים.

שוקי אמרני: אם ניקח נושא של ביטחון אישי שאין – ואגב, זה לא קשור למשרד הפנים.

שוקי אמרני: הכול מפנים למשרד הפנים כי משרד הפנים נושא באחריות המיניסטריאלית לשלטון המקומי, ואולי זה בסדר.

שוקי אמרני: אנחנו לא אחראים גם אם יורדת כמות גשם כזו או אחרת בלוד.

שוקי אמרני: זו לא האחריות שלנו.

שוקי אמרני: אנחנו אחראים על תחומים מסוימים.

שוקי אמרני: אנחנו אחראים לכך שהנושא של הניהול של העיר ייעשה בצורה ראויה, ובאמצעים המינהליים שנתונים ברשותנו, אדוני היושב ראש.

שוקי אמרני: למשרד הפנים יש כלים של התערבות ופיקוח.

שוקי אמרני: הכלים החמורים ביותר שהמחוקק נתן לנו שיש בהם אפילו מרכיב של פגיעה בדמוקרטיה במידה כזו או אחרת, זה חשב מלווה שלמעשה צמוד לראש רשות.

שוקי אמרני: זה עונש קשה מאוד שראשי הרשויות נפגעים ממנו.

שוקי אמרני: מינינו חשב מלווה.

שוקי אמרני: יש נושא של ועדה ממונה.

שוקי אמרני: כשנכנסתי לתפקיד ב-2003 וראיתי את המצב, בשלב ראשון המלצתי על הקמת ועדת חקירה שם.

שוקי אמרני: היתה ועדת חקירה, והיא המליצה מה שהיא המליצה.

שוקי אמרני: לקח הרבה מאוד זמן לשר פנים כזה או אחר להחליט על הוועדה הממונה.

שוקי אמרני: וגם לגבי ועדה ממונה, אנחנו כמשרד פנים עשינו צעד חריג, וחשוב לומר את זה כי עלו כאן נושאים שקשורים למרכיב של פיקוח ובקרה של השלטון המרכזי.

שוקי אמרני: מינינו חשב מלווה צמוד ליושב ראש ועדה ממונה שהוא צעד חריג מאוד.

שוקי אמרני: דבר נוסף הוא כל מה שקשור לנושא תכנון ובנייה.

שוקי אמרני: כל התוכניות שיש לעיר לוד מבחינת הוועדה המחוזית, אנחנו אישרנו אותן.

שוקי אמרני: אני אומר באחריות מלאה, אין שום תוכנית שעיריית לוד, ועדה מקומית לוד, הגישה לנו ואנחנו לא אישרנו.

שוקי אמרני: הבעיה היא לגבי המימוש.

שוקי אמרני: אני לא רוצה להרחיב את הדיבור.

שוקי אמרני: אתמול קיימתי דיון גדול בנושא אחיסמך.

שוקי אמרני: מדובר בתוכנית של 3,000 יחידות דיור שאישרנו לפני שמונה שנים, אלא שאף אחד לא בא לממש, והדברים נעשו.

שוקי אמרני: לגבי נושא ההחלטות – כפי שאמרתי בתחילת דבריי, וחשוב להבהיר את הנקודה, אנחנו כמשרד הפנים, ואני אומר את זה באחריות מלאה, רואים מקום שבו הציבור בוחר את נבחריו, נבחרי ציבור מנהלים את הרשות המקומית, ולא פקידים, וזה כורח.

שוקי אמרני: כפי שאמרתי, שר הפנים אמור לקבל בימים הקרובים החלטה, וזו החלטה קשה מאוד מאחר ויש לזה פנים לכאן ולכאן.

שוקי אמרני: לפעמים נושא של החלטה ומה לעשות נותן את התחושה שאלה שיושבים ליד אלה שמשחקים שחמט יודעים את הכול, את כל הפתרונות.

שוקי אמרני: החלק היותר קשה הוא לקבל את ההחלטות.

שוקי אמרני: כמובן שיותר קל לתת את העצות מסביב.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: אילן הררי, האם יש משהו שלא אמרת?

אילן הררי: שני משפטים, ברשותך.

אילן הררי: שפה מייצרת מציאות.

אילן הררי: אני לא מקבל שיש פה בדוח כישלון.

אילן הררי: זה לא נכתב.

אילן הררי: אני לא מקבל שוועדה קרואה לוד זה כישלון – בשום פנים ואופן לא.

אילן הררי: עיריית לוד, העיר לוד, מתפקדת.

אילן הררי: אין יום שביתה שלוש וחצי שנים, אין יום שאין משכורות לאנשים, אין יום שהעסק לא מתפקד.

אילן הררי: נכון, כולנו רוצים – התושבים ואני – טיפול טוב יותר.

אילן הררי: אנחנו התחלנו עם מינוס 162 מיליון שקל.

אילן הררי: אין לך מושג מה זה לנהל עיר עם מינוס 162 מיליון שקל.

אילן הררי: אנחנו 100 מיליון שקל לא טיפלנו.

אילן הררי: אנחנו לא מאוזנים 2008, 2009 ו-2010, למרות שיש עוד חודשיים לסיים את 2010.

אילן הררי: העיר מתפקדת, העסק עובד.

אילן הררי: אבל, אני מסכים עם כל מה שנאמר פה על ידי התושבים.

אילן הררי: כולנו רוצים טיפול טוב יותר.

אילן הררי: ההצעה הזאת שאני מאוד מברך עליה, בניגוד להצעות הקודמות לדיון, נותנת לוחות זמנים ותקציב.

אילן הררי: זה לא איזה סעיף לטפל בביטחון, זה איך יטופל.

אילן הררי: אני מברך על מה שנעשה.

אילן הררי: לא עשתה את זה פקידה, עשתה את זה מנהלת אגף תיאום ובקרה.

אילן הררי: אני נפגשתי עם מנהלת אגף תיאום ובקרה הקודמת עשרים פעם בממשלה הקודמת – לא קרה כלום.

אילן הררי: עכשיו קרה – ביקור ראש ממשלה.

אילן הררי: עכשיו קרה, בעזרת השם שזה יקרה.

אילן הררי: אין לי בעיה שמבקר המדינה יבדוק אותנו, אני לא מחביא כלום.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: מר שמואל גולן, ואז אני אסכם את הדיון ואקבל החלטות.

שמואל גולן: אדוני, אנחנו כבר התייחסנו בעבר ליכולת של תפקוד הוועדות הממונות.

שמואל גולן: היה דוח שהגשנו אותו, והגיבוי של מוסדות השלטון לוועדות האלה, ובין היתר, הצגנו כמובן את היכולות המוגבלות שיש לוועדה כזאת, ומטבע הדברים גם המלצנו על כל מיני המלצות.

שמואל גולן: בדוח הזה התייחסנו אומנם גם ללוד, אבל זה היה בתקופת ראשית דרכה של הוועדה הממונה הנוכחית, ולכן לא כל כך התמקדנו בלוד.

שמואל גולן: תפקיד ועדה ממונה – לפחות לפי מה שאנחנו רואים אותו – הוא לנהל את שגרת העיר, ולפתח אותה.

שמואל גולן: אבל, יחד עם זאת, גם להכין תשתית ניהולית וכלכלית לקראת המעבר בחזרה למשטר דמוקרטי כפי שאנחנו מכירים אותו.

שמואל גולן: אני רק רוצה להזכיר לאנשים פה שבביקורת שעשינו, למשל, על air port city העלאנו את השאלה הזאת.

שמואל גולן: האם מישהו בכלל שקל כשפתחו את החצר האחורית הזאת של נתב"ג שהיתה צריכה להיות בכלל חצר אחורית, ולא אזור תעשייה שכל מפעלי ההי-טק נוהרים עכשיו לשם, להזיז את זה קצת הצידה, ולשים את זה שם בלוד?

שמואל גולן: כי אם מישהו היה מזיז את זה קצת הצידה יכול להיות שזה נראה אחרת.

שמואל גולן: אולי גם צריך לשקול היום, ולבוא ולהגיד: אולי לפחות השטח הזה צריך להיות מסופח כי זה היה מגבה את העיר הזאת.

שמואל גולן: יחד עם זאת, העיר הזאת עברה משבר.

שמואל גולן: היא נמצאת במשבר.

שמואל גולן: יש לה ועדה.

שמואל גולן: אני אומר שנכון הוא, ואני אומר את זה מתוך ראייה של מה שראינו עד היום, ואנחנו מצויים בדיוק מה קורה שם בעיר לוד.

שמואל גולן: כמעט כל יום או כל יומיים אנחנו מקבלים מידע, בין אם אנחנו עם אנשים שלנו שם, ובין אם אנחנו מקבלים את זה בכתובים, ואנחנו יודעים שיש שם בעיה.

שמואל גולן: צריך לבחון את הכול, את כל המערכת הזאת, בראייה מערכתית כוללת.

שמואל גולן: אנחנו סבורים שאם הוועדה תטיל עלינו את המשימה הזאת, צריך להיכנס לביקורת שהיא בראייה מערכתית כוללת – לבחון את כל ההיבטים גם במישור המוניציפאלי, גם במישור של מוסדות השלטון המרכזי, וכמובן לבוא לבחון את נקודות הכשל לכל אורך הדרך.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך, אדוני.

יואל חסון: אני רוצה לסכם את הדיון.

יואל חסון: הדיון הזה היה דיון שני.

יואל חסון: מבחינתי, כבר מראש היה ברור לי שזה לא יהיה דיון שיהיה לו המשך, אלא לדעתי הכנסת צריכה לומר את דברה, הוועדה לביקורת המדינה צריכה לומר את דברה, והיא צריכה להשתמש בסמכויותיה כדי להוביל ולהניע תהליכים, וזה מה שאנחנו מתכוונים כרגע לעשות.

יואל חסון: הוועדה לביקורת המדינה – ודאי אם משווים לוועדות אחרות – יש לה מספר כלים שהם כלים משמעותיים שמסוגלים להניע תהליכים.

יואל חסון: ולפיכך, אני אבקש את חברי הוועדה להצביע על הצעת החלטה שאני ארצה להעביר כרגע שהיא למעשה אומרת שהוועדה לביקורת המדינה תשתמש בסמכותה על פי סעיף 21, ותבקש ממבקר המדינה לייצר או להכין חוות דעת/דוח מיוחד על מצב העיר לוד ברמה הלאומית המערכתית על פי הנוסח והניסוח שאנחנו נקריא עכשיו, וגם חברי הכנסת יצביעו עליו.

יואל חסון: הוועדה לענייני ביקורת המדינה מחליטה על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, להורות למבקר המדינה להכין חוות דעת בנושא מצב העיר לוד.

יואל חסון: הוועדה מבקשת ממבקר המדינה לבחון את הסיבות לקריסת המערכת השלטונית בעיר לוד, לבדוק את תפקוד הוועדה הקרואה, לנתח את הגורמים לעלייה בפשיעה וההידרדרות בביטחון האישי, לעמוד על מצב מערכות החינוך, הרווחה, התשתית והתברואה בעיר, לבדוק את תהליך קבלת ההחלטות בממשלות ישראל בנושא העיר לוד ויישומן, ולהציג לוועדה המלצות באשר לחילוץ העיר מן המשבר והפעולות הדרושות על מנת להביאה לתקופת שגשוג, פיתוח וצמיחה לטובת כל תושביה, ולמיצוי הפוטנציאל המצוי בה.

יואל חסון: לאור חשיבותה הלאומית של לוד, הוועדה קוראת למבקר המדינה להכין את חוות הדעת בהקדם האפשרי על מנת למנוע הידרדרות נוספת במצבה של העיר, וכדי להחזיר את אמון התושבים במערכות השלטון בישראל.

יואל חסון: אני אבקש כרגע לקיים הצבעה שמית על ההצעה הזאת.

יואל חסון: מנהלת הוועדה, בבקשה.

חנה פריידין: חבר הכנסת יואל חסון – בעד.

חנה פריידין: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

חנה פריידין: חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח.

חנה פריידין: חבר הכנסת אורי אריאל – אז אריה אלדד.

יואל חסון: רון, תקרא לאריה אלדד רגע שיצביע.

חנה פריידין: אריה אלדד במקומו.

חנה פריידין: אנחנו נחזור אליו.

חנה פריידין: חברת הכנסת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת.

חנה פריידין: חבר הכנסת אמנון כהן – אינו נוכח.

חנה פריידין: חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי – אינה נוכחת.

חנה פריידין: חברת הכנסת מרינה סולודקין – בעד.

חנה פריידין: חבר הכנסת גאלב מג'דאלה – אינו נוכח.

חנה פריידין: חבר הכנסת כרמל שאמה – אינו נוכח.

חנה פריידין: חבר הכנסת עתניאל שנלר – בעד.

יואל חסון: בעד.

יואל חסון: הוא לא נמצא.

יואל חסון: ה צ ב ע ה בעד – 3 מתנגדים – אין נמנעים - אין בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה על מצב העיר לוד לאור דוח מיוחד לבדיקת תפקוד עיריית לוד שנערך לבקשת האגף לביקורת ברשויות המקומיות במשרד הפנים (דוח אבו-חדרה) נתקבלה.

יואל חסון: אני קובע שההחלטה של הוועדה לביקורת המדינה התקבלה.

יואל חסון: אני מודה לכולכם על ההשתתפות, ומאחל למבקר עבודה יעילה וטובה.

יואל חסון: תודה רבה.