הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת החינוך לעניין הפיקוח על מערך ההסעות לילדים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 1, 2010-10-18 13:00

דוד אזולאי: צהרים טובים לכולם.

דוד אזולאי: אני פותח את הישיבה המשותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה ושל ועדת החינוך, התרבות והספורט לנושא הפיקוח על מערך ההסעות לילדים.

דוד אזולאי: על סדר היום הצעה לסדר היום של חבר הכנסת מסעוד גנאים בעניין אבטחת בתי-הספר הערביים במדינה.

דוד אזולאי: נדבר בכלל על אבטחה של בתי-ספר, הן במגזר הערבי והן בכל המדינה.

דוד אזולאי: הייתי אומר שיש בעיה באבטחה לא רק בבתי-הספר הערביים אלא גם בבתי-הספר היהודיים, ואתייחס לזה בהמשך.

דוד אזולאי: בבקשה, חבר הכנסת גנאים.

מסעוד גנאים: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אני מברך את כל מי שהגיע לישיבה, חברי הכנסת ואורחים.

מסעוד גנאים: למען האמת, ההצעה שדנים בה היום היתה הצעה רגילה לסדר היום בכנסת שהוגשה לפני כ-10 חודשים, בתחילת השנה.

מסעוד גנאים: היא הועברה לוועדה המשותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הפנים והגנת הסביבה ואני שמח על כך שהדיון מתקיים עכשיו.

דוד אזולאי: אתה אומר: אפילו שעבר כל-כך הרבה זמן, זה עדיין אקטואלי מאוד.

מסעוד גנאים: 10 חודשים כדי לקיים דיון זה זמן רב, למרות שבכנסת דנו בנושאים הללו.

מסעוד גנאים: אבל חשיבותו של הדיון היום שאנו מתקרבים לאישור תקציב המדינה.

מסעוד גנאים: אני מקווה שתצא בשורה מן הדיון היום באשר לאבטחת בתי-הספר הערביים והצבת שומרים בבתי-ספר אלה.

מסעוד גנאים: המצב בבתי-הספר הערביים קשה, חמור ואינו עוזר בכלל לעשייה החינוכית והלימודית בבתי-הספר.

מסעוד גנאים: כל הנתונים הסטטיסטיים, אפילו של המשרד לביטחון הפנים, מצביעים על כך ששיעור האלימות במגזר הערבי גבוה מאוד, גבוה בהרבה משיעור האזרחים הערבים במדינה.

מסעוד גנאים: בכל יום שומעים ורואים בחדשות ידיעות שקשורות לאלימות בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: באשר לבתי-הספר, רק לפני 10 ימים ביקרתי בבית-ספר תיכון ערערה, שם נכנסו אנשים זרים מחוץ לבית-הספר ותקפו מורה בחדר המורים.

מסעוד גנאים: כמורה לשעבר וכמחנך אני חייב להגיד שכאשר תוקפים מורה מול תלמידיו למעשה גומרים אותו.

מסעוד גנאים: איך הוא יעמוד מול התלמידים כאשר הוא הוכה, הותקף והושפל?

מסעוד גנאים: זה עניין חמור מאוד ומסוכן מאוד.

מסעוד גנאים: כולנו מדברים על כך שצריך אקלים חינוכי בטוח כדי שכל צוות ההוראה בבית-הספר יוכל לקיים את משימתו, שהיא משימה מקודשת באמת.

מסעוד גנאים: אבל במצב הקיים היום, לאור האלימות הגואה ועולה בחברה הערבית אין מי ששומר, אין מי שמבטיח את שלומם של המנהלים, של המורים, של העובדים בבתי-הספר.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה להרחיב.

מסעוד גנאים: יש לנו דוגמה חיה: נמצא אתנו מנהל בית-ספר לשעבר שהותקף.

מסעוד גנאים: אני מבקש מאוד, אדוני היושב-ראש, לתת לו אפשרות, אחרי חברי הכנסת, לספר מניסיונו האישי, על החווייה האישית הקשה שהוא חווה כמנהל בית-ספר שהותקף על-ידי הורים ומה זה גרם לו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הגיעה העת שתצא קריאה מן הוועדה לכל המשרדים – משרד החינוך, המשרד לביטחון הפנים, משרד הפנים – לאבטח את מוסדות החינוך ולהקצות לכך תקציבים.

מסעוד גנאים: אני מבקש להזכיר שכבר בשנת 1996 נתקבלו החלטות והוקצו תקציבים.

מסעוד גנאים: אינני יודע לאן הם נעלמו, אולי מר ראמז ג'ראיסי, יושב-ראש הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות, ידבר בעניין הזה.

מסעוד גנאים: הגיע הזמן להגדיר את האלימות, את הפשע, את העבריינות כאִיום ביטחוני.

מסעוד גנאים: בבתי-ספר יהודיים יש אבטחה, יש שמירה משום שאומרים ששם יש אִיום ביטחוני, אבל בבתי-הספר הערביים האלימות, הפשע, העבריינות, התקיפה היא אִיום ביטחוני ממדרגה ראשונה.

מסעוד גנאים: עלינו באמת להבטיח לכל עובדי ההוראה שיוכלו לקיים את משימתם, את עבודתם כאשר הם בטוחים ושלווים בבתי-הספר שלהם.

מסעוד גנאים: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה לחבר הכנסת גנאים.

דוד אזולאי: ראשית, רציתי להודיע לכל החברים המשתתפים בדיון שהדיון הזה משודר באינטרנט.

דוד אזולאי: דבר שני, רציתי לשאול אותך, האם היום בתי-הספר במגזר הערבי אינם מאובטחים בכלל?

דוד אזולאי: אין שום שמירה?

מסעוד גנאים: כאשר השיב השר לביטחון הפנים לפני 10 חודשים הוא ציין כמה ישובים ערביים שיש בהם שמירה, אבל ברוב הישובים אין אבטחה ואין שמירה.

מסעוד גנאים: אני מכיר מקרוב בית-ספר שבו המורים תרמו משכרם כדי שיציבו מאבטח בפתח בית-הספר.

דוד אזולאי: אתה חושב שבבתי-הספר היהודיים שבהם יש אבטחה אין אלימות?

מסעוד גנאים: אני יודע שאין מילת קסם שמדבירה את האלימות, אבל הצבת שומר בוודאי תעזור להפחית את אירועי האלימות.

אברהים צרצור: אולי תהיה פחות אלימות.

דוד אזולאי: המאבטח בבית-הספר לא מתערב בדברים הללו, זה לא תפקידו.

דוד אזולאי: אני אומר את זה במאמר מוסגר.

טלב אלסאנע: צריך להגדיר מחדש את תפקידו של המאבטח במקרה כזה.

דוד אזולאי: תיכף תשמע מאנשי המשרד לביטחון הפנים מה תפקידו של המאבטח שנמצא בשער בית-הספר.

גדעון עזרא: קודם כול, אני שמח על הדיון הזה.

גדעון עזרא: אם היו מתלוננים בפני הבג"ץ על כך שיש אבטחה אצל היהודים ואין אבטחה אצל הערבים, הבג"ץ, לפי דעתי בצדק, היה פוסק כנגד הנוהג הזה והיה מצווה לשנות אותו.

גדעון עזרא: אצל היהודים זה היה בגלל התרעות פח"ע כאלה או אחרות, זאת היתה העילה הראשונה לאבטחת בתי-הספר, אך העילה הזאת, לפי דעתי, הלכה ופחתה, הלכה ופחתה.

גדעון עזרא: אין שום הצדקה שתהיה אפליה בין בתי-ספר ערביים לבתי-ספר יהודיים.

גדעון עזרא: אני רוצה להדגיש כאן נקודה שמעוררת אצלי קצת תמיהה, שאצל היהודים האבטחה נועדה בעיקר על מנת למנוע פגיעה בתלמידים, ועל-פי דבריו של חבר הכנסת מסעוד גנאים עיקר המטרה היא להגן על המורים.

גדעון עזרא: אולי יש הבדל בראייה בין שני המקרים.

מסעוד גנאים: מובן מאליו שכל מי שנמצאים בתוך בית-הספר צריכים להיות מאובטחים.

גדעון עזרא: שמת דגש דווקא על העניין הזה.

גדעון עזרא: אני חושב שצריך לשים דגש דווקא על הצורך בשמירת שלומם של כל באי בית-הספר, בעיקר הילדים.

גדעון עזרא: נושא השוויון בין יהודים וערבים בא כאן לידי ביטוי בצורה ממשית ורצינית.

גדעון עזרא: אין שום סיבה שתהיה אפליה.

גדעון עזרא: יחד עם זה, נדמה לי שמעבר לדמות פורמלית שתעסוק באבטחה, הנושא הזה צריך לעמוד גם לנגד עיניה של המנהיגות האזרחית בישובים הערבים, לנגד עיניהם של ראשי המועצות המקומיות וראשי העיריות.

גדעון עזרא: הוגשה הצעת חוק לצורך ניתוח מה שקורה בכל ישוב וישוב על-ידי ראש הרשות המקומית ביחד עם המשרד לביטחון הפנים.

גדעון עזרא: זה חלק חשוב מאוד מן ההווייה הבית-ספרית.

גדעון עזרא: צריכה לצאת מכאן קריאה לשר החינוך לכלול בתקציב המדינה הקרוב את אבטחתם של תלמידי בתי-הספר, כל עוד יש עדיין כסף לאבטח את בתי-הספר היהודיים.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, רק בשבוע שעבר התקיים דיון על האלימות, וכולנו יודעים את הקשר בין אלימות ובין חינוך.

טלב אלסאנע: אבל המצב חמור יותר כאשר המוסד שאמור לחנך הופך להיות מוקד לאלימות ואין מי שיטפל בכך.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, משם צריך להתחיל.

טלב אלסאנע: ההצעה לסדר היום שהוביל חבר הכנסת מסעוד גנאים חשובה, גם בהיבט החינוכי, גם בהיבט החברתי, גם בהתמודדות עם האלימות בכלל.

טלב אלסאנע: אין שום היגיון, אין שום הצדקה לאפליה בין בית-ספר אחד לאחר.

טלב אלסאנע: אם אין הצדקה לאבטחה אז יש לבטל אותה לגמרי, אז שיהיה שוויון מוחלט.

טלב אלסאנע: אם האבטחה אכן ראויה וחשובה בבתי-ספר היהודיים היא חשובה באותה מידה בבתי-הספר הערביים.

טלב אלסאנע: נכון שהאבטחה לא תפתור את כל הבעיות, אבל אין ספק שהיא תשפר, תתרום, תתריע.

טלב אלסאנע: הנוכחות של מאבטח שעיקר תפקידו להתמודד עם הבעיה תתרום לדעתי ליצירת אקלים בית-ספרי חינוכי טוב יותר.

טלב אלסאנע: רק בשבוע שעבר מנהל בית-ספר הותקף בפני התלמידים והמורים שלו על-ידי אדם שהגיע מחוץ לבית-הספר ונזקק לטיפול רפואי.

טלב אלסאנע: מורים רבים יוצאים מבית-הספר ומוצאים שהרכבים שלהם ניזוקו, שכל הצמיגים ניזוקו ועליהם להחליף צמיגים והתלמידים-העבריינים מתחילים לצחוק, ללעוג למורה ולהשפיל אותו.

טלב אלסאנע: בכך המעמד של בית-הספר נפגע וההגנה עליו היא דבר חשוב מאוד.

טלב אלסאנע: לדעתי ההשקעה בהקשר הזה כדאית, ואין הצדקה לאפליה הקיימת.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: חשבתי שהשיטות השתנו.

דוד אזולאי: מסתבר שהן נשארו כפי שהיו כשעבדתי במערכת החינוך.

עפו אגבאריה: המצב נהיה גרוע יותר.

קריאה: הם הופכים להיות מומחים ומתוחכמים יותר.

דוד אזולאי: רשות הדיבור למר ראמז ג'ראיסי, ראש עיריית נצרת ויושב-ראש הוועד הארצי של ראשי הרשויות הערביות בישראל, בבקשה אדוני.

ראמז ג'ראיסי: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה, חברי הכנסת.

ראמז ג'ראיסי: אין ספק שנושא עליית רמת האלימות בסביבת בתי-הספר ובתוך בתי-הספר כואב מאוד ומדאיג.

ראמז ג'ראיסי: אפשר לשמוע על מספר רב של מקרים חמורים שהתרחשו, ולא אמנה אותם.

ראמז ג'ראיסי: אבל אני יכול להעיד שגם בנצרת היו אירועים קשים בסביבת בתי-הספר, כולל תקיפות בתוך בתי-הספר.

ראמז ג'ראיסי: אחזור קצת אחורה.

ראמז ג'ראיסי: לפני יותר מ-10 שנים ההתייחסות לנושא אבטחת מוסדות חינוך במדינה היתה הרבה מעבר לשאלה הביטחונית ומעבר לצורך להתמודד עם פוטנציאל של אירועים ביטחוניים.

ראמז ג'ראיסי: בשנת 1999 היתה פנייה של מרכז השלטון המקומי, שבה ציינו שהמציאות מחייבת להרחיב את האבטחה כך שתכלול את כל בתי-הספר, גם במגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: בשנת 2003 התקיים דיון במשרד ראש הממשלה שבו מי שהיה מנהל האגף למעקב ובקרה, מר אבישי כהן, הציג את בעיית האבטחה בבתי-הספר וציין במפורש, ואני קורא מתוך הפרוטוקול: "גם כגורם מסייע ומונע פעילות פלילית, ומכאן חשיבותו לכלל בתי-הספר ומוסדות החינוך בארץ, מודגש כי נעשה ניסיון מימון על-ידי משרד החינוך בעבר, ניסיון חד-פעמי וקטן היקף, תוך שימוש במפתחות תקצוב שונים מהמגזר היהודי.

ראמז ג'ראיסי: ניסיון זה הופסק לאחר שנה".

ראמז ג'ראיסי: גם יתר האנשים שהשתתפו באותו דיון שהתקיים במשרד ראש הממשלה ב-30 בינואר 2003, התייחסו לעניין בראייה רחבה ואמרו שהאבטחה שמתקיימת אינה מתייחסת רק לעניינים ביטחוניים.

ראמז ג'ראיסי: יותר מפעם אחת נתקבלו החלטות לקצץ בתקציבים, כמובן למגזר היהודי, ולאחר מכן היתה חזרה מן ההחלטות הללו.

ראמז ג'ראיסי: בלחץ מרכז השלטון המקומי, הממשלה חזרה בה יותר מפעם מן ההחלטה לקצץ תקציבים.

ראמז ג'ראיסי: זה אירע בשנת 2003 וגם בשנת 2004.

ראמז ג'ראיסי: אנחנו כרשויות מקומיות ערביות לחצנו כמובן כל הזמן שמרכז השלטון המקומי בדיון שלו מול משרדי הממשלה ידרוש לא רק את החזרת התקציבים לצורך אבטחת בתי-הספר במגזר היהודי אלא שיכלול בדרישה שלו גם את המגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: בשנת 2004, כאשר היה קיצוץ והתנהל מאבק של מרכז השלטון המקומי, בהתייחסות למכתב של יושב-ראש מרכז השלטון המקומי דאז, מר עדי אלדר, כתבתי בציניות: "ברצוני להסב את תשומת לבך שתקציבי השמירה לבתי-הספר במגזר הערבי לא קוצצו.

ראמז ג'ראיסי: אם תתפלא מדוע, התשובה פשוטה: כי הם שווים אפס".

ראמז ג'ראיסי: לפחות ברמה ההצהרתית הנושא הזה עלה על-ידי מרכז השלטון המקומי אך שום דבר לא התפתח.

ראמז ג'ראיסי: אמנם היה ניסיון ולמשך תקופה קצרה במספר מוגבל של בתי-ספר ברשויות מקומיות ערביות ניתנו תקציבים והתקיימה אבטחה.

דוד אזולאי: לפי איזה קריטריון?

דוד אזולאי: אתה יודע?

ראמז ג'ראיסי: אינני יודע, אבל היו קריטריונים שונים, לא אותם קריטריונים.

ראמז ג'ראיסי: האבטחה התקיימה בעיקר באמצעות ניידת משטרה שהסתובבה בשעות מסוימות בסביבת בתי-הספר.

ראמז ג'ראיסי: זה קרה גם בנצרת.

ראמז ג'ראיסי: אבל זה הופסק לאחר שנה אחת של  ניסיון.

ראמז ג'ראיסי: הסיבה, שוב, היתה היעדר תקציבים.

ראמז ג'ראיסי: בכל הדיונים נאמר בפירוש שמה שמצדיק את קיום האבטחה זה לא העניין הביטחוני אלא תוצאת הלוואי החשובה מאוד של הפחתת תופעות האלימות בסביבת בתי-הספר.

ראמז ג'ראיסי: גם ב-24 באוגוסט 2008 החליטה הממשלה בהחלטה מספר 4042 על ביטול התקציבים לאבטחת מוסדות חינוך כי "אין עוד צורך במקור".

ראמז ג'ראיסי: זה מסיבות ביטחוניות, המציאות השתנתה – מבטלים.

ראמז ג'ראיסי: קמה זעקה גדולה והמשטרה נאלצה לחזור בה.

ראמז ג'ראיסי: ב-4 בינואר 2009, בהחלטה מספר 4383 החליטה הממשלה להחזיר 132 מיליון שקל למשרד לביטחון הפנים כדי להחזיר את האבטחה לבתי-הספר במגזר היהודי.

ראמז ג'ראיסי: בכל אופן, זה לא כלל את בתי-הספר במגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: אחרי ההחלטות הללו פניתי לשר החינוך ולשר לביטחון הפנים.

ראמז ג'ראיסי: התשובה שקיבלתי מהם חזרה לסיבה ההיסטורית של הצבת מאבטחים והתייחסה גם לחוסר תקציב.

ראמז ג'ראיסי: לאחרונה התקיים דיון בין שר החינוך והשר לביטחון הפנים בנוגע לאבטחת מוסדות חינוך במגזר הערבי, אבל לצערי הדיון התרכז בשיפור בתנאים הסביבתיים, כלומר תקציבים לגידור אם אין מספיק גידור, לשערים אם אין שערים בבתי-הספר, אבל לא דובר על הצבת מאבטחים כפי שזה נעשה במגזר היהודי.

ראמז ג'ראיסי: המציאות היא שעד היום אין תקציב, ולקראת תקציב 2011-2012 אם לא תתקבל החלטה שתבטיח תוספת תקציב כדי להרחיב את השמירה במוסדות החינוך במגזר הערבי הדבר הזה לא יהיה.

ראמז ג'ראיסי: ועד ראשי הערביות פנה לארגון "עדאלה" שמכין עתירה לבג"ץ בעניין הזה.

ראמז ג'ראיסי: המציאות הקיימת מצביעה על אפליה כי אין סיבה אחרת להשאיר את האבטחה בבתי-הספר במגזר היהודי ולא לכלול את בתי-הספר במגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: גם חבר הכנסת גדעון עזרא כאשר היה השר לביטחון הפנים הגיעו אליו פניות, אך לצערי לא היה תקציב וזה לא הורחב.

גדעון עזרא: אז המוקד היה ביטחוני.

גדעון עזרא: הסיבה שמאבטחים בתי-ספר נעוצה בי.

גדעון עזרא: באינתיפדה הראשונה היה ניסיון לתקוף תלמידים בבית-ספר בבקה.

גדעון עזרא: הניסיון הזה נבלם והמחבלים לא הצליחו להוציא את זממם אל הפועל ואז הוחלט על האבטחה.

ראמז ג'ראיסי: בכל הדיונים ובכל ההתכתבויות שהיו, לפחות ב-10 השנים האחרונות, היתה הכרה מצד כל הגורמים שהצבת מאבטחים נועדה לא רק להתמודדות עם אירועים ביטחוניים אלא גם להפחתת תופעת האלימות בסביבת בתי-הספר.

ראמז ג'ראיסי: אני מבקש מאוד שתהיה פנייה למשרד החינוך ולמשרד לביטחון הפנים כדי להרחיב את האבטחה בבתי-הספר במגזר הערבי.

ראמז ג'ראיסי: לא יאה, לא הולם שרשויות מקומיות יתמודדו עם נושאים כאלה מול משרדי הממשלה באמצעות בג"ץ.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני רוצה להוסיף למה שאמרתם כאן, לגלות את אוזניכם שגם בבתי-הספר החרדיים יש אבטחה חלקית בלבד.

דוד אזולאי: בתי-ספר שיש להם יום לימודים ארוך ולומדים עד שעה 5-6 בערב אינם זוכים לאבטחה במשך יום שלם אלא אך ורק עד לשעה 1 בצהרים.

יהודה סקר: עבור ההפרש ההורים משלמים.

דוד אזולאי: הם לא משלמים.

דוד אזולאי: בתי-הספר הללו לא מאובטחים בשעות אחר-הצהרים.

דוד אזולאי: אם יש להם יכולת, ישלמו.

דוד אזולאי: אם אין להם יכולת, למעשה משעה 1 בצהרים בתי-הספר הללו מופקרים.

דוד אזולאי: הנושא הזה עלה כבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה אך לצערי הרב עדיין אין מענה.

דוד אזולאי: אני אומר את הדברים הללו לאוזניהם של אנשי המשרד לביטחון הפנים ואנשי משרד החינוך, שגם הם יידעו.

דוד אזולאי: זה לא רק במגזר הערבי.

דוד אזולאי: במגזר הערבי הבעיה חמורה, כי אני שומע שאין שם אבטחה במשך כל שעות היום.

דוד אזולאי: במגזר החרדי השמירה חלקית, רק במחצית היום, עד לשעה 1 בצהרים, ולאחר מכן אין יותר שמירה ולמעשה הכול פרוץ.

אברהים צרצור: קשה לי באופן אישי לדבר על אלימות בחינוך היות וכולנו מצפים שמערכות החינוך יתנהלו ברוגע ככל האפשר, הרחק מן האלימות בכל צורותיה ובכל גווניה.

אברהים צרצור: אבל המצב, לצערי הרב, שונה לגמרי.

אברהים צרצור: אני מדבר עכשיו על בתי-הספר בסקטור הערבי.

אברהים צרצור: המצב הביטחוני, גם של המורים וגם של התלמידים וגם של ההורים בתוך בתי-הספר ומסביב לבתי-הספר, קטסטרופלי, ואני לא מגזים.

אברהים צרצור: המצב קטסטרופלי ומידרדר מיום ליום.

אברהים צרצור: לכן יש מקום שתצא קריאה רצינית ביותר מן הישיבה הזאת אל כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, גם משרד האוצר, גם משרד החינוך, גם המשרד לביטחון הפנים לשתף פעולה, לשלב כוחות ומוחות כדי למצוא את התקציבים המתאימים, כדי להבטיח שמירה בבתי-הספר הערביים.

אברהים צרצור: אין כל ספק שהטיפול באלימות מחייב טיפול מערכתי.

אברהים צרצור: הוא צריך לכלול גם את הפן החינוכי וגם את הפן ההרתעתי והפן הענישתי, אין שום ספק.

אברהים צרצור: מניסיוני האישי, גם כראש מועצה מקומית במשך 10 שנים, הייתי עֵד לתופעת האלימות בבתי-הספר בכפר קסם ולא הצלחנו להשתלט, לא הצלחנו להנמיך את הלהבות של האלימות הזאת מבלי להיכנס לעובי הקורה ומבלי להציב שם שומרים.

אברהים צרצור: דרך אגב, לא די בשומר אחד.

אברהים צרצור: בכל בית-ספר פתחנו את שערי ההתנדבות, כי הרי אין תקציבים להציב שומרים בכל בית-ספר, ולכן הצבנו שומר בכל בית-ספר ובנוסף לו גייסנו אנשים נוספים שהיו מוכנים בהתנדבות לשרת את אוכלוסייתם, לשרת את בניהם בבתי-הספר השונים.

אברהים צרצור: לשמחתי הרבה העשייה המשולבת הזאת הניבה פירות והלהבות של האלימות דעכו עד למינימום.

אברהים צרצור: אי אפשר לטפל בסוגיית האלימות בבתי-הספר מבלי לתגבר את השמירה בצורה חד-משמעית.

אברהים צרצור: בלי שמירה, לצערי הרב, קשה מאוד.

אברהים צרצור: המורים לא יכולים לעמוד מול האלימות.

אברהים צרצור: מדברים היום על חוזרים של מנכ"לי המשרדים השונים, כולל חוזרים של מנכ"ל משרד החינוך שבכל שני וחמישי שולח חוזרים וכמעט מאיים על המורים לא להשתמש באלימות.

אברהים צרצור: אני בוודאי נגד שימוש באלימות על-ידי מורים, אבל יש הבדל בין אלימות – המושג הזה שאולי מבחינה פלילית יש לו הגדרה מסוימת – ובין מה שנדרש מן המורים.

אברהים צרצור: אבל צריך להשתמש בכלים מסוימים, שאי אפשר להגדיר אותם כאלימים, כדי לייצב את המצב בתוך מערכת החינוך.

אברהים צרצור: חייתי בתוך עמי.

אברהים צרצור: כולנו היינו תלמידים וכולנו היינו עדים לכך שתלמיד לא היה מעיז להניד עפעף אל מול המורה שלו.

אברהים צרצור: לא היו מעיזים להתקרב לחומות של בתי-הספר, בשום פנים ואופן לא.

אברהים צרצור: היו זמנים שמערכת החינוך היתה בעיני כולם, בעיני כל שכבות האוכלוסיה דבר קדוש ביותר שאי אפשר לגעת בו בשום פנים ואופן.

אברהים צרצור: היום, לצערי הרב, בעידן החומריות ההולכת וגואה המצב הידרדר, מערכת הערכים הידרדרה עד לתהום.

אברהים צרצור: לכן יש מקום להכניס שמירה ככלי שיעזור לכל הגורמים לייצב את המערכת היות ובלי יציבות, בלי רגיעה בתוך המערכת אי אפשר להשיג הישגים לימודיים ולשמור על התנהגות נאותה.

אברהים צרצור: אני מודה לך מאוד.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מקווה, חבר הכנסת אברהים צרצור, שאתה לא שם את כל יהבך על המאבטח.

אברהים צרצור: בוודאי שלא.

אברהים צרצור: דיברתי על מערכות החינוך ואמרתי שצריך לשלב כוחות.

דוד אזולאי: לצערי הרב המציאות בשטח מוכרת לנו.

דוד אזולאי: בבתי-ספר שיש בהם מאבטחים לא שמענו שאין אלימות.

דוד אזולאי: אנחנו מכירים אלימות קשה בתוך בתי-הספר למרות האבטחה.

דוד אזולאי: כלומר, הפתרון לבעיה נעוץ במקום אחר, לא במאבטחים.

אברהים צרצור: חשוב מאוד שיהיה שילוב של כל המערכות הללו.

דוד אזולאי: נושא האלימות בבתי-הספר צריך להיות נידון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

דוד אזולאי: לצערי הרב אנחנו מכירים את המצב ולא יעזרו מאבטח, גדרות, מצלמות או מגלה מתכות.

קריאה: זה עוזר קצת.

דוד אזולאי: כתוב אצלנו במקורות: "מורא רבך כמורא שמיים".

קריאה: הלוואי והיינו מגיעים לשלב הזה.

דוד אזולאי: לצערי הרב, בחלק מן המקומות שכחו את הדברים הללו, אבל יש מקומות שבהם עדיין מקיימים אותם.

קריאה: יש תקווה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, רק בשבוע שעבר דנו בנושא האלימות במגזר הערבי והיום אנחנו דנים על האלימות בתוך בתי-הספר.

חמד עמאר: את האלימות בבתי-הספר יש לחלק לשתיים: אלימות בין כתלי בית-הספר ואלימות מחוץ לכתלי בית-הספר של צעירים שמסתובבים בקרבת בית-הספר, שנוסעים במכוניות בנסיעה פראית.

חמד עמאר: כדי להרתיע אני סבור שלמשטרה יש מקום להסתובב בקרבת בתי-הספר, במיוחד בימי שבת.

חמד עמאר: נתקלתי בזה רק בשבת האחרונה.

חמד עמאר: במקרה עברתי על-יד בית-ספר תיכון בשפרעם וראיתי צעירים נוסעים במכוניות שחלונותיהן פתוחים, שומעים מוזיקה בווליום גבוה ונוהגים בטירוף ליד בית-הספר.

חמד עמאר: כאשר התלמידות יוצאות מבית הספר רבים מאותם נערים "זורקים מילה", אומרים מה שהם רוצים.

חמד עמאר: כאן למשטרה יש מקום להתערב ויש לה יכולת הרתעה.

חמד עמאר: מדובר על שעות מסוימות, כאשר ידוע שהתלמידים יוצאים בשעה 1 ובשעה 2 בצהרים וזה צריך להיות בתיאום עם מנהלי בתי-הספר.

חמד עמאר: כמה בתי-ספר תיכון יש בכל ישוב ערבי?

חמד עמאר: אחד, שניים, שלושה?

חמד עמאר: יש אפשרות למנוע את התופעה הזאת מחוץ לכתלי בתי-הספר.

חמד עמאר: באשר לתופעה השנייה של אלימות בתוך בתי-הספר , חבריי דיברו על הצבת שומרים בחוץ.

חמד עמאר: חבר הכנסת גנאים, אם הורה או תלמיד יחליט להרביץ למורה אני סבור שהשומר לא יספיק להגיע מהשער כדי להגן על המורה ולמנוע את האלימות.

דוד אזולאי: תראה את בתי-החולים, כמה אבטחה יש שם.

חמד עמאר: בנושא הזה אני מצטרף לדבריו של חברי.

חמד עמאר: הדרך היא בחינוך, בהחדרת החינוך לתלמידים.

מסעוד גנאים: נכון שהדרך היא חינוך, אבל עד שיתחנכו נשב בחיבוק ידיים?

מסעוד גנאים: יש טיפול לטווח ארוך ולטווח קצר.

חמד עמאר: אנחנו צריכים להיכנס לנושא החינוך.

טלב אלסאנע: המשטרה מונעת את כל האלימות במדינה?

טלב אלסאנע: לא מוותרים על המשטרה למרות שהיא לא מונעת באופן מוחלט את האלימות.

חמד עמאר: צריך חינוך והסברה בנושא.

חמד עמאר: אני קורא את הסיכום של דברי השר להצעה לסדר היום.

חמד עמאר: הוא אמר: שני-שלישים ישלמו משרדי הממשלה ושליש ישלמו הרשויות המקומיות.

חמד עמאר: אם שליש ישלמו הרשויות המקומיות אזי לא תהיה אצלנו אבטחה בכלל, כי רוב הרשויות – יתקן אותי היושב-ראש אם אני טועה – אין להן יכולת לשלם את השליש.

חמד עמאר: צריכה להיות הקצאה מלאה לנושא הזה.

חמד עמאר: לא צריך להיות הבדל בין רשויות מקומיות ערביות ויהודיות.

דוד אזולאי: בואו נגיע לפחות למצב הזה של שני-שלישים ושליש.

חמד עמאר: אם ייקבע שההקצאה היא שני-שלישים ושליש לא תהיה אבטחה במגזר הערבי, אני אומר לך.

דוד אזולאי: מר ראמז ג'ראיסי מוכן להתפשר.

דוד אזולאי: הוא אומר: תן לי את זה, ואחר-כך נדבר.

חמד עמאר: אם ייקבע שהחלוקה היא שני-שלישים ושליש זה לא ישרת את המטרה.

חמד עמאר: צריך שלא יהיה שום הבדל בין בית-ספר יהודי ובית-ספר ערבי.

חמד עמאר: יש לי שני ילדים.

חמד עמאר: ילד אחד לומד בקריית באיליק.

חמד עמאר: אתמול ביקרתי אותו בבית-ספרו כי הוא שכח את התיק שלו בבית.

חמד עמאר: השומרת בשער עצרה אותי ושאלה מי אני ומה באתי לעשות שם.

חמד עמאר: הסברתי לה שהבן שלי לומד שם ורק אז היא נתנה לי להיכנס.

חמד עמאר: עלינו לחשוב גם על גורמים עבריינים שנכנסים אל בין כתלי בית-הספר.

חמד עמאר: כאשר שומר עומד בכניסה הוא יכול לעצור גורמים עבריניים שינסו להפיץ סמים בתוך בתי-הספר, והתופעה הזאת שכיחה היום בבתי-ספר ואנו מכירים אותה.

חמד עמאר: לכן יש חשיבות רבה לכך שיעמוד שומר בשער.

חמד עמאר: תודה רבה.

עפו אגבאריה: אני לא רוצה לחזור על הדברים שדיברו קודמיי.

עפו אגבאריה: עצם העובדה שאין אבטחה בבתי-הספר כבר מצביעה על איזו אפליה.

עפו אגבאריה: כולם תמימי-דעים שאת הדבר הזה יש לתקן.

עפו אגבאריה: אני לא תולה הרבה תקוות בעובדה שיש איזה שומר.

עפו אגבאריה: ברור שבמגזר היהודי זה נעשה לצורך דברים מסוימים, אבל אני בטוח שהוא גם מהווה גורם מרתיע כנגד עבירות אלימות, ולא רק עבירות ביטחוניות.

עפו אגבאריה: העובדה שאין שומרים בבתי-הספר במגזר הערבי הופכת אותם למקום פתוח שבו כל אחד יכול לעשות כל שברצונו בלי שום התרעה.

עפו אגבאריה: ניקח דוגמה מתחום אחר, ממשטרת התנועה.

עפו אגבאריה: כאשר אדם נוסע בכביש ורואה נהגים שמשתוללים, אם הם רואים רכב משטרה, אפילו לא רכב של משטרת התנועה, רק רכב משטרה רגיל מייד כל הנהגים נוסעים על-פי החוק, למרות שכמעט בטוח שמי שנוסע ברכב המשטרתי הזה איננו ממשטרת התנועה ואין לו זמן אפילו לעקוב אחרי התנועה, אבל העובדה שיש שם רכב משטרה כבר מרתיעה את הנהגים מלעבור עבירות.

עפו אגבאריה: באותו אופן, אם קיים גוף שמירה בבית-הספר זה מונע אחוז מסוים מעבירות האלימות.

עפו אגבאריה: אני לא אומר שזה ימנע את כל האלימות, כי יש הרבה אלימות, גם בתוך בית-הספר וגם בחצר בית-הספר.

עפו אגבאריה: יש גם התנכלות של הילדים לרכוש של בית-הספר ולמכוניות של המורים.

עפו אגבאריה: אם השומר נוכח אז לפחות כאשר רואים אותו לא עושים את זה וכך ניתן למנוע חלק מסוים מן האלימות.

עפו אגבאריה: צריך למצוא את כל המשאבים כדי להציב אבטחה בבתי-הספר, בנוסף לדברים האחרים שצריך לעשות גם בתי-הספר בחינוך נגד אלימות, גם בעיריות ובכל הגופים האחרים, כמו משרד החינוך.

עפו אגבאריה: בואו נעשה את הצעד הראשון שיאפשר למנוע אולי חלק קטן מן האלימות על-ידי הצבת שומרים בכניסה לבתי-הספר והשוואת בתי-הספר במגזר הערבי לאלו שבמגזר היהודי.

חנא סוייד: תופעות האלימות ידועות מאוד ומתועדות ואני לא צריך לפרט אותן.

חנא סוייד: מקורות הפורענות, אם זה ביטחון, כפי שזה התחיל בשנות התשעים, או אלימות לשמה של צעירים, אלה דברים ידועים.

חנא סוייד: אני לא רוצה להיכנס לזה.

חנא סוייד: התמונה ברורה מאוד.

חנא סוייד: אני רוצה לדבר על אי-הבהירות הקיימת בהתמודדות עם התופעה הזאת.

חנא סוייד: טיפלתי בנושא הזה במשך כמה שנים כאשר הייתי ראש מועצה מקומית.

חנא סוייד: טיפלתי בזה במשך 6-7 שנים ובסופו של דבר לא יצאתי עם שום תוצאה.

חנא סוייד: לא ידעתי היכן מקור הסמכות.

חנא סוייד: השאלה הזאת עדיין עומדת היום: מי מחליט להציב שומרים או לא להציב שומרים?

חנא סוייד: זה דבר ראשון.

חנא סוייד: אני יודע שזה נופל בין הכיסאות.

חנא סוייד: יש כאן שלושה קודקודים: המשרד לביטחון הפנים, משרד החינוך והרשות המקומית, שזה משרד הפנים.

חנא סוייד: כל אחד מנסה להטיל את האחריות על הגוף האחר ולכן נוצר תוהו ובוהו.

חנא סוייד: אין מקור סמכות שנותן את הכסף וסופג את הביקורת אם הדבר הזה לא מתקיים כפי שצריך.

חנא סוייד: בדיון הזה עלינו להבהיר לעצמנו מה הוא מקור הסמכות, מי הוא בעל הסמכות.

חנא סוייד: ייתכן שמשרד אחד מאציל סמכויות למשרד אחר, אבל בסופו של דבר צריכה להיות כתובת אחת.

חנא סוייד: היא יכולה להיות ועדה משותפת של שלושת המשרדים ולכלול גם גופים אחרים, זה בסדר גמור, אבל עד היום אני לא רואה שיש כתובת.

חנא סוייד: זה דבר ראשון.

חנא סוייד: דבר שני הוא הקריטריונים.

חנא סוייד: אנחנו מדברים כאן כאילו יש הבדלים בין יהודים וערבים.

חנא סוייד: כדי ליישר קו, אני שואל: האם יש קריטריונים ברורים מדוע מחליטים שבבית-ספר מסוים מציבים שומרים או לא מציבים שומרים?

חנא סוייד: האם העובדה שזה בית-ספר יהודי או ערבי זה אחד הפרמטרים?

חנא סוייד: האם יש איזו נוסחה על-פי רמת האלימות בישוב או היסטוריה של אלימות באותו בית-ספר?

חנא סוייד: האם יש קריטריונים שעל-פיהם מחליטים שבבית-ספר מסוים מציבים שומר או לא מציבים שומר?

חנא סוייד: אם הדברים הללו לא ברורים, בסופו של דבר כל אחד יכול לברוח מאחריות.

חנא סוייד: יתחילו להגיד לך: ערבים, יהודים, אצל יהודים יש סיכון ביטחוני.

חנא סוייד: בסדר, אם הסיכון הביטחוני הוא עדיין הפרמטר הקובע היום אז שיהיו קריטריונים ברורים כך שתהיה שקיפות, כך שכל ראש רשות מקומית או מנהל בית-ספר יידע אם הוא זכאי או לא זכאי.

חנא סוייד: ייתכן שיגידו: כל העניין הזה כבר פג תוקפו, אין צורך בשמירה, וכל אחד יעשה כרצונו בעניין הזה.

חנא סוייד: אני רואה שיש כאן חוסר בהירות מוחלט.

חנא סוייד: במקום להתחיל לדבר על אפליה בין יהודים וערבים בואו נבהיר את העניינים.

חנא סוייד: האם יש קריטריונים?

חנא סוייד: מי בעל הסמכות?

חנא סוייד: האם יש כסף לכסות את העלויות?

חנא סוייד: אם לא נעשה את הדברים הללו אנחנו נצא מתוסכלים מכאן.

מסעוד גנאים: עליי לציין שמר יאסין אבו ערישה דחף אותי וזירז אותי לבקש את הדיון הזה ולטפל בכל עניין האבטחה בבתי-הספר בשל הניסיון והחווייה האישית שהוא עבר והוא ידבר עליה.

דוד אזולאי: אתה מנהל בית-ספר לשעבר?

יאסין אבו ערישה: כן.

יאסין אבו ערישה: ניהלתי בית-ספר יסודי בפרדיס במשך 32 שנים, מהן 24 שנים באותו בית-ספר ו-8 שנים בבית-ספר אחר.

יאסין אבו ערישה: תודה לכולם.

יאסין אבו ערישה: הכנתי, כמו מורה טוב, את הדברים שרציתי להגיד בכתב, כדי שלא אפספס כלום.

יאסין אבו ערישה: אתחיל במשהו אישי על עצמי.

יאסין אבו ערישה: אני יאסין אבו ערישה, בן 54, אב לחמישה ילדים, סב לשני נכדים, בעל תואר שני בחינוך.

יאסין אבו ערישה: עבדתי במערכת החינוך כמנהל בית-ספר יסודי במשך 32 שנים.

יאסין אבו ערישה: לצערי אולצתי לפרוש בגיל צעיר, כאשר הייתי בשיאי, לאחר שהותקפתי בבית-הספר על-ידי הורה.

יאסין אבו ערישה: התקיפה היתה על רקע תמיכתי בתכנית דברת וביצועה בבית-ספרי באופן מושלם.

יאסין אבו ערישה: ההורה התוקף עם קבוצת הורים קטנה פעלו להכשלת התוכנית, ואני, כהרגלי, עמדתי מולם איתן, כי האמנתי בכל חידוש.

יאסין אבו ערישה: כתוצאה מהתקיפה אושפזתי בבית-החולים.

יאסין אבו ערישה: נפגעתי בבית-ספרי מול תלמידיי ומוריי.

יאסין אבו ערישה: נגרם לי נזק בלתי הפיך פיזית ונפשית ונפגעו כבודי ופרנסתי.

יאסין אבו ערישה: יומיים לפני התקיפה היו סימנים מעידים.

יאסין אבו ערישה: כאן אני רוצה להתייחס לטענה שהועלתה כאן, שמאבטח לא ימנע את האלימות.

יאסין אבו ערישה: במקרה שלי, יומיים לפני התקיפה ההורה הגיע לבית-הספר ואיים.

יאסין אבו ערישה: אילו היה שם מאבטח לא הייתי מותקף, אני חייב לציין את זה.

יאסין אבו ערישה: התוקף הגיע יומיים לפני התקיפה, איים, קילל, גידף והבטיח לחזור, ואז הוא קיים את הבטחתו, לצערי.

יאסין אבו ערישה: היות ואין אבטחה היה לו קל מאוד לבצע את זממו.

יאסין אבו ערישה: ואכן הגיע אחרי יומיים לבית-הספר, מייד בבוקר, ביום 1 בנובמבר 2006, יום שלא אשכח, ועשה את המעשה האיום.

יאסין אבו ערישה: אין ספק, חבריי ורבותי, אילו היתה שם אבטחה זה לא היה קורה.

יאסין אבו ערישה: כיום אני גמלאי מאונס, חי עם הגדרה של מנהל מוכה ומושפל.

יאסין אבו ערישה: "זכיתי" לחיות עם נכות נפשית של 30% לכל החיים שנקבעה על-ידי מומחים.

יאסין אבו ערישה: זו, לצערי, ה"מתנה" שקיבלתי ממערכת החינוך, ובראשה שר החינוך, המנכ"ל ומנהל המחוז.

יאסין אבו ערישה: כיום אני מנהל מאבק לאבטחת מוסדות החינוך הערביים.

יאסין אבו ערישה: פניתי לגורמים רבים ויש לי תיק עב כרס עם מסמכים שהצלחתי להשיג מכל מיני גורמים.

יאסין אבו ערישה: אני חייב להודות לחברי מר כאמל ריאן.

יאסין אבו ערישה: פניתי אליו בזמנו והוא נתן לי חומר מעניין מאוד מהארכיב של מרכז השלטון המקומי.

יאסין אבו ערישה: החומר נמצא אצלי והוא יגיע לגורמים רבים ואני מאמין שיעזור מאוד.

יאסין אבו ערישה: אגב, כאשר דיברו על אבטחה בגלל פח"ע וכל מיני סיפורים, יש לי מסמכים שקבעו שזה לא רק פח"ע אלא גם ונדליזם, גם כל מיני מעשים שלא ייעשו בבתי-הספר.

יאסין אבו ערישה: בנוסף, הגשתי תביעה לבית-משפט השלום בחיפה נגד משרד החינוך, הרשות המקומית ומדינת ישראל בתביעת פיצויים ענקית על גרימת הנזק בהיעדר אבטחה.

יאסין אבו ערישה: אני מאמין שאזכה במשפט, בעזרת השם והצדק.

יאסין אבו ערישה: מי האחראי?

יאסין אבו ערישה: אני הטלתי, וממשיך להטיל את האחריות על משרד החינוך, שהוא המעסיק שלי.

יאסין אבו ערישה: אמנם במשרד חינוך הטילו את האחריות על המשרד לביטחון הפנים, על המשטרה וגם על הרשות המקומית, אבל בסופו של דבר, חברים, יש אבא לכולם, והאבא הוא ממשלת ישראל.

יאסין אבו ערישה: ממשלת ישראל מפקירה את אזרחיה הערבים לרעה ואנו סובלים – סליחה שאני אומר את זה אבל אין לי ברירה אחרת – מאפליה נוראית בכל התחומים.

יאסין אבו ערישה: בחרתי את המילה אפליה ולא גזענות מסיבות השמורות עמי.

יאסין אבו ערישה: כמה משפטים על הנהלת משרד החינוך.

יאסין אבו ערישה: כמנהל בית-ספר במחוז חיפה ביצעתי עבודתי נאמנה והייתי חלוץ בכל התחומים.

יאסין אבו ערישה: הייתי הראשון להכניס כל חידוש לבית-ספרי.

יאסין אבו ערישה: אני מזהה כאן את מר כמאל עטילה שהתלווה בזמנו לשרת החינוך ולמנכ"לית והם יודעים מי זה יאסין אבו ערישה ומה הוא עשה.

יאסין אבו ערישה: פתאום לאחר מקרה התקיפה הגיעו למסקנה שאני לא שווה יותר, כי נעדרתי ממושכות וזה פוגע בבית-הספר.

יאסין אבו ערישה: אמרתי: ריבונו של עולם, הרי נפגעתי תוך כדי מילוי תפקידי ופתאום אני לא שווה בעיניהם.

יאסין אבו ערישה: לא סתם נעדרתי, אלא אני מקבל טיפול, יש מסמכים.

יאסין אבו ערישה: מנהל המחוז, שהערכתי וכיבדתי מאוד עד מקרה התקיפה, הוציא עליי חוזה חיסול.

יאסין אבו ערישה: כתבתי לו את זה אישית.

יאסין אבו ערישה: הוא החליט להגישני לוועדה רפואית.

דוד אזולאי: יש לי בקשה אליך, וסליחה שאני קוטע אותך.

דוד אזולאי: אל תיכנס למישור האישי כי אין בפנינו כאן את כל הנתונים על מה ולמה.

דוד אזולאי: אנחנו עוסקים כרגע בנושא אבטחת מוסדות חינוך, אז אנא ממך, תתייחס אך ורק לנושא הזה.

יאסין אבו ערישה: הנושא האישי הוא חלק מן הסיפור, אבל אני אדלג.

דוד אזולאי: לא נערוך כאן בוררות על מה ולמה.

יאסין אבו ערישה: בסופו של דבר, אחרי כל מה שקרה ביקשתי לפרוש עם קצת הכבוד שאולי נותר לי.

יאסין אבו ערישה: לאותו מנהל מחוז בכל זאת רציתי לאחל משהו, אבל לא אזכיר את זה עכשיו.

יאסין אבו ערישה: אשלח לו את זה באיגרת.

יאסין אבו ערישה: יש לי בטן מלאה על הממונה, אך בגלל הגבלת הזמן אסתפק בחלק הזה בפן האישי.

יאסין אבו ערישה: ברשותכם, אני מבקש לפנות בקצרה לכמה גורמים.

יאסין אבו ערישה: לממשלה ולממסד אני קורא, הגיע הזמן לתקן חלק מן העוול שנגרם למגזר הערבי.

יאסין אבו ערישה: השאלה שלי, שאני עדיין ממתין לתשובה עליה, הפניתי אותה לכמה גורמים: מדוע כאשר אני בא לבית-ספר יהודי אני חייב לעבור בדיקה מקיפה ואישור לפני הכניסה, ואילו בבתי-הספר הערבים הכול פרוץ?

יאסין אבו ערישה: השאלה הזאת עדיין ממתינה לתשובה.

יאסין אבו ערישה: אולי כאן אקבל תשובה.

יאסין אבו ערישה: הפניתי שאלה נוספת לכבוד שר החינוך הנוכחי.

יאסין אבו ערישה: בתחילת שנת הלימודים שעברה התפרסמה כתבה מורחבת באחד העיתונים שבה בתו אלונה, תלמידה בכיתה ח', ציינה שהיא תבקש מאבא שלה לפעול נגד האלימות.

יאסין אבו ערישה: אז כתבתי לו בשתי שורות: "למה בתך אלונה שלומדת בכיתה ח' זוכה לאבטחה ואילו בתי הנד שלומדת בכיתה ה' אינה מאובטחת?

יאסין אבו ערישה: האם זו לא אפליה?"

יאסין אבו ערישה: כתבתי את זה ואני לא חושש.

יאסין אבו ערישה: ממשלת נתניהו החליטה בשנת 1999 לאבטח את מוסדות החינוך הערביים, אך זה לא התקיים.

יאסין אבו ערישה: אולי צריך לבדוק מדוע ההחלטה לא בוצעה.

יאסין אבו ערישה: להסתדרות המורים, לראשי הרשויות המקומיות, לוועדי ההורים אני קורא להתלכד ולפעול כדי שתהיה אבטחה במוסדות החינוך הערביים.

יאסין אבו ערישה: אני אומר, לא להתבייש – עד כדי השבתה.

יאסין אבו ערישה: אין בזה פסול לדעתי.

יאסין אבו ערישה: זה כלי לגיטימי.

יאסין אבו ערישה: ולסיום, נשבעתי במכתבי האחרון למנכ"ל משרד החייוך כי איאבק על הנושא הזה בכל כוחי.

יאסין אבו ערישה: אני מודה מקרב לב לחבר הכנסת מסעוד גנאים שקיבל את פנייתי לפני כשנה, על טיפולו המסור וסבלנותו לשיחות הטלפון שלי אתו בכל שני וחמישי ועד שהגענו למעמד הזה.

יאסין אבו ערישה: חבר הכנסת גנאים, אם יהיה צורך, הבטחתי לך, נעתור לבג"ץ כפי שסיכמנו.

יאסין אבו ערישה: אני מקווה שלא נצטרך לעשות כן.

יאסין אבו ערישה: תודה לכולכם והמשך יום נעים.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: רשות הדיבור ליושב-ראש ועד ההורים הארצי.

דוד אזולאי: בבקשה בקצרה, אדוני.

יהודה סקר: תודה, אדוני.

יהודה סקר: אני משמש כנציג של ועד ההורים הארצי בכנסת.

יהודה סקר: הדברים שנאמרו כאן מלווים אותי כבר שלושים שנים.

יהודה סקר: אני איש אוניברסיטת בן גוריון לשעבר, במשך 4 שנים הייתי מפקד המשמר האזרחי בבאר-שבע ואני יודע שהאלימות קיימת בכל המגזרים.

יהודה סקר: אדוני המנהל לשעבר, הדברים האלה קיימים לא רק אצלכם, אלא ברוב בתי-הספר.

יהודה סקר: אני חבר בוועדת החינוך העירונית בירושלים בראשות ראש העירייה.

יהודה סקר: הם קיימים במזרח ירושלים, בסקטור הבדואי, שהייתי שם במשך 20 שנים, בכל מקום.

יהודה סקר: המאבטח בשער לא ימנע את האלימות.

יהודה סקר: אני רוצה לקבל תשובה מן המשטרה.

יהודה סקר: אני מלווה את פרויקט "עיר ללא אלימות".

יהודה סקר: אינני יודע, אדוני ראש עיריית נצרת, אם אצלכם פועל הפרויקט "עיר ללא אלימות".

יהודה סקר: כמדומני שבזה זה מתחיל.

ראמז ג'ראיסי: הפרויקט אמור להתחיל לפעול בעיר נצרת.

יהודה סקר: "אמור להתחיל" – אני שומע את זה כבר שלושים שנה.

דוד אזולאי: עכשיו זה מתחיל להיות מעשי, לשמחתנו הרבה.

יהודה סקר: אני יודע באופן אישי, כי אני משמש יושב-ראש ועד ההורים ויש לי עוד ילדים בתיכון, שמעבר לשעה 1 ההורים נאלצים לשלם למאבטח בהסכמת מנהל מחלקת החינוך.

יהודה סקר: המשטרה ומשרד החינוך לא מממנים את זה.

יהודה סקר: אני אומר את זה בוודאות.

יהודה סקר: תודה רבה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: נציג המשרד לביטחון הפנים, בבקשה.

ראובן סלע: אני מבקש להתייחס לכמה נקודות שעלו כאן על-ידי הדוברים לפניי.

ראובן סלע: השר לביטחון הפנים, באותו דיון שהוזכר שהתקיים לפני כמה חודשים, ציין את התבחינים והקריטריונים שעל-פיהם נקבעת האבטחה בבתי-ספר.

ראובן סלע: כנגזרת מהחלטת הממשלה, עוד משנת 1995, האבטחה בבתי-ספר הינה כנגד פעילות חבלנית עוינת.

ראובן סלע: אם יכולות להיווצר השלכות נלוות כתוצאה מכך שעומד שומר בשער, אלה השלכות נלוות ולא זו היתה הכוונה בהחלטת הממשלה, ולא זו הכוונה כיום.

ראובן סלע: הכוונה כיום היא שהמאבטח יאבטח כנגד פעילות חבלנית עוינת.

חנא סוייד: יפה אמרת, אבל אני מבקש לשאול שאלה.

חנא סוייד: אתה אומר דברים נכוחים.

חנא סוייד: האם יש התייחסות מערכתית שונה כלפי בתי-ספר יהודיים וערביים?

ראובן סלע: אני מבקש להמשיך.

ראובן סלע: מדובר על אבטחה כנגד פעילות חבלנית עוינת, ואכן כפי שהוזכר היתה פגישת עבודה בין שר החינוך ובין השר לביטחון הפנים, ובין שאר הנושאים שעלו עלה גם נושא המגזר הלא יהודי.

ראובן סלע: מבחינתנו הגורם שאחראי למערכת החינוך מכל הבחינות, לרבות בנושא מניעת אלימות, הוא משרד החינוך.

ראובן סלע: להצבת מאבטח ושומר בכל מוסדות החינוך יש משמעויות תקציביות ניכרות ועצומות.

ראובן סלע: למשרד לביטחון הפנים אין את התקציב לצורך זה.

גדעון עזרא: כמה זה?

גדעון עזרא: אתה יכול להגיד?

מסעוד גנאים: השר דיבר על 200 מיליון שקלים.

גדעון עזרא: תוספת?

ראובן סלע: לא תוספת אלא כ-200 מיליון שקלים – זה הסכום שמושקע במוסדות החינוך שמאובטחים כיום.

ראובן סלע: אם נלך לכל מוסדות החינוך בארץ, העלות תהיה פי שלוש או אפילו פי ארבע.

עפו אגבאריה: מוזכר במקום מסוים שהאבטחה היא רק למגזר היהודי?

ראובן סלע: לא, האבטחה היא כנגד פעילות חבלנית עוינת בבתי-ספר ומקומות נוספים שהשר הזכיר אותם בדיון.

עפו אגבאריה: אבל לא מוזכר שהאבטחה תהיה רק בבתי-ספר יהודיים.

גדעון עזרא: היתה אבטחה בבתי קפה, שהוסרה בעקבות ההקלות, בעקבות העובדה שאין טרור.

דוד אזולאי: בבתי-הקפה האבטחה היא על חשבון בעלי העסקים, ואילו כאן על חשבון המדינה.

גדעון עזרא: זאת היתה הוראה של המשטרה.

דוד אזולאי: נכון, אבל לא המדינה מימנה את זה, יש הבדל.

דוד אזולאי: הרי אם אתה צריך לממן – מה הבעיה, מחר הם יכולים גם כן להציב מאבטחים בבתי-הספר.

דוד אזולאי: כאן מדובר על מימון על-ידי המדינה.

גדעון עזרא: בבג"ץ זה ייפול.

דוד אזולאי: חבר הכנסת גדעון עזרא, אני מתפלא שלא עתרו עד היום לבג"ץ.

דוד אזולאי: זה לא דבר שהתחיל לפני שנתיים או שלוש שנים.

דוד אזולאי: מר ראמז ג'ראיסי הזכיר כאן היסטוריה של לפחות 9 שנים.

קריאה: 11 שנים.

גדעון עזרא: אני חושב שהשר לביטחון הפנים צריך לבוא ולהגיד את זה.

דוד אזולאי: תאפשרו לנציג המשרד לביטחון הפנים להמשיך ולסיים את דבריו.

דוד אזולאי: בבקשה אדוני.

ראובן סלע: במסגרת האחריות הכוללת של משרד החינוך לכל מערכת החינוך, אם משרד החינוך מוצא לנכון להציב מאבטחים בכל שערי מוסדות החינוך למיניהם המשרד לביטחון הפנים ילווה אותו, יעשה אתו את הבחינה התקציבית, כמה זה אמור לעלות, אבל מי שאמור להביא את התקציב לצורך זה במסגרת ההיערכות הכוללת שלו זה משרד החינוך.

דוד אזולאי: זה מזכיר לי את הסיפור עם אבטחת ראשי רשויות.

דוד אזולאי: זה אותו סיפור.

ישראל סינגר: גם הוא עדיין לא הסתיים.

דוד אזולאי: נכון, כך אמרתי.

דוד אזולאי: זה מזכיר בדיוק את אותו סיפור.

דוד אזולאי: אז בתי-הספר הערביים נמצאים בחברה טובה ...

חנא סוייד: רק שכאן יש עוד שחקן אחד, שזה משרד החינוך.

חנא סוייד: שם יש שני שחקנים ואילו כאן יש שלושה שחקנים.

דוד אזולאי: זה אותה גברת בשינוי אדרת.

חנא סוייד: כאן יש שלושה שחקנים.

חנא סוייד: שם יש רק שניים – משרד הפנים והמשרד לביטחון הפנים, וכאן יש גם את משרד החינוך.

דוד אזולאי: שם זה גם משרד האוצר.

חנא סוייד: משרד האוצר משחק תפקיד בכל המקרים.

ראובן סלע: הוחלט גם על הקמת צוות משותף בראשות שני המשנים למנכ"לים, המשנה למנכ"ל המשרד לביטחון הפנים והמשנה למנכ"ל משרד החינוך, שיבחן סוגיות מסוימות, ביניהן גם את האפשרות, אולי, לראות אם יש מה לעשות עם המאבטח כנגד פעילות חבלנית עוינת שכבר עומד כיום בשער המוסד, לראות אם הוא יכול לעשות גם דבר אחר שקשור לנושא האלימות.

ראובן סלע: אבל עדיין, כל עוד לא יוחלט על שינוי החלטת הממשלה שקובעת שמאבטח עומד כנגד פעילות חבלנית עוינת, זה המשמעות של הצבת המאבטח בשער.

ראובן סלע: אם ירצו לעשות הרחבה, בבקשה, אבל זה לא המשרד לביטחון הפנים.

דוד אזולאי: יש לך תשובה למה בתי-הספר שיש בהם יום לימודים ארוך האבטחה בהם מסתיימת בשעות הצהרים ואין אבטחה עד סוף היום?

ראובן סלע: בבתי-ספר שיום הלימודים בהם נמשך מעבר לשעה שנקבעה בזמנו אנחנו אמורים לקבל תקציב ממשרד החינוך עבור השעות שמעבר לשעות הלימודים הפורמליות.

ראובן סלע: באותו תגבור תקציבי אנחנו אמורים לממן את הצבת המאבטחים בשעות הנוספות.

חנא סוייד: זה מתקיים?

ראובן סלע: בהתאם לְמה שמשרד החינוך משלם.

ישראל סינגר: אוסיף על דבריו של ידידי מן המשרד לביטחון הפנים, צריך להבין, על-פי החלטת הממשלה מספר 5719 מיוני 2005, למשטרת ישראל יש אחריות מלאה לאבטחת מוסדות החינוך במדינה.

ישראל סינגר: השר לביטחון הפנים לשעבר יודע שמשטרת ישראל עושה את זה באבטחה נקודתית ובאבטחה סביבתית, על-פי השיקולים המבצעיים והמקצועיים של המשטרה.

ישראל סינגר: אגיד כאן בצורה כללית שיש כוונות פיגוע במדינת ישראל.

ישראל סינגר: יש ערים מאוימות במדינת ישראל.

ישראל סינגר: זה כמובן לא המקום והזמן לפרט.

ישראל סינגר: אנחנו עושים את האבטחה במוסדות החינוך בתיאום מלא עם משרד החינוך.

ישראל סינגר: יושב כאן ידידי ראש אגף האבטחה במשרד החינוך.

ישראל סינגר: אנחנו עובדים בתיאום מלא.

ישראל סינגר: אחד הפרמטרים הוא שמוגדר סמל מוסד לאותו מוסד חינוך.

ישראל סינגר: צריך לומר, כפי שאמר נציג המשרד לביטחון הפנים, שהאבטחה במוסדות החינוך היא תלוית תקציב.

ישראל סינגר: מדינת ישראל – ולא משנה כרגע התמהיל – מעבירה תקציב של כ-200 מיליון שקל, כפי שנאמר כאן, ואנחנו מייצרים את האבטחה הטובה ביותר שאנו יכולים עם התקציב שעומד לרשותנו.

ישראל סינגר: אם התקציב יגדל תהיה יותר אבטחה ואם, כפי שדובר כאן, התקציב יקטן נצטרך לתת פחות אבטחה.

ישראל סינגר: בהחלטת הממשלה מספר 4514 משנת 2005, נאמר במפורש: "אבטחת מוסדות החינוך תהיה כנגד אירועי פח"ע ותתבצע בהיערכות משטרת ישראל ...".

ישראל סינגר: כלומר, משטרת ישראל מממשת את אחריותה כקבוע בהחלטות הממשלה בנושא הזה כנגד איום פח"ע, כנגד איום טרור.

ישראל סינגר: יש כמובן פרמטרים.

ישראל סינגר: אחד הפרמטרים, כפי שציינתי, הוא איום טרור.

ישראל סינגר: פרמטרים  נוספים הם מספר התלמידים בבית-הספר.

ישראל סינגר: יש כמובן חלופת מיגון, כי אם נציב מאבטח ולא תהיה חליפת מיגון, כמו גדר למשל, אז האבטחה אינה שווה מאומה.

ישראל סינגר: באשכולות גנים של יותר מ-3 גנים אנחנו עושים את האבטחה.

ישראל סינגר: בתשובתו של השר לביטחון הפנים להצעה לסדר היום נאמר שגם בערים מעורבות יש מאבטחים.

ישראל סינגר: לא אזכיר את הכול, לדוגמה בעכו וברמלה.

ישראל סינגר: גם שם אנו עוסקים בהצבה של מאבטחים.

ישראל סינגר: אני סבור, כמוכם, שהאלימות היא כמו סרטן בחברה.

ישראל סינגר: זה נגע שצריך להוציא אותו.

ישראל סינגר: זה קיים גם במגזר היהודי וגם במגזר הלא יהודי, כפי שציינת.

ישראל סינגר: האחריות, כפי שנאמר, היא של משרד החינוך.

ישראל סינגר: המאבטח שמוצב על-פי החלטת הממשלה מיועד למנוע אירוע טרור.

ישראל סינגר: בסמכויות שיש לו, שבהן המדינה ציידה אותו, הוא לא יכול לטפל באירוע אלימות.

ישראל סינגר: הוא יכול לטפל ולמנוע אירוע טרור.

ישראל סינגר: הוא לא יכול להתערב באירוע אלימות כפי שהזכיר כאן המנהל המכובד כאשר תוקפים אדם בתוך בית-הספר.

ישראל סינגר: אין לו סמכויות לעניין הזה.

גדעון עזרא: מתי לאחרונה היה אִיום טרור על בית-ספר?

גדעון עזרא: מתי לאחרונה היתה התרעה?

ישראל סינגר: אם אני מרחיב את השאלה ואני לוקח כדוגמה את האוניברסיטה העברית בירושלים, היה פיגוע טרור באוניברסיטה בהר הצופים.

גדעון עזרא: מתי זה היה?

גדעון עזרא: זה היה באמצע האינתיפדה.

ישראל סינגר: אדרבה.

ישראל סינגר: היו איומי טרור קונקרטיים – לא אפרט אותם כאן – על בתי-ספר, וכולנו מכירים את הפיגוע באוניברסיטה העברית.

גדעון עזרא: זה היה באינתיפדה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להעיר הערה אחת.

חנא סוייד: נאמרים כאן דברים מפורשים, שהקריטריון היחידי הוא הביטחון.

חנא סוייד: צריך קודם כול לדון על הדבר הזה.

דוד אזולאי: זה לא קריטריון.

דוד אזולאי: זה החלטת ממשלה.

חנא סוייד: זה בעצם כלי העבודה.

חנא סוייד: צריך לקבוע מה הם הפרמטרים, מה הם הקריטריונים להפעיל מאבטחים.

חנא סוייד: האם זה יהודים/ערבים?

חנא סוייד: שמעתי כאן עוד נדבך אחד, שזה בסדר גמור.

חנא סוייד: הוא אומר: בישובים מעורבים כל בתי-הספר מאובטחים.

חנא סוייד: לעמידה של שוטר בשער בית-הספר לצורך מניעת פח"ע יש ערך מוסף, שהיא יכולה למנוע ולהרתיע מפני אלימות בהרבה פרמטרים אחרים ומכאן חשיבותה.

ראמז ג'ראיסי: מדובר במאבטח, לא בשוטר.

חנא סוייד: מאבטח.

חנא סוייד: צריך להבין את ההשלכה ואת האינטראקציה בין התפקיד הביטחוני ובין התרומה למניעת האלימות.

חנא סוייד: אי אפשר לשאול האם כאשר יש מאבטח אין אלימות.

חנא סוייד: הרי אין פתרונות אוניברסליים שסוגרים את כל הפרצות.

ישראל סינגר: שלא יווצר כאן רושם מוטעה.

ישראל סינגר: במדינת ישראל יש 16,000 בתי-ספר אך ברור לכם שאין 16,000 מאבטחים, אחרת התקציב היה מגיע למיליארד שקל, ואולי אף יותר.

ישראל סינגר: גם במגזר היהודי יש בתי-ספר רבים שאינם מאובטחים.

ישראל סינגר: יותר בתי-ספר אינם מאובטחים מאשר מאובטחים.

אברהים צרצור: למה?

אברהים צרצור: מכיוון שאינם מאוימים על-ידי פח"ע?

ישראל סינגר: לא, זה עניין של תקציב.

ראובן סלע: אלה הקריטריונים הנוספים, כפי שהציג השר לביטחון הפנים – עניין של חליפת מיגון, עניין של מוסד סמל חינוך.

ישראל סינגר: נכון, אבל בסופו של דבר זה תלוי-תקציב.

ישראל סינגר: יש ועדת נוסח עליונה שמנוהלת על-ידי המשטרה, על-ידי ראש חטיבת האבטחה באגף המבצעים.

ישראל סינגר: קיימנו עבודת מטה והוצע מהתקציב הקיים להציב מצלמות בבתי-הספר.

ישראל סינגר: אפיינו בתי-ספר, גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי.

ישראל סינגר: אנחנו רוצים לצאת בפיילוט בתוכנית רב-שנתית, שנוכל להציב את המצלמות כאמצעי נוסף שיהיה מחובר למוקד ויודע להגיב במקרה שיש מצוקה או כאשר רואים משהו.

דוד אזולאי: מתי הפיילוט הזה יתחיל?

ישראל סינגר: אנחנו צריכים לגבש את התקציב.

אברהים צרצור: יש שֵם לפרויקט הזה?

קריאה: דובר על כך לפני 10 חודשים.

קריאה: בתשובתו של השר הוא דיבר על זה.

ישראל סינגר: אנחנו רוצים להתחבר לפרויקט "עיר ללא אלימות".

ישראל סינגר: דיבר על כך גם השר לביטחון הפנים בפגישתו עם שר החינוך ב-22 באוגוסט השנה.

ישראל סינגר: אנחנו מחכים לאותה ועדה ששני המנכ"לים של משרד החינוך והמשרד לביטחון הפנים יכנסו.

ישראל סינגר: אנחנו כמובן נוכל להסדיר את העניין ולקדם את הדברים, אבל צריך להבין ששם המשחק הוא גם תקציב וגם יכולת.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: נציג משרד החינוך, בבקשה.

אריה מור: אני רוצה לדייק בנתונים.

אריה מור: כשמדברים על מספר בתי-הספר, אין 17,000 בתי-ספר.

אריה מור: יש לעשות אבחנה בין מוסדות חינוך ובין בתי-ספר.

אריה מור: יש כ-4,200 בתי-ספר ועוד 12,100 גני ילדים.

אריה מור: אם החלטת הממשלה מציינת אבטחת מוסדות חינוך, התקן שמשטרת ישראל קבעה והקריטריון הוא אבטחה של בית-ספר שלומדים בו למעלה מ-100 תלמידים, מתוך אותם 4,200-4,300 בתי-הספר.

אריה מור: כך שיש 500 בתי-ספר יהודיים שאינם מאובטחים על-פי התקן של משטרת ישראל, בדיוק כמו 500 בתי-ספר אחרים, כולל מהמגזר הערבי.

אריה מור: 800 גני ילדים שהם אשכולות גנים מאובטחים בתוך המערך של אבטחת מוסדות חינוך.

אריה מור: לכל שאר גני הילדים יש חליפת מיגון על-פי הכללים והקריטריונים שהמשטרה קבעה ושמפורסמים בחוזר מנכ"ל.

דוד אזולאי: אותם 500 בתי-ספר יהודיים שלומדים בהם פחות מ-100 תלמידים אינם מאובטחים.

דוד אזולאי: בכל זאת, איך הם מוגנים?

אריה מור: הם מוגנים על-ידי חליפת המיגון שקבע חוזר מנכ"ל, גם לבית-ספר יהודי וגם לבית-ספר ערבי.

אריה מור: ההנחיות לפתיחת השערים ולסגירתם חלים על אב הבית ומנהל בית-הספר, או אדם מטעם בית-הספר.

אריה מור: ברור שיש רשויות שמחילות את זה מטעמן אם יש להן תקציב.

אברהים צרצור: מה המרכיבים של חליפת המיגון?

אריה מור: זה כתוב בחוזר מנכ"ל משרד החינוך.

אריה מור: החליפה כוללת גדר, שער, לחצן מצוקה, מערכת כריזה לחירום וכן הלאה.

אריה מור: באשר לאלימות, אני רוצה לומר כאן בשם משרד החינוך ששר החינוך מוביל את המאבק באלימות, הן בשינוי חקיקה, הן בטיפול באלימות תלמידים בתוך בית-הספר.

אריה מור: הופץ חוזר מנכ"ל בעניין זה.

אריה מור: לא ארחיב את הדיבור בזה כי אני לא די בקיא בכל הפרטים.

אריה מור: באשר לאחריות, עמיתיי מהמשטרה, והם באמת עמיתיי ואנחנו ידידים, העבירו את האחריות ממשרד למשרד.

אריה מור: עד שנת 1995 לא היתה אבטחה בשום בית-ספר.

אריה מור: לפני כן היתה הסבתא הסורגת, ולפניה היו תלמידים של כיתה י"ב שלא למדו ושמרו בכל בתי-הספר בארץ.

אריה מור: כאשר התקבלה החלטת ממשלה החלה אבטחה במוסדות חינוך.

אריה מור: נכון שאבטחת מוסדות חינוך היתה באחריות משרד החינוך למשך שנה או שנתיים, אך בשנת 1995 האחריות עברה במלואה, ולא מוגדרת ככוללת, אחריות מלאה למשרד לביטחון הפנים, למשטרת ישראל.

אריה מור: אחריות מלאה, דהיינו אי אפשר להטיל אותה על אחרים.

מסעוד גנאים: הכוונה, ממשרד החינוך למשרד לביטחון הפנים?

אריה מור: זה על-פי החלטת הממשלה שקרא ידידי נצ"מ ישראל סינגר.

אריה מור: כתוב שם מי יקבע את הקריטריונים והשיקולים המקצועיים.

אריה מור: כלומר, לגיטימי להגיד את השיקולים המקצועיים והקריטריונים, בין אם זה 100, בין אם זה 50, ועל-פי זה פועלים.

אריה מור: אגב, גם אבטחת שלום הציבור נמצאת באחריות המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל ולא באחריות משרד החינוך.

אריה מור: כל הפניות שלכם הגיעו למשרד החינוך ולשר החינוך.

אריה מור: שר החינוך לוחץ בעניין הזה כבר כמה חודשים.

אריה מור: התקיימו פגישות, גם אצל מנכ"ל משרד החינוך, וידידיי כאן נכחו באותה פגישה, לטפל בעניין המגזר הלא יהודי וגם בנושא האלימות.

אריה מור: התשובה היתה: פח"ע, פח"ע, פח"ע.

אריה מור: זאת התשובה שהשר קיבל.

אריה מור: שר החינוך פנה לשר לביטחון הפנים ובעקבות הפנייה של השר והלחץ של משרד החינוך היתה פגישה במשרד לביטחון הפנים שבה נכחו נציגי הייעוץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים, הנציגים המקצועיים וגם נצ"מ ישראל סינגר ואנוכי, המנכ"לים של המשרדים, השרים, כולם נכחו שם.

אריה מור: יש בידי את הפרוטוקול של הישיבה הזאת.

אריה מור: שר החינוך ביקש ודרש לשנות את החלטת הממשלה, כי שם מקור הבעיה.

אריה מור: אם תוגדר שם רק מטרה למניעת פח"ע ולא יוגדר גם טיפול באלימות, יש לזה משמעויות משפטיות.

אריה מור: כיום למאבטח במוסדות חינוך אין סמכויות לטפל באלימות, אסור לו לגעת בכלום.

אריה מור: אם הוא ייגע בילד או ייגע במישהו הוא ייתבע.

אריה מור: צריך לשנות סמכויות.

אריה מור: לכן בוועדה שהוקמה בראשות שני המשנים למנכ"ל יהיו יועצים משפטיים על מנת לשנות את החקיקה בעניין הזה ואת הסמכויות של השר לביטחון הפנים כדי שהמאבטח יוכל לסייע בטיפול באלימות ולהתערב במקרים של אלימות.

אריה מור: זה נוגע לשאלות של ביטוח, ובעיקר, כפי שנכתב באותה החלטה: "לבחון את כל הנושא של המגזר הלא יהודי", גם בהיבט התקציבי, ולהניח הצעה שתהיה בטיפול להמשך.

אריה מור: אנחנו רואים בחיוב את התהליך ובכך אני מסכים עם ידידיי.

אתי אלוני: אני ראש מינהל החינוך במרכז השלטון המקומי.

אתי אלוני: אנחנו מצטרפים כמובן לקריאה שחייבת לחול אבטחה מלאה כפי ששר החינוך מבקש.

אתי אלוני: אם היא חלה על מוסדות החינוך היהודיים היא צריכה לחול גם על מוסדות החינוך הערביים.

אתי אלוני: מתוך כל סבב הדוברים ששמענו היום, ואולי לא היה צריך להגיד את זה כי זה כבר הוחלט בין שני השרים, אבטחה שמים כנגד איזה אִיום.

אתי אלוני: אם בעבר היה בעיקר אִיום פח"ע, צריך לבחון את האִיום היום ולבחון את שינוי הייעוד של האבטחה.

אתי אלוני: אני לא באה מן המשרד לביטחון הפנים, אני באה מתחום אחר, אבל ההיגיון אומר שאם צריך לעשות בחינה של האִיום נכון להיום ולעשות שינוי ייעוד אז צריך לעשות את זה כדי לעמוד בדרישות המציאות הקיימת.

אתי אלוני: אנחנו קוראים כשלטון מקומי להחיל את העניין.

אתי אלוני: אנחנו שמחים על היוזמה של שר החינוך והשר לביטחון הפנים וסבורים שצריך להיות שינוי בסעיף הזה, או תוספת עליו כך שסמכותו של המאבטח תהיה להתמודד כנגד פח"ע וכנגד אלימות.

אתי אלוני: אני מאמינה שהמשטרה וברי-הסמכא יידעו להכשיר את מי שיישלחו להיות הגורמים המאבטחים כנגד האיומים המתאימים.

אתי אלוני: אנחנו חיים במציאות משתנה, שלא משתנה רק אחת לעשר שנים.

אתי אלוני: אנו חיים במדינה דינמית ובמציאות דינמית שצריך כל הזמן לבחון אותה ולראות איך מגיבים לה, ובוודאי המשרדים הביטחוניים יודעים לעשות את זה.

אתי אלוני: כיצד ייתכן שכאשר מדובר בילדינו פתאום אנו נשענים על החלטה מלפני 15 שנים?

אתי אלוני: זה נשמע חסר היגיון ולא הולם את המציאות הקיימת.

אתי אלוני: אנחנו מצטרפים לקריאה הזאת, ואם צריך לעשות שינוי אז יודעים לעשות שינוי ייעוד.

ראמז ג'ראיסי: אני מחזיק בידי מכתב שהופנה לראש הממשלה, לשר האוצר ולשר החינוך כבר בשנת 1999, שחתום עליו, בין השאר, גם השאר לביטחון הפנים, בו נכתב: "אנו ממליצים לפעול בהקדם להשוות את תנאי אבטחת מוסדות החינוך במגזר הערבי למגזר היהודי בכדי ליצור שוויון מוחלט, שהרי הבעיות בבתי-הספר הערביים אינן שונות מן הבעיות בבתי-הספר היהודיים, קרי: עבריינות, סמים, ונדליזם וכולי".

ראמז ג'ראיסי: אם באמת זה עניין ביטחוני אז למה הממשלה ב-24 באוגוסט 2008 החליטה לבטל את האבטחה?

ראמז ג'ראיסי: אז קמה זעקה גדולה והממשלה חזרה בה ב-4 בינואר 2009 והחזירה תקציב של 132 מיליון שקל.

ראמז ג'ראיסי: אני רוצה להציג לכם סצנריו קצר ותגידו לי מה התוצאה.

ראמז ג'ראיסי: בהנחה שהיום עושים הערכה מחודשת ואומרים: "אין אִיום ביטחוני, אנחנו מבטלים את האבטחה".

ראמז ג'ראיסי: אתם יודעים מה יקרה?

ראמז ג'ראיסי: תקום זעקה גדולה במרכז השלטון המקומי ובבתי-הספר ויחזירו את האבטחה למוסדות החינוך.

ראמז ג'ראיסי: לכן צריך להפסיק לחפש תירוצים ולמצוא את מקור המימון.

ראמז ג'ראיסי: זה העיקר.

יאסין אבו ערישה: דיברו על פח"ע.

יאסין אבו ערישה: מפגעים יש גם ערבים וגם יהודים, לצערי.

יאסין אבו ערישה: ייתכן שמפגע יהודי ייכנס לבית-ספר ערבי ויבצע פיגוע.

יאסין אבו ערישה: היה מקרה כזה בשפרעם.

יאסין אבו ערישה: למה אתם לא רוצים לשמוע את זה?

יאסין אבו ערישה: אני חושש לשלום הילדים שלי.

דוד אזולאי: אנחנו מדברים כרגע על אבטחה במוסדות חינוך.

דוד אזולאי: תודה, אדוני.

דוד אזולאי: אני מבקש לסכם את הדיון.

דוד אזולאי: הוועדה רואה בדאגה את העובדה שבתי-הספר הערביים אינם מאובטחים.

דוד אזולאי: הדבר גורם לכך שגורמים לא רצויים נכנסים לתחום בית-הספר ומהווים אִיום על התלמידים ועל צוות ההוראה.

דוד אזולאי: הוועדה פונה למשרד לביטחון הפנים ולמשרד החינוך לבחון מחדש את החלטת הממשלה בעניין האבטחה במוסדות חינוך ולבדוק אפשרות להרחיב את החלטת הממשלה, כך שאותם מאבטחים יפעלו גם נגד האלימות בבתי-הספר.

דוד אזולאי: הוועדה פונה למשטרת ישראל לתגבר את נוכחות המשטרה בשעת יציאת התלמידים מבתי-הספר.

דוד אזולאי: שמענו כאן תלונות קשות בעניין הזה.

אברהים צרצור: בכל בתי-הספר.

דוד אזולאי: בעניין הזה אין עניין של תקציב ואין צורך בהחלטה.

דוד אזולאי: המשטרה צריכה פשוט לקבל החלטה שבשעת יציאת תלמידים מבתי-הספר מן הראוי לתגבר את נוכחותה.

דוד אזולאי: אפשר למקד את האבטחה בשעות הללו.

אברהים צרצור: אני מציע שבעוד 6 חודשים נחזור לכאן להמשך הדיון כדי לעקוב ולעמוד אחר ההתפתחויות.

דוד אזולאי: אם אנחנו מסכמים את הדיון עכשיו, הסיכומים יונחו על שולחן המליאה.

דוד אזולאי: אם אנחנו מדברים על המשך מעקב, הסיכומים לא יונחו על שולחן המליאה.

דוד אזולאי: אין כאן דרך ביניים, או שאנחנו מסכמים ומניחים את הסיכומים על שולחן המליאה או שלא מסכמים וממשיכים לעקוב.

יפה שפירא: אפשר לסכם ולהוציא מכתבים.

דוד אזולאי: מכתבים בכל מקרה אנחנו מוציאים.

אברהים צרצור: אני מציע בעוד כמה חודשים לדון בסוגייה הזאת פעם נוספת.

אברהים צרצור: כוונתי לעקוב אחר כל ההתפתחויות ולבחון אם יש שינוי.

אברהים צרצור: לא צריך באמת להיפגש כאן.

דוד אזולאי: הוועדה תמשיך ותעקוב אחר החלטות הממשלה ויישומן.

גדעון עזרא: הבעיה, שאתה מפנה את זה לשני משרדים וכל אחד יגיד שהאחריות מוטלת על המשרד השני.

גדעון עזרא: עדיף להפנות את זה לראש הממשלה על מנת שיעשה סדר בנושא הזה.

דוד אזולאי: אגיד לך מדוע אני מפנה את זה לשני המשרדים, כי אני פשוט מתפרץ לדלת פתוחה.

דוד אזולאי: הם כבר נמצאים בעיצומם של דיונים ומעוניינים לקדם את זה.

דוד אזולאי: אני פשוט עוזר כוועדה להגיד: הנה, יש גם פנייה של הוועדה.

גדעון עזרא: היתה פנייה של שר החינוך לשר לביטחון הפנים והוא ממשיך לתלות את הקולר בנושא הטרור, וחוזר חלילה.

אברהים צרצור: צריך ליידע את ראש הממשלה.

גדעון עזרא: לדעתי גם שר האוצר צריך להיות מעורב.

דוד אזולאי: בכל מקרה, אנחנו יכולים להפנות העתקים גם למשרד ראש הממשלה וגם למשרד האוצר.

דוד אזולאי: רבותי, תודה רבה לכולם.

דוד אזולאי: הישיבה נעולה.