ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 330, 2010-10-14 10:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב.

אופיר אקוניס: חברים, אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: התחייבתי לעשות את זה באופן מהיר, אבל יסודי ומעמיק, ואני חושב שאנחנו עומדים גם בסדר היום וגם ביסודיות הדיון.

אופיר אקוניס: כך נמשיך ולכן ביקשתי לקיים את הישיבה הזאת לא ביום הכנסת ואפילו לא במשכן הכנסת, אם כי אני כבר רואה שבשבוע הבא נחזור למתכונת הקבועה כדי להגיע – כך אני מקווה – לסיכומים.

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים אופק לטלוויזיה שלנו, אנחנו רוצים גיוון בטלוויזיה שלנו, אנחנו רוצים פלורליזם בטלוויזיה שלנו.

אופיר אקוניס: בישראל יש טלוויזיה טובה, וכבר אמרתי את זה הרבה פעמים, ואני חושב שהיא יכולה להיות יותר טובה ויותר פתוחה.

אופיר אקוניס: זאת הסיבה שאנחנו מתכנסים כאן בתדירות הזאת ודנים בשעות הארוכות האלה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שאני לא גוזל מכם שעות ארוכות מדיי.

אופיר אקוניס: שר התקשורת מצטרף אלינו היום.

אופיר אקוניס: האם אתה רוצה לפתוח, לומר משהו או שאנחנו ממשיכים בהקראה ובהצבעות?

אופיר אקוניס: כאשר יגיע חבר הכנסת שי,  נעצור לכמה דקות ונדון ברביזיה שלו.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים בהקראה בסעיף בו הפסקנו, שאם איננו טועה אלה הוראות מועד המעבר.

אופיר אקוניס: אנחנו דילגנו על מספר סעיפים ואני מקווה שכבר התקיימו דיונים מחוץ לחדר הזה וכי התקרבו להסכמות, ולכן, כאשר נסיים, נחזור אחורה  בדיוק כפי שאמרנו בתחילת הדיונים.

אופיר אקוניס: מר שחם, יושב ראש ועדת הטלוויזיה, אני מברך אותך על שהצטרפת לדיונים של ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אם יהיו לך הערות בעניין, כמובן נשמח לשמוע אותן.

טל רוזנפלד: 52.	הוספת סימן ז' לפרק ד'     	אחרי סעיף 71ג לחוק העיקרי יבוא:

טל רוזנפלד: 71ד	רשיון לשידורי טלוויזיה לבעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2     (א)	בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 רשאי להגיש למועצה, עד למועד שקבעה ושלא יהיה מאוחר משנה לפני מועד המעבר, בקשה לקבלת רשיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: תחילת תוקפו של רשיון שניתן על פי בקשה כאמור תהיה במועד המעבר.

טל רוזנפלד: (ג)	המועצה רשאית להעניק רשיון לשידורי טלוויזיה למי שהגיש בקשה לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), אם מתקיימים לגביו התנאים האמורים בסעיף 33א(א) ולא מתקיימים לגביו התנאים האמורים בסעיפים 33א(ב), 41(ב2) או 56, ואולם לעניין סעיף 41(ב2) לא יראו את המבקש כבעל זיכיון אחר כהגדרתו בפסקה (9) של הסעיף האמור, ולעניין סעיף 56(א)(1) לא יראו את המבקש כבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה, רק בשל כך שהוא בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2.

טל רוזנפלד: קטנים (א) או (ב) הפר הפרה זניחה של הוראה לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הזיכיון, כאמור בסעיף 33א(ב)(1) סיפא, וההפרה ניתנת לתיקון, תורה לו על תיקון ההפרה במהלך תקופה שתקבע ושלא תעלה על שנה ממועד מתן ההוראה שכאמור (בסעיף קטן זה – התקופה לתיקון ההפרה).

טל רוזנפלד: (3)	לא תוקנה ההפרה במהלך התקופה לתיקן ההפרה,ף יחולו הוראות אלה, לפי העניין:     (א)	ניתן לבעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה, בטרם חלפה התקופה לתיקון ההפרה, רשיון לשידורי טלוויזיה -= יפגע הרשיון והמועצה תפרסם הודעה ברשומות על פקיעת הרשיון כאמור.

טל רוזנפלד: (ב)	לא ניתן לבעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה, בטרם חלפה התקופה לתיקון ההפרה, רשיון לשידורי טלוויזיה – לא יינתן לבעל הזיכיון רשיון כאמור.

טל רוזנפלד: בערוץ 2, במועד המעבר ואילך (בסעיף קטן זה – בעל הזיכיון הקודם), רשאי בעל הזיכיון האחר לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 (בסעיף קטן זה – בעל הזיכיון האחר), כל עוד הוא בעל זיכיון כאמור, לשדר גם ביחידת השידור שבה שידר בעל הזיכיון הקודם, ובלבד שהתחייב לקיים אחד מהמפורטים להלן, נוסף על התחייבויותיו כבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה לפי הוראות חוק זה, כללי המועצה ותנאי הזיכיון (בסעיף קטן זה – התחייבויותיו הקיימות).

טל רוזנפלד: (ב)	התחייבויות שסכומן שווה למכפלת ההתחייבויות הקיימות ביחס שבין יחידת השידור שהוקצתה לבעל הזיכיון הקודם לבין יחידת השידור שהוקצתה לבעל הזיכיון האחר עד למועד המעבר.

טל רוזנפלד: (ז)	לא נותרו עוד בעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, במועד המעבר ואילך, יחולו הוראות סעיף 37ד לגבי האפיק הקיים שבו שידרו בעלי הזיכיונות האמורים, הנכסים הלא מוחשיים של הרשות שבעלי הזיכיונות האמורים עשו בהם שימוש, והמניות של חברת החדשות של ערוץ 2, בשינויים המחויבים ובשינוי זה.

טל רוזנפלד: ההגדרה "אפיק קיים" תיקרא כך:	     ""אפיק קיים" – אפיק שבו שודרו מי שבידו רשיון כללי לשידורי כבלים, כהגדרתו בסעיף 6א לחוק התקשורת, ובעל רשיון לשידורי לוויין, כהגדרתו בסעיף 6מג לחוק התקשורת, את שידורי בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2".

טל רוזנפלד: (ח)	על אף הוראות סעיף קטן (ז), ראתה הרשות, בעקבות הגשת בקשה לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), כי במועד עתידי מסוים לאחר מועד המעבר (בסעיף קן זה – המועד הקובע), לא ייוותרו עוד בעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, תפרסם הודעה לציבור לפי הוראות סעיף 37ד(ב) ותחל בהליכים לפי אותו סעיף באופן מיידי, כך שהחלטת המועצה בדבר בחירת הזוכה במכרז לפי סעיף 37ד(ב)(1) או בדבר הסכום החד-פעמי שיש לשלם לפי סעיף 37ד(ב)(2), תינתן לא יאוחר משישה חודשים לפני המועד הקובע.

אופיר אקוניס: עד כאן.

אופיר אקוניס: נגה, את רוצה להסביר את הסעיף הזה?

אופיר אקוניס: אולי השר רוצה להסביר.

אופיר אקוניס: המציע הוא משרד התקשורת, לכן הוא יסביר את הצעתו.

משה כחלון: יש כאן הרחבות ושינויים, כך שנעשה את הכל ביחד.

משה כחלון: אנחנו לא עושים כאן איזשהו שינוי ארגוני אלא רפורמה.

נגה רובינשטיין: הסעיף הזה מתחיל בעצם את כל החלק שמתאר את המעבר מזיכיונות לרשיונות, כאשר הצעת החוק הממשלתית בוורסיה הראשונה שלה ובוורסיה הנוכחית שלה התייחסה לכך שתהיה תקופת מעבר בת שלוש שנים.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, עד ה-1 בינואר 2011 יוכלו בעלי זיכיונות קיימים להודיע האם הם מעונינים להישאר במסגרת של זיכיונות עד שנת 2015 או האם מבחינתם הם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות.

נגה רובינשטיין: ככל שהם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות, יהיה מכרז על המותג, על חברת החדשות, עם כניסה אפשרית של גורמים חדשים לשוק, או המשך שידור של גורמים קיימים במסגרת של זיכיון, כאשר משנת 2012 המסגרת היא מסגרת של רשיון.

משה כחלון: אני מבקש להעיר בקולי לפרוטוקול.

משה כחלון: לגבי חברת החדשות, העניין עדיין לא סגור בגלל כל הרפורמה שאנחנו מזיזים את ה-22 ויהיו כמה שינויים.

משה כחלון: חוץ מחברת החדשות, אפשר לסגור לגבי הכל.

משה כחלון: המותג ואפיק, היום ייסגר.

נגה רובינשטיין: אנחנו חושבים לערוך מספר שינויים, הן לעניין מועד המעבר.

נגה רובינשטיין: יתכן שבשל התמשכות הליכי החקיקה והפעולות שנדרשות לעשות עד לקיומם של בעלי רשיונות חדשים, תצטרך להיערך איזושהי דחייה במעבר לרשיונות.

נגה רובינשטיין: ככל שיגיע שר התקשורת למסקנה שיהיה מקום לשינוי בשיטת הרשיונות במסגרת תקופה של מספר חודשים, הוא יקבל על כך החלטה, הוא יודיע ויהיה איזשהו מנגנון שמעכב את הכניסה לתוקף של החוק.

נגה רובינשטיין: אנחנו נעשה כל מאמץ שהדחייה תהיה דחייה מינימלית.

אופיר אקוניס: איזה מנגנון זה?

אופיר אקוניס: מה המנגנון?

נגה רובינשטיין: אנחנו נציע להסמיך את שר התקשורת לקבל החלטה עד ה-1 במרץ 2011 האם יש צורך בדחייה של מספר חודשים עד שנה בכניסה של החוק לתוקף.

חיים אורון: באישור הוועדה?

משה כחלון: לא, אבל אם אתה רוצה דאבל לוק, אני לוקח אתי את שר האוצר.

חיים אורון: אתה יכול לקחת את מי שאתה רוצה, אבל זה חוק של הכנסת.

חיים אורון: אני חושב שזאת טעות לנטרל את המערכת הציבורית מהדבר הזה.

חיים אורון: אגב, זה מנגנון שקיים בהרבה מאוד חוקים, בהסכמת הוועדה.

משה כחלון: זה טוב וזה נכון, ולא אתווכח אתך, אבל החלק הזה של הרשיונות, יש איזושהי בעיה ויש מחסומים טכנולוגיים.

משה כחלון: זאת לא אידיאולוגיה וזאת לא מדיניות.

משה כחלון: לכן אנחנו רוצים לשמור לעצמנו את המרווח, ואם יש לי איזו תקלה ואני לא יכול לספק את התדרים הדיגיטליים למבקשי הרשיונות, אני רוצה לשמור לעצמי.

משה כחלון: בסוף אני אקח גם את שר האוצר כך ששנינו יחד נגיע למסקנה ונחליט לדחות.

משה כחלון: הכיוון שלנו הוא לתת ולסיים, אבל אנחנו רוצים לשמור לנו מרחב מחיה כך שאם תהיה תקלה, אנחנו נוכל לדחות את זה.

משה כחלון: שוב, אני מתנדב לנעול את עצמי יחד עם שר האוצר או עם כל שר עליו תחליט הוועדה.

אופיר אקוניס: שר האוצר הוא מנגנון ראוי.

אופיר אקוניס: שר האוצר ושר התקשורת.

משה כחלון: זה יכול להיות עם ערן פולק.

אופיר אקוניס: זה צריך להיות ברמת השר.

משה כחלון: נראה אותך סוגר תמלוגים בלי פולק.

אופיר אקוניס: אני חושב שהרעיון שלך הוא רעיון נבון.

משה כחלון: הייתי מבקש להוסיף עוד דבר.

משה כחלון: יש חברות שהמועד מאוד חשוב להן ואם לא, לפחות הרשיון.

משה כחלון: אנחנו נאשר לקבל את הרשיון עם מועד מאוחר יותר.

משה כחלון: אם זה יעזור לחברות להיערך ולקבל הלוואות בבנקים או לעשות תוכניות עסקיות, בשאיפה הזאת נאפשר להן לקבל את הרשיון עם מועד מאוחר יותר.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, מי שיבקש לקבל רשיון, יוכל להגיש בקשה ותוך פרק זמן שייקבע  תצטרך להתקבל החלטה האם הגורם שהגיש בקשה יוכל לקבל את הבקשה, בין בדרך של קביעת כשירות שכבר קיימת היום בהצעת החוק ובין בדרך אחרת, באופן שגורמים שמבקשים לעלות לשידור – בין אם זה יהיה ב-1 לינואר 2012 ובין אם זה יהיה במועד מאוחר במספר חודשים מה-1 בינואר 2012 – יהיה להם כבר את הרשיון ביד.

אתי בנדלר: אני לא הבנתי את ההערה שלך.

אופיר אקוניס: תסבירי בדיוק את המנגנון הזה.

אופיר אקוניס: לכן שאלתי על המנגנון כדי שלכולם יהיו הדברים ברורים, גם לייעוץ המשפטי, גם לזכייניות וגם לגורמים האחרים.

נגה רובינשטיין: מכיוון שחלק מהטעמים לשינוי הסדרה הוא אי יצירת הוודאות, יצירה של איזשהו אופק – זאת תקווה שלא נצטרך להגיע לכאן פעם בשנתיים או לצאת למכרז – הרעיון הוא שהחל ממועד מסוים ניתן יהיה להגיש בקשה לקבלת רשיון.

נגה רובינשטיין: תוך פרק זמן שייקבע, הרשות השנייה תקבע אם הגורם הרלוונטי שהגיש את הבקשה רשאי לקבל רשיון, אם הוא יוכל לקבל רשיון, אם הוא כשיר לקבל רשיון.

נגה רובינשטיין: כרגע אנחנו מדברים על רשיון שהוא רשיון אחיד ואנחנו לא מדברים על מתכונת של מכרז.

נגה רובינשטיין: לכן יוכל להיווצר פער זמן בין קבלת הרשיון לבין העלייה לשידור.

נגה רובינשטיין: הרעיון הוא שניתן יהיה לקבל את הרשיונות בכל מקרה לפני ה-1 בינואר 2012, גם אם תחילת השידור יהיה מאוחר יותר.

אתי בנדלר: שניתן יהיה לקבל רשיון לפני ה-1 בינואר 2012?

נגה רובינשטיין: בניסוח נצטרך להחליט האם זה יהיה קבלת רשיון או בדיקה של כשירות רשיון, זאת אומרת, שהגורם כשיר לקבל רשיון.

נגה רובינשטיין: זאת נקודה שנצטרך לסגור.

אתי בנדלר: את מדברת כרגע על בעלי רשיונות חדשים או את מדברת על בעלי זיכיונות שיגישו בקשה?

נגה רובינשטיין: על כולם.

משה כחלון: לצורך העניין כולם שווים.

אופיר אקוניס: בדיוק.

משה כחלון: גם זיכיון שעובר לרשיון הוא בעל רשיון חדש.

אופיר אקוניס: נגה, תסבירי לוועדה את המועד.

אופיר אקוניס: אבל מדובר על כולם.

אופיר אקוניס: מה המועד של מרץ 2011 אותו מציע השר?

נגה רובינשטיין: ההנחה שלנו היא שככל יתקדם הזמן וככל שיחלפו השבועות הקרובים, אנחנו נדע טוב יותר האם ניתן יהיה להשלים את כל המערך הנוסף שנדרש לצורך קיומם של בעלי רשיונות נוספים.

נגה רובינשטיין: אם אפשר יהיה להשלים את כל המהלכים שנדרשים עד ל-1 בינואר 2012, תוך קיום המהלכים המקבילים של הקצאת התיקים ומתן אפשרות לבעלי רשיונות פוטנציאליים להכין את עצמם לקראת עלייה לאוויר.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, אלה סדרי גודל שהשר יצטרך להביא בחשבון טרם קבלת ההחלטה עד יום ה-1 במרץ 2011, האם בכוונתו להאריך את מועד הכניסה לתוקף של החוק, של סעיפים מסוימים בחוק, או האם בכוונתו להותיר את המועד על כנו.

נגה רובינשטיין: מכיוון שהשינויים שאנחנו מציעים עכשיו יצטרכו ללכת קצת אחורה, לבדוק סעיפים כדי לראות איזה שינויים יהיו.

אופיר אקוניס: נתאים את הכל.

חיים אורון: אני מציע לקבל את ההצעה ככל שזה בתוך 2011.

חיים אורון: אם זה עובר את 2011, שיחזרו לכנסת.

חיים אורון: לא בחקיקה  ראשית, בתקנה פלוס הסכמת הוועדה.

חיים אורון: בכל זאת, זה טכני אבל יש לזה משמעות.

אופיר אקוניס: מה המשמעות?

חיים אורון: מבחינת כל בעלי האינטרסים והרשיונות.

חיים אורון: אם  אתה אומר שאתה מצליח לבצע את זה עד 2011, זה אומר להפעיל אפילו עד 2012 כי הרי אתה מדבר על התאריך הקריטי שהוא מועד הגשת הרשיונות.

חיים אורון: התאריך עליו אנחנו מדברים, מרץ 2011, אם מרץ 2011 נדחה גם עד דצמבר 2011, אין לך בעיה.

משה כחלון: לא, יש כן אי הבנה.

משה כחלון: החוק במקורו הוא שב-1 בינואר 2012 מתחילים הרשיונות.

נגה רובינשטיין: זאת ברירת המחדל.

משה כחלון: כן, זה המצב כרגע.

משה כחלון: כאשר החוק נכתב, זה היה 2008.

משה כחלון: המועדים חושבו בהתאמה.

משה כחלון: כעת, בגלל כל מה שקרה ועדיין לא התחילה הפריסה הדיגיטלית, הדברים זזו.

משה כחלון: הגענו היום לסוף 2010.

משה כחלון: ההגשה, לא הרשיון אלא ההגשה, היא עד מרץ 2011 וזה כדי לדעת מי רוצה וכמה רוצים.

משה כחלון: צריך לפנות מספרים ולפנות ערוצים.

משה כחלון: ההגשה.

משה כחלון: הרשיון בכל מקרה צריך להיות 1 בינואר 2012.

משה כחלון: מה שאנחנו מבקשים זה לתת לנו את האפשרות להזיז עד שנה.

משה כחלון: אם יהיו בעיות טכנולוגיות, אילוצים, בוא נאמר כוח עליון, לכן אנחנו רוצים עד שנה.

משה כחלון: בכל זאת אנחנו מחוקקים חוק ולא יכול להיות שיהיה חוק ואנשים ימשיכו לשדר בזיכיונות כאשר לפי החוק הם צריכים לשדר ברשיונות.

משה כחלון: לכן ביקשנו את זה ביחד עם שר האוצר ואני לאשר עד שנה, אבל אני אומר כאן לפרוטוקול בקולי בשפה באמת הכי ברירה שהכוונה היא להכניס את זה מוקדם ככל האפשר.

משה כחלון: נעשה כל מאמץ לפרוס את זה הכי מהר ולתת את הרשיונות.

משה כחלון: כל המאמצים שאנחנו עושים כאן, והועדה משקיעה מאות שעות, זה כדי לעשות רשיונות ולא כדי להמשיך בזיכיונות.

אופיר אקוניס: אני חושב שהמנגנון ששר התקשורת מציע הוא רעיון נבון ומידתי, יחד עם שר האוצר.

אופיר אקוניס: אם יהיה צורך, ואנחנו לא אומרים שזה יקרה, להשאיר בידיים של שני שרים בממשלה, שהם מכובדים גם באופן אישי וגם בתפקידים שלהם, את שיקול הדעת הזה.

אופיר אקוניס: כמובן יתייעצו עם הגורמים המקצועיים ברשות השנייה ואחרים ויקבלו את ההחלטה.

אופיר אקוניס: זאת דעתי.

אתי בנדלר: הרעיון הוא לא לדחות את מועד תחילת החוק אלא רק את מועד המעבר.

אתי בנדלר: מועד המעבר יהיה כפי שמוצע היום בהצעת החוק.

משה כחלון: כן.

אתי בנדלר: ואולם השר, בהסכמת שר האוצר, יהיה רשאי לדחות את מועד המעבר לתאריך לא מאוחר משנה מהמועד הקבוע בחוק.

משה כחלון: עד שנה.

משה כחלון: אני יכול לדחות בחודש.

אתי בנדלר: עד שנה.

אתי בנדלר: לתאריך שלא יעלה בשנה.

אופיר אקוניס: כן.

קריאה: ב-1 במרץ 2011 ידעו הגופים שמגישים את הבקשה האם הם יכולים לקבל רשיון?

אופיר אקוניס: לא. עד ה-1 במרץ.

נגה רובינשטיין: עד ה-1 במרץ 2011 יחליט השר האם החוק נכנס למועדו כנדרש.

אתי בנדלר: לא החוק.

אתי בנדלר: מועד המעבר.

נגה רובינשטיין: מועד המעבר הוא ה-1 בינואר 2012 או אם יש דחייה.

נגה רובינשטיין: תוך פרק זמן שייקבע – אנחנו רוצים שזה יהיה פרק זמן מינימלי, ומדובר על חודש או על תקופה מעין זו – יצטרכו בעלי הזיכיונות להודיע האם הם מעונינים להישאר עד שנת 2015 במשטר של זיכיונות או האם הם מעונינים לעבור למשטר של רשיונות.

נגה רובינשטיין: מהרגע שאתם תקבלו החלטה, אז יצטרך להתחיל התהליך של הקצאת הערוצים ובמקביל כמובן צריך להסדיר את היכולת של בעלי הזיכיונות הקיימים והחדשים להגיש בקשה לקבלת רשיון תוך קביעת מועד לקבלת החלטה האם אותו מועמד הוא גורם כשיר לקבל רשיון.

קריאה: מתי ההחלטות האלה יתקבלו?

קריאה: מתי ידעו בעלי הזיכיונות או הרשיונות?

משה כחלון: סדר גודל של ה-1 ביוני 2011.

משה כחלון: קיבלתם תשובה.

משה כחלון: החשבון הוא פשוט.

משה כחלון: מרץ ועוד שלושה חודשים, מביא אותנו ליוני.

קריאה: תוך שלושה חודשים לאחר הגשת הבקשות.

משה כחלון: יושב כאן המנכ"ל ואומר לנו את הדברים.

אופיר אקוניס: מר סמירה, בבקשה, תסביר את זה.

מנשה סמירה: לפי מה שהשר אמר עכשיו, הרשיון ייכנס לתוקף, מועד המעבר בהתאם להחלטה שהשרים יקבלו, או 1 בינואר 2012 או מועד מאוחר יותר שנובע משינויים שאילצו את המערכת לדחות אותה.

אתי בנדלר: שלא יהיה מאוחר מה-1 בינואר 2013.

מנשה סמירה: לא יאוחר מה-1 בינואר 2013.

אתי בנדלר: מתי תוגש בקשה לקבלת רשיון?

מנשה סמירה: לא יאוחר מה-1 במרץ 2011.

נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל 2011 ניתן יהיה להגיש בקשה לקבלת רשיון.

נגה רובינשטיין: אתם תצטרכו להודיע האם אתם מעונינים לעבור.

מנשה סמירה: זה לגבי זכיינים.

מנשה סמירה: חדשים, מתי שהם רוצים.

נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל והלאה יצטרכו להגיש בקשה לקבלת רשיון.

נגה רובינשטיין: אתם נמצאים במנגנון שהוא מנגנון מיוחד.

נגה רובינשטיין: מה-1 באפריל אתם צריכים להחליט לאן פניכם, האם אתם מעונינים להישאר במסגרת של זיכיון עד 2015 או האם אתם מעונינים לעבור לרשיון.

נגה רובינשטיין: אתם לא יכולים להחזיק את שני הצדדים האלה כל הזמן.

נגה רובינשטיין: זאת נקודה שצריכה להיות ברורה בהצעת החוק.

נגה רובינשטיין: אין שום סיטואציה בה בכל נקודת זמן תוכלו לומר שאתם יוצאים מהזיכיון ועוברים לרשיון אלא יש נקודת זמן אחת כזאת.

אילאיל לבנת: פעם בשנה.

אילאיל לבנת: לא בכל נקודת זמן.

קריאה: זאת הנחיה שהיא פשוט לא מובנת לנו.

אופיר אקוניס: למה לא בכל נקודת זמן?

נגה רובינשטיין: אני לא מחזיקה את המקל משני קצותיו.

שאול מגנזי: בסעיף הזה כמו שהוא מנוסח, אין לנו בעיה עם ההזזה הזאת של שלושה חודשים או שישה חודשים וזה בסדר.

שאול מגנזי: העניין הוא שערוץ 2 יכול לעבור – או רשת או קשת או שניהם – רק בשתי פעימות: או במועד שנקבע כאן עכשיו, ב-1 בינואר 2012, או בנובמבר 2015.

שאול מגנזי: אין לנו שום נקודה באמצע בה נוכל לעבור ואנחנו לא מצליחים להבין למה זה.

שאול מגנזי: אנחנו מבינים שיכולה להיות תזוזה בשישה חודשים או עד שנה כמו שאמר השר, אבל עדיין נראה לנו שאנחנו רוצים בתוך הסיפור הזה עוד תחנה בזמן.

שאול מגנזי: אני לא מבין מה המניעה לומר שזכייני ערוץ 2 או מי מהם יכול לעבור או ב-1 בינואר 2012 או ב-1 בינואר 2013, כך שיהיו שתי נקודות.

שאול מגנזי: במצב כזה אנחנו נצטרך להגיש את הבקשה שנה קודם, וזה מקובל, ואז אנחנו לא מחזיקים במקל משני קצותיו.

שאול מגנזי: לא באים ואומרים שמחר אנחנו עוברים אלא אנחנו אומרים שהיום אנחנו מודיעים לעוד שנה בנקודת הזמן שיקבע משרד התקשורת, וזה בסדר.

אילאיל לבנת: אני מבקשת להוסיף שכל מצב אחר יוצר אפליה שהיא פסולה והיא בלתי מובנת.

אילאיל לבנת: צריך לזכור שאם ערוץ 2 לא מימש את נקודת היציאה שלו ב-2012, במובן מסוים הוא כבול באזיקי הזיכיון שלו עד 2015 בסביבה תחרותית משתנה.

אילאיל לבנת: לכן מן ההגיון הוא לאפשר עוד נקודות יציאה בדרך בהתראה של שנה.

שאול מגנזי: כמעט ארבע שנים אתה כבול.

משה כחלון: אם אני מאפשר לך לקבל את הרשיון במועד מאוחר יותר, למה זה לא מספיק לך?

שאול מגנזי: זה בסדר, אבל אם לא קיבלתי את הרשיון?

נגה רובינשטיין: ההצעה היום אומרת שב-1 בינואר 2012 אתם יודעים כבר אם אתם ממשיכים את הזיכיון או ברשיון.

נגה רובינשטיין: אם אתם תחליטו ב-1 בינואר 2013, מה יקרה?

נגה רובינשטיין: אז יהיה מכרז על המותג במהלך של שנתיים נוספות?

שאול מגנזי: אני לא מבין.

נגה רובינשטיין: אני אסביר לך.

נגה רובינשטיין: ב-1 בינואר 2013, קשת יוצאת לקבל רשיון עצמאי.

נגה רובינשטיין: אתם רוצים להישאר בערוץ ואתם רוצים להישאר באותה מתכונת של חצי ערוץ.

נגה רובינשטיין: נעשה מכרז לגורם חדש לשנתיים שימלא את הערוץ?

שאול מגנזי: את רוצה שאנחנו נודיע היום שאנחנו ניקח את כל הערוץ?

שאול מגנזי: אם אנחנו נודיע היום שניקח את כל הערוץ, זה עונה לך?

נגה רובינשטיין: לא. אם אתה יודע לומר לי היום האם בכוונתך להישאר עם הזיכיון להמשך הדרך, מה טוב, כי אז פתרנו את הבעיה.

שאול מגנזי: לא, אם אני אודיע לך היום שאם קשת תצא, רשת תיכנס בנעליה ותנהל את כל הערוץ, אבל יתאפשר לו – בוא נאמר שייכנסו הצרכנים לשוק – חבר'ה, זאת תקופה ארוכה.

שאול מגנזי: ארבע שנים זאת תקופה ארוכה.

שאול מגנזי: שימו נקודה באמצע.

שאול מגנזי: אם נראה שמצב השוק הוא כזה שנכנסו הצרכנים והמצב הוא קטסטרופה, נעבור גם אנחנו לרשיונות.

נגה רובינשטיין: אם אתם מוכנים לקחת על עצמכם מחויבויות, מה טוב, אבל זה עדיין לא רלוונטי לזכויות של קשת.

נגה רובינשטיין: זה עדיין לא רלוונטי שאתם יכולים לצאת בכל נקודת זמן כי זה מכניס הרבה חוסר ודאות לשוק.

שאול מגנזי: למה?

שאול מגנזי: אם אני נותן שנה הודעה מראש.

אתי בנדלר: כל המתחרים בשוק צריכים כל שנה לחכות מחדש לראות מה תודיעו?

מנשה סמירה: אני חושב שהמנגנון נכון, אבל אם רוצים לאזן, אם הוא מודיע עד ה-1 במרץ או באפריל 2011 – לא נחכה לו שנה מראש כמו שהוא רוצה אלא שעכשיו הוא יודיע אם הוא רוצה לעבור ב-2014 – אז אנחנו נוכל להיערך ונדע מראש והשוק ידע מתי הוא משחרר את המותג.

חיים אורון: זה מה שהוא רוצה.

מנשה סמירה: לא, הוא רוצה שנה מראש.

מנשה סמירה: אני רוצה לפתור את הבעיה.

מנשה סמירה: השר, יכול להיות שהוא זקוק לזה גם לשם החזר החובות.

אופיר אקוניס: מי עוד נרשם לסעיף הזה?

אופיר אקוניס: אני אמרתי את דעתי וכך אני אצביע - על פי המנגנון שהציע שר התקשורת.

אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, אם הדיון לגבי המדרגות נגמר, אין לי בעיה לדבר כי אני רוצה לדבר על תת סעיף אחר בסעיף הזה.

אמיר רוזנברג: זה דיון רציני אחר לגבי המדרגות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

לאה ורון: היושב ראש לא יכול לדעת מה רוצים לומר אלה שנרשמו  לדיבור.

זהר קדמון סלע: גם אנחנו תומכים בשתי נקודות יציאה, ב-2012 וב-2015.

זהר קדמון סלע: אנחנו תומכים בהצעה כפי שהיא מונחת כרגע.

אופיר אקוניס: יפה מאוד.

אופיר אקוניס: מצוין.

אמיר רוזנברג: לגבי נקודת היציאה.

אמיר רוזנברג: לנקודת היציאה יש קשר ישיר לשאלת החובות, לשאלת סילוק החובות.

אמיר רוזנברג: להבדיל מערוץ 10, מהבעיה בערוץ 10 שיצרה מצב בו לא ניתן להאריך את השידורים של ערוץ 10 אם הוא לא עובד בחובותיו עד מועד מסוים, אז נקלעה הכנסת למשבר שבא לידי ביטוי גם בהצעת החוק לתיקון בדברי ההסבר, באופן כזה שהיה צריך או לסגור או להאריך, ואז לא הייתה ברירה והכנסת נאלצה לעשות את מה שהיא נאלצה לעשות.

אמיר רוזנברג: במקרה שלנו אין את הברירה הזאת.

אמיר רוזנברג: אנחנו היום אמורים לדון באיזושהי בעיה שהעסיקה אותנו גם ברקע בימים האחרונים ובחודשים האחרונים, אבל גם בוודאי תעסיק את הוועדה, לגבי עמידת הזכיינים בחובות עבר, לפני המעבר, כתנאי למעבר שלהם לקבלת רשיון.

אמיר רוזנברג: המצב בחוק היום – והוא נמצא גם בסעיף הזה של הפרה זניחה – אנחנו יודעים שיש דיונים גם מעבר לכך.

אמיר רוזנברג: ההבדל בין ערוץ 2, בין המצב הזה למצב של ערוץ 10, שכאן אין משבר אלא יש להם בחירה.

אמיר רוזנברג: הם מגיעים ליום אחד, לדצמבר 2012, החוק מחייב אותם – או בשלב זה אוסר ולא מאפשר לתת להם רשיון כי הם לא עמדו בכל חובותיהם – ומנסים למצוא פתרונות שונים אבל הברירה היא של בעלי הזיכיון.

אמיר רוזנברג: במקרה הספציפי הזה אנחנו לא עומדים בפני שום משבר.

אמיר רוזנברג: הברירה, כפי שהציעה הצעת החוק, היא לפנות בעלי הזיכיון של ערוץ  2 לעבור עכשיו הוא ב-2015 או כפי שמוצע כרגע במדרגה שידועה מראש.

אמיר רוזנברג: לכן אין כאן לסגור או להחשיך אלא הם צריכים להחליט.

אמיר רוזנברג: אם הם לא יכולים להחזיר את החובות שלהם או לספק את דרישות החוק כדי לעבור לרשיון, אז הם יעברו בשלב הבא.

אמיר רוזנברג: כאן הרלוונטיות של מתי יהיה השלב הבא.

אמיר רוזנברג: הם באים ואומרים שהשלב הבא הוא בעוד ארבע שנים וזה מפריע  להם כיוונים אחרים ולכן מבקשים את השלב הבא בעוד שנתיים.

אמיר רוזנברג: יכול להיות שזה אפילו מקל במידה מסוימת על הטיפול בחובות עבר.

אמיר רוזנברג: אם אתם תתנו להם נקודת יציאה באמצע, כמו שהם מבקשים, עוד נקודה, שיודיעו מראש, מן הסתם הבחירה שלהם תהיה בין יתר השיקולים של מתי לעבור, יהיה נושא של חובות עבר.

אמיר רוזנברג: אם הם לא יצליחו להחזיר את חובות העבר עד ינואר 2012 ונתתם להם נקודת יציאה ב-2014, הם יוכלו לומר שהם עוברים ב-2014 ועד אז נחזיר.

אמיר רוזנברג: אם אז לא יוכלו, יוכלו לעבור ב-2015.

אמיר רוזנברג: זאת ההערה שלי לגבי הנושא הזה.

אמיר רוזנברג: הערה שנייה, אדוני היושב ראש, היא לגבי סעיף שכנראה הוא הסעיף היקר ביותר בחוק הזה.

אמיר רוזנברג: כלומר, היקר ביותר לתעשייה ולמדינה.

אמיר רוזנברג: סעיף (ה) בעמוד 1289, גם הוא שייך במידה מסוימת לנושא של הטיפול בחובות עבר.

אמיר רוזנברג: הסעיף הזה אומר שניתן לבעל הזיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ 2 רשיון, יפקע זיכיונו במועד המעבר.

אמיר רוזנברג: הוראה דומה יש ל-10.

אמיר רוזנברג: הסעיף הזה, מבחינה קונסטיטוציונית, סביר להניח שיום אחד הוא יילמד גם באוניברסיטאות מפני שהוא בא לקצר את המכרז בארבע שנים.

אמיר רוזנברג: זה מה שנעשה כאן.

אמיר רוזנברג: אמר מר מגנזי שזה ארבע שנים מדרגה.

אמיר רוזנברג: היום, לפי סעיף 34 לחוק, יש מכרז, יצא מכרז ודיברנו על זה גם בעבר.

אמיר רוזנברג: יש להם התחייבויות לעשר שנים, התחייבויות חוזיות מול המדינה.

אמיר רוזנברג: אנחנו משנים חוק רטרואקטיבית.

אמיר רוזנברג: היה מכרז של המחוקק לעשר שנים ויש להם התחייבויות, מקצרים להם את זה באמצעות ההוראה הזאת על כל המשמעויות שכרוכות בכך.

אמיר רוזנברג: אלה גם משמעויות כספיות וגם משמעויות לפריפריה.

אמיר רוזנברג: צריך לדעת שכאשר אנחנו עושים את זה ואנחנו מטפלים בבעיות הבאות, יש לא רק חובות עבר אלא יש כאן חובות עתיד, 30 אחוזי מדרגות וכל מיני בעיות שיש לנו בהמשך, בעיות של כסף לתעשייה, הסעיף הזה שווה לפחות 600 מיליון שקלים שמקבלים מתנה.

אמיר רוזנברג: אני לא מדבר על ערוץ 10 כי ערוץ 10, אין לו מכרז.

אמיר רוזנברג: יש לו את אותו סעיף אבל אין לו חובות מכרזיות.

אמיר רוזנברג: אני מדבר על ערוץ 2. הם מקבלים מתנה של הפער בין 50 מיליון מינימום ל-200 ואפילו קצת יותר.

קריאה: אתה מטעה.

אמיר רוזנברג: עוד משפט אחד כדי להטעות את יושב ראש הוועדה.

אמיר רוזנברג: אדוני היושב ראש, צריך לקחת בחשבון שהמשמעות של הסעיף הזה היא שקיצור המכרז מיום 1 בינואר 2012 או כל מדרגה אחרת, המינימום של החוב יהיה 50 מיליון שקלים, בעוד שעל פי המכרז החוב שלו לפחות – לפי בית הלל – הוא 200 מיליון.

אמיר רוזנברג: לכן 150 כפול ארבע שנים, זה 600 מיליון, אבל לא מדובר כאן רק על כסף.

אמיר רוזנברג: סעיף חשוב מאוד שבכל דיון של המשך הוועדה לגבי מה צריך להגיע לתעשייה, הכספים שנכנסים כאן, צריך לראות את הסעיף הזה ולשים אותו לנגד עינינו.

אמיר רוזנברג: אני רוצה לומר עוד מילה אחת.

אמיר רוזנברג: הסעיף הזה – אמרנו את זה בעבר – הוא לא רק סעיף של כסף.

אמיר רוזנברג: לא אתן יותר מדיי דוגמאות אבל יש הרבה מה לומר.

אמיר רוזנברג: קיצור המכרז, יש לו משמעויות עצומות גם מבחינת המסך, גם מבחינת הפריפריה, וכל המלים היפות שאנחנו אומרים, כי במכרז זה מהודק מאוד, הם יודעים בדיוק איזה חובות הם לקחו בשביל חינוך, מכלל המגזרים, בשביל התעשייה וכאשר אתה מוריד להם ארבע שנים, אתה לוקח את כל זה ואתה מוותר להם בארבע שנים  וזה בכל החלטה שתתקבל כאן בכל סעיף אחר, כי את זה כבר לא ניתן לשנות וצריך להשלים עם זה.

אמיר רוזנברג: צריך לדעת שכל סעיף אחר שאתה מקבל שקשור לעניינים האלה, צריך לקחת אותו בפרספקטיבה הזאת.

אמיר רוזנברג: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הערות נוספות.

אופיר אקוניס: אם אין הערות לכל סעיף 71ד, השר ישיב.

אופיר אקוניס: אני מבין שאין הערות נוספות.

אופיר אקוניס: כדי להצביע על סעיף 71ד, נדרש כאן הסבר משפטי קצר של היועצת המשפטית.

אופיר אקוניס: אנחנו הרי בודדנו את סעיף המועד ולא הצבענו עליו.

אתי בנדלר: נגה, ההגדרה של מועד המעבר נמצאת בסעיף ההגדרות שעדיין לא הוצבע.

נגה רובינשטיין: נכון.

אתי בנדלר: אני מבינה שאתם רוצים להביא הצעה חדשה לגבי מועד המעבר.

נגה רובינשטיין: כן.

אופיר אקוניס: השר הציג אותה.

אתי בנדלר: אבל עדיין לא הייתה הצבעה.

אתי בנדלר: הנושא של מועד המעבר בא לידי ביטוי בסעיפים שונים בהצעת החוק.

אתי בנדלר: השאלה שלי היא כדלקמן: האם שינוי מועד המעבר, ככל שהשר יודיע על דחייה ויפרסם על כך הודעה ברשומות כמובן, בהתאם לסעיף 1 כפי שיאושר לכשיאושר, האם זה יחייב שינויים או התאמות גם בסעיף הזה שנקרא עכשיו?

אופיר אקוניס: סעיף 71ד.

נגה רובינשטיין: בסעיף 71ד(ב).

אתי בנדלר: רק בסעיף קטן (ב).

אתי בנדלר: אני מציעה שהוועדה, אם היא מחליטה להצביע עכשיו על הסעיף הזה, על סעיף 71ד, תצביע על הסעיף כמו שהוא בכפוף לשינויים המתחייבים בסעיף קטן (ב) שנוסחם יועבר לוועדה לפני הישיבה הבאה.

אתי בנדלר: ככל שמאן דהוא יסבור שהשינוי המוצע בנוסח שיופץ אינו תואם להחלטות הוועדה, ידונו על זה מחדש.

אתי בנדלר: זאת אומרת, תהיה כבר מעכשיו החלטה שההצבעה כרגע על הסעיף הזה מותנית בכך שהנוסח שיומצא לוועדה אכן ישקף את הדברים שסוכמו כאן.

אופיר אקוניס: נגה, כיוון שאת צריכה עכשיו לצאת מכאן ולנסח, שמעת את הסבריה של היועצת המשפטית?

נגה רובינשטיין: שמעתי את הסבריה של היועצת המשפטית.

נגה רובינשטיין: מה שאנחנו מבקשים זה לאשר עכשיו את העיקרון בדבר שינוי מועד המעבר.

נגה רובינשטיין: סעיף 71ד, חוץ ממועד המעבר, מעלה עוד מספר עניינים.

אתי בנדלר: מספר עניינים ולא עניין אחד.

נגה רובינשטיין: מספר עניינים.

אתי בנדלר: את יכולה להצביע עליהם עכשיו?

משה כחלון: תכף נדבר על חובות עבר ועל הפרה זניחה.

אופיר אקוניס: זאת גם הייתה הערתו של אמיר.

אתי בנדלר: אז אולי אין טעם להצביע על הסעיף, אם זה מחייב מספר שינויים.

משה כחלון: נכון.

משה כחלון: אולי נצביע על המועד עצמו, על העיקרון של המועד.

אתי בנדלר: זה בסעיף 1 ואנחנו מדברים עכשיו על סעיף 71ד.

נחמן שי: סליחה, אבל איפה ועדת הכלכלה בתהליך הזה?

אתי בנדלר: אתה יכול להציע.

נחמן שי: אני מציע.

אתי בנדלר: ההצעה של השר היא שמועד המעבר שמופיע כרגע בסעיף קטן (א), שזה ה-1 בינואר 2012, יישאר וייאמר מפורשות, בנוסף לכך, שהשר, בהסכמת שר האוצר, יהיה רשאי לדחות את מועד המעבר למועד אחר ובלבד שאותו מועד יהיה לא לאחר ה-1 בינואר 2013.

אתי בנדלר: מה שאתה מציע זה שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

נחמן שי: כן.

אתי בנדלר: אם כן, תציע את זה.

נחמן שי: אני מציע.

חיים אורון: אדוני השר, ההצבעה על המועד – שאני לא יכול להשתתף בה – בלי לתת תשובה לטענה הזאת שנותר כאן פער שאין עליו ויכוח, בין משטר הזיכיונות לבין משטר הרשיונות באשר למחויבויות בגין המכרזים הקודמים.

חיים אורון: בלי לתת תשובה לוועדה מה אתה מציע בנושא הזה, אנחנו מחליטים החלטה על תאריך והנושא הבא תלוי באוויר.

חיים אורון: אני חושב שסדר הדברים מחייב שתהיה משמעות ברורה לחברי הוועדה מה יקרה במעבר הזה כאשר אין ספק שאלה שני משטרים שונים ויש כאן גירעון מתמשך שמה שעלה בלשון משפטית מאוד מאוד מורכבת אבל בסוף זה הרבה מאוד כסף.

חיים אורון: לזכיינים יש באופן לגיטימי שיקול דעת מתי נכון להם לעבור ממשטר אחד לשני עד 2015 וזה על פי שיקול דעתם שהוא לחלוטין לגיטימי.

חיים אורון: הם פועל יוצא של זה.

חיים אורון: הם לא פקטור בשיקול אלא הם יהיו תוצאה.

חיים אורון: החובה שלנו לדאוג שמה שנתנו כחלק מהזיכיון בשלב הראשוני לא ייגרע בשיעור כזה או בשיעור אחר במעבר בגלל שיקול לגיטימי של הזכיינים הקיימים, כאשר במקרה זה, זה רק ערוץ 2 כי עם ערוץ 10 ההסכם הוא אחר.

חיים אורון: זה הנושא שצריך לקבל עליו תשובה עכשיו לפני שמצביעים, מי שיצביע כאן על התאריך, כי הוא מאוד מהותי.

משה כחלון: אני אשיב לך.

משה כחלון: עורך דין רוזנברג דיבר על כך באופן עקרוני ואמר שיש פגיעה ויש פגיעה ביצירה הישראלית מעצם המעבר מזיכיונות לרשיונות, דבר שהוא נכון.

משה כחלון: יש חשש.

חיים אורון: חשש סביר.

משה כחלון: מה שאתם אומרים, הכל נכון.

משה כחלון: על זה אין לנו ויכוח, אבל הוויכוח הזה היה אם היוצרים ואם הגופים יעברו לרשיונות, כן או לא.

משה כחלון: זה ויכוח של אתמול והוויכוח הזה הסתיים.

משה כחלון: כרגע אנחנו נמצאים במצב שבכל מועד שנשנה או לא נשנה, לא יהיה שינוי במצב העכשווי של היוצרים.

משה כחלון: תכף אני גם אדבר על הצעה שהם הציעו אתמול ואנחנו נוטים לקבל אותה, על פיצוי מסוים אבל במסגרת אחרת ולא במסגרת עליה דיבר עורך דין רוזנברג אלא על מסגרת אחרת עם משהו פרוגרסיבי וזאת הצעה סבירה, נורמלית ואנחנו נוטים לקבל אותה ואני מקווה שגם הזכיינים יקבלו אותה.

משה כחלון: לכן אני לא נותן תשובה כרגע.

משה כחלון: גם אם זה ב-14, 16, 19, זה לא רלוונטי.

משה כחלון: עוברים או לא עוברים, זה השיקול.

חיים אורון: אתה צודק.

משה כחלון: כעת הם לא ייפגעו אם זה יהיה ב-13 או אם קשת תיקח את זה ב-15.

משה כחלון: מה שאומר עורך דין רוזנברג זה שאולי קשת ירצו לשנות ל-14 כי לא יכולים לשלם מחויבויות עבר.

משה כחלון: אולי מישהו יחליט לעשות להם מגבית אבל אני לא יודע אם זה ענייננו.

משה כחלון: אתה צריך – סלח לי שאני אומר לך – לקבל את הכסף הכי מהר.

חיים אורון: השאלה אם ישלמו.

משה כחלון: לא ישלמו, לא יקבלו רשיון.

אמיר רוזנברג: זאת לא עילה לוותר להם על חובות עבר.

חיים אורון: כחלון, אתה צודק כאשר אתה אומר שההכרעה המהותית היא במעבר לרשיונות ולזיכיונות ואנחנו מאחוריה, אבל ההסכם על הזיכיונות הוא היה מסמך מחייב בין שני צדדים, בין ממשלת ישראל שנתנה משהו ואמרה שתמורת זה צריך לקבל משהו.

חיים אורון: כרגע נוצר כאן בתקופת המעבר, אתה אמרת חשש ואני אומר חשש סביר, ובית המשפט יאמר חשש סביר מאוד.

חיים אורון: כולנו ידועים שכנראה המצב יהיה פחות טוב.

חיים אורון: אתה אומר כרגע שיש להם רעיון איך להתמודד עם הפער הזה, אבל שימו אותו על השולחן, ואם הוא מוסכם, נתקדם בהסכמה.

חיים אורון: אני באתי לכאן בשביל הדבר הזה ולא כדי לשנות לך את התאריך כי הוויכוח הזה נגמר ואני גם מודה שלא ראיתי בזה ויכוח כזה מהותי.

חיים אורון: הוויכוח כרגע הוא איך לעשות שני דברים: האחד, בקטע הזה, איך להתגבר על תקופת המעבר, ושנית, איך ליצור פוטנציאל גדל והולך, מה שאתה קראת לו דיפרנציאלי, לגבי העתיד.

חיים אורון: אלה שני הנושאים.

חיים אורון: אם נדע לגביהם עכשיו, יהיה יותר קל לקבל החלטות ולהשאיר להם את כל חופש התמרון מתי הם רוצים לעבור.

חיים אורון: כאשר לא יצא חופש התמרון שלהם, את המחיר הם משלמים, וזה אנחנו.

משה כחלון: זה לא יהיה בשום מקרה.

חיים אורון: מה זה בשום מקרה?

משה כחלון: גם אמיר לא אמר את זה.

משה כחלון: אתה לא אמרת שאם ידחו בעוד שנה, אתם תיפגעו.

אמיר רוזנברג: לא, זה לא.

אמיר רוזנברג: לא ניפגע.

אמיר רוזנברג: הפוך.

חיים אורון: הוא רוצה עד 15.

קריאה: אם תדחו את זה ל-18, זה בסדר

אמיר רוזנברג: יש כאן סוג של כלים שלובים.

אמיר רוזנברג: מבחינתנו יש השלמה, הבנו ואנחנו לא במלחמות עבר אלא מבינים ועוברים היום או בעוד שבוע.

אמיר רוזנברג: עכשיו אנחנו צריכים לראות מה אנחנו עושים עם זה.

אמיר רוזנברג: כולנו מודעים ואנחנו גם שמחים שאמרת שמודעים לחשש מפני הפגיעה ואולי זאת אפשרות תיאורטית שגם מקלה עליהם במידה מסוימת.

אמיר רוזנברג: יכול להיות שהמעבר לרשיונות גם עושה להם קצת טוב אבל גם זאת איזושהי אפשרות תיאורטית.

אמיר רוזנברג: זה מאחורינו.

אמיר רוזנברג: אנחנו אומרים שמכיוון שיש לפתחנו איזשהו משבר שקוראים לו חובות עבר, גם היצירה בעתיד, כל מה שהתכוונו הוא שאתם תקבעו את המועדים, וזה כבר לא עניין שלנו ואנחנו לא מתערבים, אבל המשבר הולך ופוחת.

אמיר רוזנברג: אם ב-2012 הם רוצים לעבור, צריכים לשלם את כל חובות העבר.

אמיר רוזנברג: אנחנו לא נכנסים אם אתם תתנו להם ב-2014 ואפילו לא הבענו דעה בנושא הזה, אבל זה יהיה ב-2014  ויצטרכו להחזיר את זה עד 2014.

אמיר רוזנברג: זאת הייתה הכוונה.

אמיר רוזנברג: זאת פרורוגרטיבה שלך לפי ההצעה שהעליתם היום, מתי להחליט.

אמיר רוזנברג: אנחנו לא נכנסים ואין לנו סמכות שם.

אמיר רוזנברג: אני לא חושב שזה השדה שלנו.

אמיר רוזנברג: זה רק כדי להבהיר את הנושא הזה.

נחמן שי: אני חושב שיש אמת גדולה בדברים של אמיר ושל היוצרים.

נחמן שי: אני חושב שזה צריך להיות שיקול מוביל בהחלטה מתי עוברים ממשטר הזיכיונות למשטר הרשיונות.

נחמן שי: צריך לוודא שהשוק או המרחב הזה לא ייפגע כתוצאה מהמעבר.

נחמן שי: אני מבקש שני דברים.

נחמן שי: אני לא אחזור על הטיעונים כי הם כבר נאמרו אבל אני רוצה לבקש שני דברים.

נחמן שי: האחד, בשיקולים ששני השרים ישקלו – ואני מבין שזאת הכוונה – השיקול הזה יילקח בחשבון, ושנית, אני מציע שבכל מקרה זה יבוא לשולחנה של ועדת הכלכלה של הכנסת כי יהיה גם ייצוג להיבט הזה ואולי בפן הציבורי.

נחמן שי: אני מאמין שהרוח שמנשבת היא רוח נכונה ובלאו הכי היא הולכת לאותו כיוון, אבל אולי נוסיף עוד אינסטנציה מסוימת שתחזק את זה, ואז גם נוכל אנחנו להתרשם שהמרחב הציבורי לא נפגע כתוצאה מהמעבר מזיכיונות לרשיונות.

אופיר אקוניס: חברים, סיימנו את ההערות.

אופיר אקוניס: אני מבקש מהיועץ המשפטית להקריא את הסעיף.

אופיר אקוניס: כפי שאמרת השר, בצדק, אנחנו חוזרים למועד המעבר.

אופיר אקוניס: הצעת שר התקשורת היא כדלקמן.

אופיר אקוניס: אני מודיע שאני תומך בה.

אופיר אקוניס: תכף נעלה אותה להצבעה.

אתי בנדלר: אני מפנה לסעיף 1 פסקה (4) בה מופיעה ההגדרה.

אופיר אקוניס: אנחנו חוזרים לעמוד הראשון או השני.

אתי בנדלר: סעיף 1 פסקה (4):     "אחרי ההגדרה "יחידת שידור " יבוא:     	"מועד המעבר" – יום ו' בטבת התשע"ב (1 בינואר 2012".

אתי בנדלר: ההצעה שעומדת כרגע להצבעה היא:     	"בסופה יבוא" – ואני לא מתחייבת שהניסוח יהיה בדיוק כך אלא זה העיקרון – "או מועד אחר שעליו יפרסם השר בהסכמת שר האוצר הודעה ברשומות ובלבד שאותו מועד יהיה לא לאחר ה-1 בינואר 2013".

משה כחלון: למה צריך לפרסם ברשומות?

אתי בנדלר: זה תאריך סטטוטורי אדוני היושב ראש.

אתי בנדלר: מדובר בתאריך סטטוטורי שנקבע בחוק וברור שצריך לפרסם על כך הודעה ברשומות.

נגה רובינשטיין: צריך להכניס שזה עד ה-1 במרץ 2011.

נגה רובינשטיין: השר יודיע על החלטתו עד יום 1 במרץ 2011.

אופיר אקוניס: חברים, אנחנו מצביעים על הצעת שר התקשורת.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     הצעת שר התקשורת התקבלה

אופיר אקוניס: עברנו את מועד המעבר והדברים ברורים.

אופיר אקוניס: אנחנו חוזרים לסעיף 71ד.

משה כחלון: מדובר במחסומים שיכולים להיות מחסומים טכנולוגיים כמו הפריסה כי יכול להיות שעד אז לא נהיה פרוסים.

משה כחלון: זה לא איזשהו משהו שאתה מוסיף כסף או מחויבויות.

משה כחלון: אלה לא הדברים האלה אלא מדובר במחסום טכנולוגי לחלוטין.

משה כחלון: אני מבקש עכשיו להמשיך בסעיף הזה.

משה כחלון: אני רוצה לעבור לנושא של אפיקים.

משה כחלון: על מנת לקדם את התחרות וליצור תחרות שווה בין מקבלי הרשיונות החדשים לבין בעלי הזיכיונות שיעברו למשטר רשיונות, אנחנו מתכוונים לשנות לגמרי את האפיקים.

משה כחלון: אני לא מתחייב כרגע על המספרים כי אני צריך לבוא בדברים לגבי הסדרות, אבל ערוץ 22 וערוץ 10 לא יהיו בידי בעלי הרשיונות אלא יהיו מספרים אחרים והמספרים האלה יחזרו לכבלים וללוויין.

משה כחלון: כמובן שאנחנו נמכרז את זה והכסף יעבור להפקות, גם במסגרת הכבלים והלוויין.

משה כחלון: הכסף יעבור ליצירה.

משה כחלון: לא  יהיו 22 ו-10 אלא יהיו מספרים חדשים כדי למצות תחרות אמיתית בין כל החדשים, כי אם אנחנו עושים רפורמה ועושים מהפכה ותחרות, צריך לעשות משהו אמיתי ולא להשאיר את אותו מבנה, כאילו זאת רפורמה.

אופיר אקוניס: יפה אמרת.

אופיר אקוניס: הגדרת יפה.

קריאה: זה המצב היום.

אופיר אקוניס: הייתה כאן הגדרה יפה.

אופיר אקוניס: לא כאילו רפורמה, אלא זאת רפורמה.

משה כחלון: דבר שני זה הנושא של היוצרים.

מרק מאירסון: מה עם רשות השידור?

מרק מאירסון: זה 11.

משה כחלון: רשות השידור, אנחנו לא נוגעים בה.

אתי בנדלר: גם לא בערוץ הכנסת.

משה כחלון: חברים, אלה דברים רציניים ומשמעותיים שיש להם השלכה מאוד מאוד גדולה.

משה כחלון: אני חושב שבאמת זה משהו שהוא עמוק ורציני.

משה כחלון: הדבר השני הוא הנושא של היצירה הישראלית.

משה כחלון: קשת רואה חשש לפגיעה, היוצרים רואים פגיעה בכמויות של ההפקות.

משה כחלון: הייתה אתמול הצעה מצד היוצרים.

משה כחלון: היוצרים אומרים שהם רואים פגיעה בכמות ההפקות במעבר לרשיונות אבל תיקנו ואמרו חשש לפגיעה, למרות שזה באמת לא משנה.

משה כחלון: אתמול הוצע על ידי היוצרים מנגנון של פיצוי, נקרא לזה כך, או התאמה או השלמה, מנגנון אותו אנחנו נוטים לקבל.

משה כחלון: שוחחתי עם הזכיינים שלא גילו התנגדות.

משה כחלון: לכן אדוני היושב ראש, אני רוצה להמשיך לנושא השלישי.

אופיר אקוניס: רוצים לדעת מה זה.

משה כחלון: הם ידברו.

משה כחלון: כל אחד ידבר אבל אני רוצה לעבור על הנקודות.

אופיר אקוניס: אבל זה יוצר כאן לוועדה.

אופיר אקוניס: רוצים לדעת במה מדובר.

משה כחלון: אתם תדעו, בוודאי שתדעו, כי אחרת איך נצביע על זה?

חיים אורון: אתה מציג את החוק וזה חלק מהחוק.

חיים אורון: הם בעלי אינטרסים.

משה כחלון: אין בעיה.

משה כחלון: בסדר.

משה כחלון: לגבי מחויבות עבר, צריכים לקבוע את המנגנון.

נגה רובינשטיין: אנחנו נתחיל באותו מנגנון פרוגרסיבי.

נגה רובינשטיין: המנגנון שהוצע על ידי היוצרים – שאנחנו מסכימים לעקרונות שלו אבל אנחנו עדיין צריכים לדבר על המספרים, על התוכן שלו – מתייחס לחובה הקבועה היום בתוספת השנייה לחוק הרשות השנייה, לפיה גורם שיש לו הכנסות באזור ה-500 מיליון שקלים צריך לשלם עלות של 51 מיליון שקלים – בלי התאמה מדדית כרגע – להפקות מסוגה עילית או 17 אחוזים לפי הגבוה.

נגה רובינשטיין: זה המנגנון שקיים היום.

נגה רובינשטיין: מה שהיוצרים מציעים זה שמעת שההכנסות עולות מעבר לנקודת שיווי המשקל הזאת או נקודה אחרת שתיקבע, על כל מדרגה נוספת של מאה מיליון שקלים, שיעור ההפקות שיצאו החוצה כהפקות מקור מסוגה עילית יהיה גבוה יותר.

נגה רובינשטיין: זאת אומרת, אם היום אנחנו מדברים על 17 אחוזים באותו סכום בסיס, במדרגה הבאה אנחנו נדבר על 23 אחוזים, על 25 אחוזים, על 30 אחוזים.

נחמן שי: אלה ההכנסות או שזאת תלות ישירה בגובה ההכנסות?

נגה רובינשטיין: המדרגות בנויות בגובה ההכנסות כאשר לכל 100 מיליון שקלים נוספים יש עלייה של שיעור ההוצאה.

נגה רובינשטיין: הם דיברו על 17 אחוזים, על 23 אחוזים, על 30 אחוזים.

נגה רובינשטיין: אנחנו עוד לא מגיעים לכאן עם מספרים אבל נצטרך להגיע עם המספרים הסופיים אחרי שנעשה את הבדיקה.

נגה רובינשטיין: המנגנון הזה נראה לנו גם נכון וגם הוגן מכיוון שהוא יאפשר גם לבעלי זיכיונות קיימים ובעלי רשיונות עתידיים – שסביר להניח שההכנסות שלהם לא תהיינה מאוד גבוהות – ליטול חלק במשחק מבלי שהעול יהיה כבד מדיי וגם למי שיש לו יותר רווחה, להשקיע יותר ביצירה ישראלית.

נגה רובינשטיין: בואו נזכור שהכסף הזה חוזר למסך של אותם בעלי רשיונות וזה לא כסף שהולך לאוצר המדינה.

נגה רובינשטיין: לכן ההצעה נראית לנו נכונה.

נגה רובינשטיין: היא יכולה להיות לאורך זמן ולא רק לתקופת המעבר והיא עשויה גם להגדיל בכלל את הפקות המקור שקיימות.

נגה רובינשטיין: ההצעה נראית לנו הגונה ואנחנו מקבלים אותה.

אופיר אקוניס: אני מבקש להסביר את עניין האפיקים כדי שהציבור לא יצא מבולבל כי בסוף זה יגיע אליו באיזושהי צורה באמצעות הגורם המתווך ששמו כלי התקשורת.

אופיר אקוניס: תסבירי את עניין האפיקים.

אופיר אקוניס: מה הכוונה שהם חוזרים לכבלים וללוויין ומי יקבע באיזה אפיקים זה יהיה?

אופיר אקוניס: יש כאן משהו שצריך לחשוב עליו.

נגה רובינשטיין: על מנת שייערך שינוי אמיתי בין כל בעלי הרשיונות – בין הקיימים ובין העתידים לבוא – יצאו מאותה נקודת התחלה.

נגה רובינשטיין: הרעיון שהציע שר התקשורת הוא כדלקמן: לא יהיו עוד שידורים במסגרת חוק הרשות השנייה, במסגרת האפיקים הקיימים של 10 ו-22 והמותג 10 והמותג 2 על כל מה שנמצא שם, אלא ייקבע טווח חדש של אפיקים.

נגה רובינשטיין: אנחנו כרגע לא אומרים מהו הטווח, אבל ייקבע טווח חדש של אפיקים.

אופיר אקוניס: מי יקבע אותו?

נגה רובינשטיין: שר התקשורת.

אופיר אקוניס: שר התקשורת?

נגה רובינשטיין: שר התקשורת, כן.

נגה רובינשטיין: אני אזכיר שעד עכשיו ההצעה הייתה שבמשותף יקבלו החלטה איזה ערוצים יוקצו.

נגה רובינשטיין: ההחלטה של השר היא ששר התקשורת הוא זה שיקבע את מספר האפיקים והאפיקים האלה יצאו למכרז.

נגה רובינשטיין: ככל שיהיו כספים שיתקבלו, הם יחולקו בין בעלי רשיונות קיימים ובין הוט ו-יס.

אופיר אקוניס: לגבי קבלת ההחלטה, הבנתי, אבל יש כאן שינוי דרמטי בהרגלי הצפייה של הצופה הישראלי.

אופיר אקוניס: אם אנחנו נחיה כאן בצוללת הזאת בלי לחשוב על מסעודה משדרות, כפי שאמר פעם נשיא קשת, או על הגברת כהן מחדרה, כפי שאמר מר אקוניס, אם הן לא יצאו בהבנה ברורה מהדבר הזה, אנחנו צריכים להיות כאן מאוד זהירים.

אופיר אקוניס: בסוף הרפורמה היא גם צרכנית.

נגה רובינשטיין: נכון.

נגה רובינשטיין: המטרה של הרפורמה היא לאפשר לכמה שיותר בעלי רשיונות להיכנס.

אופיר אקוניס: נכון, וזה בסדר.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

נגה רובינשטיין: מכיוון שכרגע קיימים שני עוגנים, זה נכון לשני עוגנים, אנחנו רוצים ליצור מצב עולם חדש, מצב עולם שבו יש קשת מסוימת של מספרי אפיקים שבמסגרתם ישדרו מספר בעלי רשיונות.

נגה רובינשטיין: סביר להניח שהנגישות של אותם ערוצים לא תהיה קשה לגברת כהן מחדרה או לכל אדם אחר.

נגה רובינשטיין: לא מדובר באפיקים שיהיה קשה להגיע אליהם.

נגה רובינשטיין: לכן הרעיון הזה בעינינו כרגע הוא זה שיאפשר הוספה של שחקנים חדשים.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח בחדר הזה.

אופיר אקוניס: על הוספת שחקנים ועל הגברת התחרות והפלורליזם, אין ויכוח.

אופיר אקוניס: לתת לצופה עוד ערוצים, אין על זה שום ויכוח.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מתווכחים על העיקרון אלא אנחנו מתווכחים כאן על דבר אחר או לפחות מעלים שאלה.

אופיר אקוניס: מר שחם, בבקשה.

יעקב שחם: יש שני מותגים כאשר האחד הוא 22 והשני הוא 10.

יעקב שחם: שני המותגים האלה שווים הרבה מאוד   כסף ואני מעריך אותם בעשרות מיליוני שקלים.

יעקב שחם: גופים מסחריים יהיו מוכנים, ומוכנים, לשלם כסף עבור המותגים האלה.

יעקב שחם: אני לא רואה סיבה אחת לוותר על השניים האלה.

יעקב שחם: התחרות תהיה גם אם אנחנו נוציא את שני המותגים האלה למכירה.

אופיר אקוניס: אתה מבטל את המותגים.

משה כחלון: שחם, אני מבין מה אתה אומר וזה נכון שהמותגים האלה עולים כסף אבל יכול להיות שמדינת ישראל תרוויח והכסף יחזור ליצירה.

משה כחלון: יכול להיות שהמדינה תכניס 20-30-40-50 מיליון שקלים, איזה סכום שאתה רוצה, אבל לאורך זמן, הציבור, תחרות, מדינת ישראל והיצירה הישראלית – ואני אומר את זה באחריות – ירוויחו מיליארד שקלים.

משה כחלון: על ה-50 מיליון ירוויחו מיליארד שקלים.

משה כחלון: זה השיקול שלנו.

אבי דיכטר: אני מסכים עם יושב ראש הוועדה.

אבי דיכטר: אני חושב שב-2012, אז ימלאו כעשרים שנים לערוץ 2 וכעשר שנים לערוץ 10, יש הרגלים לציבור.

אבי דיכטר: אני חושב שבמחי יד או במחי חקיקה לקחת הרגלים של עשרות שנים, זה דבר מסוכן.

אבי דיכטר: למרות שהכוונות הן טובות, לייצר תחרות, אני חושב שלפני שעושים צעד כזה צריך לבחון אותו היטב ולראות מה המשמעויות הציבוריות שלו.

אבי דיכטר: נקודה שנייה.

אבי דיכטר: בשנת 2012 אנחנו עוברים לתחרות בעולם הרשיונות.

אבי דיכטר: המעבר לתחרות קיים ואדוני השר, לשם כך אתה עושה את זה.

אבי דיכטר: כאן אתה לוקח את המעבר לרשיונות אבל מוסיף לו עוד נדבך שלא היה.

אבי דיכטר: המעבר לרשיונות יגרום לתחרות על המותגים השונים והוא יגרום לכך שלא תהי המגבלה על מספר השחקנים בשוק.

אבי דיכטר: אתה הולך צעד נוסף כאן ואומר שגם מותגים שקיימים בשוק לא כזכיינים אלא כעצם הרגל הצריכה, גם אותו צריך למחוק ולהתחיל מהתחלה.

אבי דיכטר: הדבר דומה לכך שיכול להיות שאם אדוני עשה רפורמה בשוק הסלולרי, היה אומר שלא רק שהוא מאפשר לשחקנים חדשים בשוק אלא הוא דורש מסלקום, אורנג' ופלאפון לוותר על המותגים שלהם.

משה כחלון: ערוץ 22 הוא לא שלך.

משה כחלון: נתת דוגמה לא נכונה.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

אופיר אקוניס: אדוני השר, אין ויכוח שהם בשכירות.

אופיר אקוניס: הם הסכימו לזה.

אבי דיכטר: אני אומר שזה על אחת כמה וכמה כי אדוני מבקש שתהיה תחרות על 22 אבל הבקשה הקודמת או הצעת החוק הקודמת אמרה שתהיה תחרות על 22 ועכשיו אתם אומרים שאתם כל כך רוצים תחרות, שלא רק שלא תהיה תחרות על 22 אלא תהיה תחרות.

חיים אורון: לפי מה שהוא אמר, 22 לא בתחרות.

חיים אורון: לקחו את שתי הכוסות האלה ואמרו שמתחרים על כל הכוסות כאן.

חיים אורון: זה דבר אחר.

אתי בנדלר: לא ישתמשו יותר בכוסות האלה.

חיים אורון: הכוסות האלה יהיו במקום אחר.

חיים אורון: צריך להבין על מה הוויכוח.

אתי בנדלר: אני מבינה שלא יהיה שימוש במספרים 22 או 10 על ידי אף ערוץ מסחרי ואף בעל רשיון.

אופיר אקוניס: אבל אבי אומר שבפעם הקודמת יכול היה להיות.

אתי בנדלר: ברור.

אתי בנדלר: זה שינוי דרסטי.

אופיר אקוניס: זה שינוי מהותי.

אתי בנדלר: אף פעם רשיון, לפי חוק הרשות השנייה, לא יוכל לעשות שימוש לא ב-22 ולא ב-10.

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

מנשה סמירה: ומה עם הערוץ היהודי שמוכר פרסומות?

אתי בנדלר: ערוץ יהודי, הוא לא לפי חוק הרשות השנייה.

אתי בנדלר: אינני יודעת כי לא קיבלנו את עמדת משרד התקשורת בעניין.

אופיר אקוניס: תיאורטית ערוץ הכנסת יכול להיות בערוץ 22.

אתי בנדלר: אולי ערוץ 8 יהפוך להיות ערוץ 22 או ערוץ הילדים.

אופיר אקוניס: אבי ניר בזכות דיבור.

אבי דיכטר: אני אשלים את דבריי.

אבי דיכטר: ההגיון בחוק היום היה שמתקיימת תחרות על מספר אפיקים או על מספר ערוצים.

אבי דיכטר: זאת הייתה התחרות.

אבי דיכטר: היום אתם רוצים לומר איזשהו מהלך, כאשר אפיק מסוים או זכיינים שנמצאים בו הצליחו, אנחנו נאמר לציבור שההרגלים שלו על מותגים מוצלחים, מהיום תמחקו אותם, תתעלמו מההרגלים האלה ואנחנו נרגיל אתכם להרגלים חדשים.

אבי דיכטר: אני חושב שאי אפשר להתעלם מהציבור ואני חושב שצריך לדייק.

אבי דיכטר: גם ההצעה הקודמת, משמעותה הייתה תחרות.

נגה רובינשטיין: התכלית שלה הייתה תחרות ולדעתנו היא לא מגשימה במלואה את היכולת לבצע תחרות.

נגה רובינשטיין: אני אזכיר שמשרד התקשורת בשנת 2004 ביצע רפורמה ושינה את מספרי הטלפון מתשע ספרות לעשר ספרות.

נגה רובינשטיין: באותה נקודת זמן, על אף שהמספרים הם באמת סיטואציה אחרת לגמרי מהזיכיונות שממילא מוגבלים בזמן, ממילא הרגלי הצפייה היו אמורים להיות תחומים באיזשהו אופן, המשרד שינה את מספרי הטלפון באופן כזה שלכל אדם יהיה מספר אחר עם קידומת שונה מהקידומת שהייתה קודם וזה עבר.

אופיר אקוניס: זה לא דומה.

אופיר אקוניס: הם לא ביטלו את המותגים של חברות הסלולר.

נגה רובינשטיין: קידומת 054 - היה 056 או 0546 וכל זה הפך להיות מספר אחד.

נגה רובינשטיין: היום המותג הוא גם סוג של נכס אבל הוא גם סוג של חסם בפני גורמים אחרים נוספים מלהיכנס לשוק הזה.

נגה רובינשטיין: זאת ההבנה שלנו.

אבי דיכטר: בכל מקרה, אני לא חושב שהחלטה כזאת צריכה להתקבל בחופזה כזאת כי יש לה משמעויות ציבוריות הרבה יותר גדולות.

אבי דיכטר: לא כדאי לקבל אותה בישיבה אחת, להעלות את הרעיון ולקבל החלטה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבייב ואחר כך חבר הכנסת שי.

רוברט טיבייב: אנחנו מבינים שאנחנו נכנסים למשחק אחר לגמרי אבל השאלה היא אם לא ניכנס לאיזושהי אנדרלמוסיה ואחר כך לא נצא ממנה.

רוברט טיבייב: זאת השאלה.

אופיר אקוניס: אני מסכים שזאת שאלה.

אופיר אקוניס: בדיוק בזה אנחנו דנים עכשיו.

אופיר אקוניס: זאת באמת שאלה גדולה ואנחנו ננסה למצוא לה פתרון שמצד אחד יגביר את התחרות ויאפשר איזה רציונל מסוים מהצד הציבורי והצרכני מהצד השני.

רוברט טיבייב: המשחק הוא אחר לגמרי.

אופיר אקוניס: על זה בדיוק אנחנו מדברים כאן.

נחמן שי: אני חושב שאי אפשר לקבוע קו התחלה כאילו לא היו דברים מעולם.

אופיר אקוניס: אל תיקח את זה אישית.

אופיר אקוניס: אתה עשית את זה בתפקידיך הקודמים.

נחמן שי: כן, אבל אני לא חי את העבר.

נחמן שי: זה בסדר שניגשים לקו התחלה.

נחמן שי: אני חושב שמעבר מזיכיונות לרשיונות, בסך הכל זה שינוי גדול ומבורך, אבל אי אפשר למחוק את השחקנים ששיחקו עד עכשיו במשחק הזה או במערכת הזאת ולהתעלם.

נחמן שי: צריך לתת להם בכל זאת להכיר בהישגים שלהם ובעבודה שהם השקיעו, ולתת להם אפשרות.

נחמן שי: אני חושב שהרעיון המקורי גם היה בעייתי אבל הוא היה לגמרי לא רע – שישלמו, יתחרו ונראה מה יהיה.

נחמן שי: יכול להיות שהם היו משלמים הרבה כסף והציבור היה יוצא נשכר באופן שסכומי הכסף האלה, לפי דעתי גבוהים, היו עוברים להפקות והיו מזינים את המסך של ערוץ 2.  לדעתי היום אנחנו עושים מעשה לא נכון בעיניי.

נחמן שי: אנחנו נוטלים מהם את ההשקעות הכבדות שהם השקיעו ואני חושב שהם משלמים מחירים כבדים ועוד ישלמו עבור המעבר מזיכיונות לרשיונות.

נחמן שי: בנושא הזה לא הייתי פוגע בהם אלא נותן להם לפחות הזדמנות לעמוד על כך ולשלם את המחיר המתבקש.

נחמן שי: גם לחדשים שייכנסו תהיה זכות שווה וגם הם יוכלו להשקיע, אם הם רוצים, במותג מסוים ולקבל אותו.

נחמן שי: אני חושב שבעניין הזה הרחקנו לכת.

חיים אורון: אני אתחיל בסיפור.

חיים אורון: אחרי הוועידה הקומוניסטית של חרושצ'וב, המפלגה הקומוניסטית האיטלקית הלכה פעם ראשונה לבחירות והיה להם ברור שאם הם הולכים עם הצבע הדומיננטי שלהם, הצבע האדום, הם נגמרים.

חיים אורון: אז הם פתחו קמפיין ארוך ואמרו שהירוק הזה הוא אדום, והם הצליחו.

חיים אורון: אבי, אתם מומחים פי מאה ממני בזה.

חיים אורון: אגב, זה קרה למסחר הישראלי לא פעם.

חיים אורון: זה נכס וזה לגיטימי לגמרי שאתם רוצים להשאיר אותו אצלכם ואני במקומך הייתי עושה את אותו הדבר.

אופיר אקוניס: מפלגה קומוניסטית שאומרת עולם ישן נחריבה.

אופיר אקוניס: זה הרעיון.

חיים אורון: אני דווקא הלכתי לעולם חדש נבנה ולא עולם ישן נחריבה.

חיים אורון: אני הייתי הולך עוד צעד יותר רחוק מזה.

חיים אורון: ה-22 ו-10 לא מונחים על השולחן כי גם הוט ו-יס מתחרים בכל מיני מקומות.

חיים אורון: אל תתן אותו לאף אחד.

חיים אורון: יש בלוח הספרות אין סוף ספרות ותציע ספרות כך שלא ייווצר מצב שכאילו לקחת מהם נכס שהוא לא נכס שלהם ואתה צודק שהוא נכס שלך אבל ללא ספק הם השביחו אותו והם השקיעו בו, אבל הם נשארו אתו.

חיים אורון: הרצון ליצור מצב יותר נכון לכניסה של מתחרים חדשים שכולנו מתפללים את התפילה הזאת, זה עולם חדש.

חיים אורון: אני מתפלל למען התחרות אבל אני אומר שניצור מצב שלא יתחילו מהתחלה.

חיים אורון: אם אני צריך לשקול את הנזק בין קיבוע הרגלי הצריכה של הישראלי בערוצים הקיימים ובין האפשרות לפתוח אותם, אני חושב שמשך הזמן המאוד ארוך שיהיה לכם לחנך את הציבור שמתאריך מסוים הדבר הזה הוא זה.

חיים אורון: אני בטוח שאם רשת וקשת לא ילכו ביחד, אז אחד יוותר על הדבר הזה וכנראה יעשה חשבון שזה כדאי לו.

חיים אורון: אם ילכו ביחד, הם ילכו ביחד.

יפה ויגודסקי: שאלה שאולי היא איזוטרית.

יפה ויגודסקי: על פי חוק הטלוויזיה החינוכית יש לה רצועות בערוץ 2.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: אישרנו את זה בפעם הקודמת.

יפה ויגודסקי: נכון.

יפה ויגודסקי: איפה זה נמצא עכשיו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היכן שנמצא אבי ניר, שם את נמצאת.

אופיר אקוניס: הערוץ הזה לא יהיה קיים.

אופיר אקוניס: שמעתי את השאלה והשאלה היא שאלה נכונה.

אופיר אקוניס: נתנו להם עוד שלוש שנים לשדר ברצועה היומית בערוץ 2.

יפה ויגודסקי: עכשיו מוחקים את הערוץ הזה.

יפה ויגודסקי: אין יותר ערוץ 2 וגם לי יש הרבה מאוד השגות על העניין הזה כי אני לא חושבת שלקחנו בחשבון את העניין של הרגלי הצפייה.

אופיר אקוניס: נגה, תסבירי בבקשה את כל העניין הזה.

אופיר אקוניס: נדמה לי שההסבר כאן גרם לבלבול אפילו שלי.

אופיר אקוניס: אנחנו על המסך.

אופיר אקוניס: תסבירי מה יהיה, מה יקרה עם השאלה של יפה ומה יקרה לצופה.

אופיר אקוניס: האם לזה התכוונו חברי הכנסת טיבייב ושי?

נגה רובינשטיין: עוד כמה דקות נתייחס לזה.

אופיר אקוניס: ערן, לאוצר יש עמדה כאן?

אופיר אקוניס: אין עמדה.

אופיר אקוניס: תודה.

אתי בנדלר: אין עמדה, זה אומר מסכימים או שאתם רוצים לגבש עמדה?

אתי בנדלר: מה זה אומר אין עמדה?

אתי בנדלר: מסכימים.

אופיר אקוניס: מסכימים.

יפה ויגודסקי: אני רוצה להצטרף לדבריו של חבר הכנסת אורון.

יפה ויגודסקי: יש כאן נכס ואני חושבת שלא לקחו בחשבון את המושג של הרגלי צפייה ולא ברור לי איך דרך השוויון מוותרים על נושא של הרגלי הצפייה כי ההפך הוא הנכון.

יפה ויגודסקי: אני חושבת שהתחרות תהיה גדולה יותר אם משאירים את הנכס הזה.

יפה ויגודסקי: מה שברור מעל לכל ספק זה שהנכס הזה לא יכול לעבור חינם לאף אחד.

יפה ויגודסקי: זאת אומרת, בתוך כללי המשחק האלה, אם מחליטים  ש-2 ו-10 לא קיימים, המספרים האלה לא קיימים והם לא ניתנים במתנה לאף אחד, לא לכבלים ולא ללויין, כי הרגלי צפייה הם הרגלי צפייה.

אופיר אקוניס: אולי הרייטינג של ערוץ 23 מעלה פלאים.

נחמן שי: אולי הם בתוך הקפסולה שמעלה את האנשים.

אופיר אקוניס: מר מוקדי, בבקשה.

יורם מוקדי: כבוד היושב ראש, אני לא יודע מה עמדתנו כיוון שאני לא יודע מה עומד בדיוק על הפרק וגם השר אמר שלא ברור איזה אפיקים, אבל דבר אחד צריך להיות ברור.

יורם מוקדי: יש הסדר קיים, ערוץ 2 נמצא וכך גם ערוץ 10 כי מישהו יום אחד ואמר תעבירו.

יורם מוקדי: הפקיעו לנו את האפיקים האלה כדי להעביר ערוצים אחרים בשם הטלוויזיה המסחרית.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על המעבר מ-1-2 ל-10.

יורם מוקדי: לא. אני מדבר על כך שיש אפיק.

יורם מוקדי: אגב, פעם הם שידרו באפיק 1 ו-2 ואחר כך עברו ל-11 ו-22 ואני נותן הרבה קרדיט לטלוויזיה המסחרית שתדע למצוא את עצמה בסביבה אחרת.

יורם מוקדי: אבל אם הולכים להסדר כזה ואומרים לנו שפעם הפקענו לכם את 10 ו-22, עכשיו נחזיר לכם את 10 ו-22 ונפקיע לכם משהו אחר, אז ברור שלא יפקיעו לי גם את 10 ו-22 וגם את האפיקים האחרים.

יורם מוקדי: צריכה להיות לוגיקה וצריך לזכור שכיוון שאנחנו רוצים לעזור לצופים, ומרבית מנויי וצופי הטלוויזיה הם מנויי כבלים ולוויין, הוט ו-יס, לכן יש הגיון רב ברצף של ערוצים, ברצף ומיקום, ואם אנחנו לא רוצים לפגוע בצופים, לא נשב כאן ונזרוק כל מיני רעיונות על כך שלא יהיה יותר 22 אלא פשוט נדלג מ-21 ל-23 או נעביר ערוצים מכאן לכאן.

יורם מוקדי: יש הגיון רב מאוד ברצף של ערוצים, במיקומם של ערוצי סדרות ביחד וערוצי סרטים ביחד, ולכן הדבר הזה צריך להיעשות.

יורם מוקדי: אני רק רוצה להוריד מהשולחן את המחשבה שאם אתם החלטתם שאתם רוצים לקחת מהם את 22, אז עכשיו לאף אחד לא יהיה.

אתי בנדלר: לא יהיה לאף אחד מבעלי הרשיונות לפי חוק הרשות השנייה.

יורם מוקדי: עורכת הדין בנדלר, זה מה שאת אמרת וזה בסדר.

אתי בנדלר: עכשיו הבנתי את ההצעה של משרד התקשורת.

יורם מוקדי: אני לא ביקשתי שתפקיעו ולא ביקשתי שתחזירו.

אתי בנדלר: מה אתה מציע?

אתי בנדלר: מה אתה מבקש?

יורם מוקדי: לוקחים לך בכוח ועכשיו אומרים לי שגם אני לא אשדר שם.

יורם מוקדי: אז שלא ייקחו לך בכוח.

יורם מוקדי: כבוד יושב ראש הוועדה, מישהו פעם החליט שאני לא חי מפרסומות והערוצים שלי לא מתחרים על רייטינג, וזאת המציאות בה אני עובד.

יורם מוקדי: אני כן במצב בו אני צריך לשים את הערוצים שלי במקומות בהם לצופה יהיה נוח לראות ויהיה רצף מסוים.

יורם מוקדי: יש כמות מסוימת שכבר הופקעה.

יורם מוקדי: מישהו יום אחד החליט שזה 9, אחרי כן 24, ועכשיו יחליט על 22 ועל 10 ועל חינוכית 23, ועל מוזיקה 24.

יורם מוקדי: אם אתם רוצים עכשיו לקחת את האפיקים האלה למקום אחר ולתת אחרים במקומם, זה בסדר גמור, אבל אל תאמרו לי עכשיו שלא אגע ב-22 וב-10.

יורם מוקדי: אם אתם רוצים עכשיו בשם התחרות להפקיע משהו אחר, בבקשה, אני אשים בערוץ 22, ואני מבטיח שאני לא אשים בו ערוץ מסחרי אבל אל תבואו אלי ותאמרו לי גם עכשיו שלא אשתמש בדבר הזה כי אין מספיק מקום בנדל"ן הזה לרצונות של כולם.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמנם איחרתי לישיבה אבל הבוקר הייתה לי הפתעה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בהחלטה יש הגיון כמו שאמר חבר הכנסת אורון ושים לב, בזמן האחרון זאת לא פעם ראשונה שהוא מסכים עם הקואליציה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש הגיון בהחלטה שלך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ההחלטה הזאת קצת מוזרה לי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני יכולה להבין את ההגיון שבה אבל אין לי ספק שתהיה בעיה – כרגע דיבר מוקדי ובטח עוד מעט ידברו מ-יס – כי כאשר יבוא הזמן בו נחליט באיזה אפיקים מדובר, הם בטוח יעמדו על הרגליים האחוריות כי הרי לא ניתן 300 או 180 או 400 אלא נרצה שזה יהיה בפורמט יותר נורמלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שיהיה כאן מאבק לא קטן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ברשותך, כמה שאלות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הייתי רוצה קודם כל לדעת מה קורה עם ערוץ הטלוויזיה החינוכית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם היא חלק מאפיק 2, אז לאפיק 2 יש זכיינים ואולי צריך פשוט להלביש אותה כעגלה לכל מכרז של קשת ורשת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם מדברים על הגיון כלכלי, על כך שהתחרות הגדולה תביא לנו יותר כסף מאשר מכרז לאפיק 2 ו-10.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם יש איזה שהם נתונים כלכליים כמה כסף באמת תביא לנו התחרות בטווח ארוך וכמה כסף יכולים להרוויח ערוץ 2 ו-10 בגין הגשה למכרז?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם יש לכם נתונים כאלה, תאמרו אותם, כי אם לא, על מה אנחנו מדברים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מאוד חשוב לי לומר משהו לגבי החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מניחה שאם אנחנו מחליטים שאפיק 2 ו-10 עוברים למקום אחר, אסור לקחת מהם את החדשות כי משהו צריך להשאיר בצביון אותו הם בנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם החלטנו שהאפיק הוא לא שלהם, החדשות בעיניי צריכות להיות של כל חברה והן צריכות להישאר אצלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי גם ב-300, תקראו לערוץ שלכם 2 או 10.

אתי בנדלר: ערוץ 10 מופקע לטובת העניין.

אתי בנדלר: זה סימן מסחרי של המדינה.

אתי בנדלר: הרעיון הוא שלכל בעל רשיון תהיה חברת חדשות.

אתי בנדלר: זאת אומרת, יהיו מספר חברות חדשות אבל אם כך, לא תהיה לא חברת החדשות של ערוץ 10 ולא חברת החדשות של 22.

אופיר אקוניס: תהיה חברת החדשות של ערוץ זה או זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו לוקחים להם את זה – אם זאת תהיה ההחלטה כאן, למרות שאני מבקשת לא לקבל החלטה כאשר אין לנו נתונים כלכליים שמראים שהתחרות הזאת תביא לנו יותר כסף ממה שהם יכולים לקנות את האפיקים 2 ו-10 ונשקיע את זה בסוגה עילית – אני רוצה להציע כאן מלכתחילה שלא נוגעים בחדשות.

אופיר אקוניס: כבוד השר, האם אפשר לחשוב על משהו שיכול לאזן את הבעייתיות בה נתקלנו בה עכשיו?

אופיר אקוניס: אתה הצעת שאתה תקבע  וכי הסמכות תהיה שלך אחרי התייעצות עם המועצות.

אופיר אקוניס: האם אפשר שיהיה רצף הגיוני -  אם צריך לכתוב את זה, אולי גם נכתוב את זה -  בו ישודרו כל ערוצי הברוד קסטינג, 1, 2, 3, 4 ואם יהיה 5, 6 ו-7, הם יהיו כמובן שבעה בעלי רשיונות ושם זה יהיה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, בדבוקה על השלט ולא פרוס הלאה.

משה כחלון: כמובן שזאת הכוונה עם המגבלות הקיימות אבל אין לנו כל כוונה לשים את ערוץ אחד ב-21 ואת השני ב-39 וכולי.

משה כחלון: מדובר על רצף ככל שניתן אבל הכוונה היא ליצור דבוקה של מספרים עוקבים.

משה כחלון: אני צריך לתת ליוליה שתי תשובות ואחת אני אשיב ואת השנייה תיתן נגה.

משה כחלון: לגבי החדשות, אמרתי לפני שהגעת שמבחינתי אני כבר רואה את הרפורמה ואיך היא נראית.

משה כחלון: דבר אחד עדיין לא סגור וזה בעייתי, ואני מסכים אתך, וזה נושא חברות החדשות.

משה כחלון: הנושא הזה לצערי לא ייסגר היום כי יש שם בעיות משפטיות ובעיות חוקיות.

משה כחלון: אנחנו נצטרך למצוא את הדרך לעשות את זה מבחינה משפטית.

אופיר אקוניס: מבלי לפגוע באף אחד.

אופיר אקוניס: אני באמת מקווה שאני לא פוגע ולא אפגע אבל אני חושב שזה בדיוק הסיכום.

אופיר אקוניס: אתם הרי מכירים את תפיסותיי.

אופיר אקוניס: הפלורליזם בחדשות בישראל הוא נמוך.

אופיר אקוניס: אני מצטער, אני באמת מקווה שאני לא פוגע כאן באף אחד, אבל אני אומר לכם את זה לא כחבר כנסת מסיעה מסוימת אלא כאזרח בישראל שמדי פעם צופה במהדורות החדשות.

אופיר אקוניס: לצערי הן לא מגוונות מספיק.

קריאה: כי זאת המציאות.

אופיר אקוניס: לא, זה להאשים את המציאות.

אופיר אקוניס: כאשר יש פאנל לא מאוזן, זה לא לשנות את המציאות אלא זה לשנות את הפאנל.

אופיר אקוניס: זה ממש לא בעיני המתבונן ואני יודע טוב מאוד על מה אני מדבר.

אופיר אקוניס: כך זה גם אצלך וגם אצל מר וייס.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר לזכותה של רשות השידור, שם הפאנלים והשיח הם המאוזנים ביותר והם צריכים להיות מאוזנים גם בערוצים המסחריים.

אופיר אקוניס: אמרתי שאני מקווה שאני לא פוגע באף אחד, אבל לך עכשיו לרחוב ותשאל האם חדשות 10 או חדשות 2 הן מאוזנות או מביאות לידי ביטוי את השיח הציבורי בישראל, ואני מהמר שהתשובות יאמרו לא.

אופיר אקוניס: אנחנו נצא להפסקה.

אופיר אקוניס: אנחנו מחדשים את הישיבה.

נחמן שי: בהקשר לדיון הקודם על ה-12-13, אמנם לא הייתה הצבעה בעניין הזה.

אופיר אקוניס: הייתה.

נחמן שי: לכן אני רוצה לרשום הסתייגות בנושא של מתי מתחילים, ב-2012 או ב-2013 ואני רוצה להשאיר את ועדת הכלכלה במעמד של הסתייגות.

לאה ורון: לסעיף ההגדרות, להגדרת תקופת מעבר.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: אני מקווה שאנחנו נמצא את דרך המלך.

אופיר אקוניס: זה נרשם ויבוא לידי ביטוי.

נחמן שי: אני רוצה שתהיה הסתייגות שלי.

אופיר אקוניס: מר אילון הודיע לי שהוא מוותר על זכות הדיבור.

אופיר אקוניס: מר אבי וייס.

אבי וייס: תודה אדוני היושב ראש.

אבי וייס: כבוד השר סייג בתחילת דבריו את עניין חברת החדשות אבל חברת הכנסת ברקוביץ’ העלתה את זה שוב.

אבי וייס: אני רוצה להציג כאן את מה שעלול להתרחש.

אבי וייס: אם אין ערוץ 2, זה אומר שבמחי יד מחקתם את חברת החדשות של ערוץ 2. אם לא מוצאים איזשהו פתרון יצירתי לעניין הזה, חברת החדשות של ערוץ 2 נסגרת כי אף אחד לא יודע מי יזכה ביתר הערוצים המסחריים, האם ייקחו את חדשות ערוץ 2 או לא ייקחו אותן.

אבי וייס: בשלב זה בתוך זמן קצר – ולהערכתי אני מדבר גם על הערוץ האחר, על ערוץ 10 – עלי לפטר כ-400 עובדים כי אין בעל בית, אין ערוץ 2, אין מכרז על אפיק 22, ולכן יש כאן לא מעט דברים שהם בגדר לוט בערפל.

אבי וייס: אני לא כל כך מבין איפה מעמדנו אלא אם כן כבר עכשיו מראש ומהיום מגדירים שבעלי הבית של ערוץ 2, קשת ורשת, הם בעלי הבית בעתיד של חברת החדשות של ערוץ 2.  להערכתי זה הפתרון היחיד ההגיוני נכון להיום כדי לאפשר לחברת החדשות של ערוץ 2 להתקיים.

אבי וייס: אם זה לא קורה, 400 עובדי חברת החדשות הולכים הביתה.

לאה ורון: אתה מוכן לחזור על הפתרון שאתה מציע?

אבי וייס: ההצעה שלי היא להגדיר שבעלי חברת החדשות של ערוץ 2 – אני מניח שגם חברת החדשות של ערוץ 10 – בעלי הזיכיון של חברת החדשות של ערוץ 2 דהיום, הם יהיו בעלי הזיכיון או בעלי הבית של חברת החדשות בעתיד.

אבי וייס: אחרי כן הם יתמחרו ביניהם כי אחרת במצב כזה, במצב היום, זה מעבר לדלת.

אבי וייס: הרפורמה היא בעוד שנה.

אבי וייס: כלומר, אם אני צריך לסגור היום חוזה עם מישהו, אני לא יכול לעשות זאת.

אבי וייס: אם אני צריך להאריך חוזה בנווה אילן, אני לא יכול כי בעוד שנה אין דבר כזה כמו חברת החדשות.

אבי וייס: אני לא מבין את ההגיון של כל הדבר הזה אפרופו חברת החדשות.

קריאה: שאלה קשה.

נגה רובינשטיין: שאלה קשה אבל התשובה לא כל כך מסובכת.

נגה רובינשטיין: יוחלט מה שיוחלט בסופו של דבר בעניין חברת החדשות כפי שאמר השר, אבל המצב המשפטי הקיים, זה המצב שנהג גם בשנת 2005 כאשר טלעד נאלצה להיפרד מחברת החדשות, זה שעם תום תקופת הזיכיון נגמרת האחזקה במניות הרכוש של חברת החדשות, של בעלי הזיכיונות הקיימים.

נגה רובינשטיין: זה המצב הקיים.

נגה רובינשטיין: אפשר להחליט על העברת המניות שהאחזקה בהן נגמרת בשנת 2005.

אבי וייס: אם היא נגמרת ואין ערוץ 2 יותר?

אבי וייס: את מציגה כאן מצב לא ממש מדויק.

נגה רובינשטיין: אם היית היום בשנת 2014, לא היית יודע מי בעלי הבית שלך בשנת 2015.

אבי וייס: אבל היה ערוץ 2.

נגה רובינשטיין: היום ניגשים מי שהיו ניגשים למכרז והיו מקבלים זיכיון על אותה חברת חדשות.

נגה רובינשטיין: גם כעת ניתן לקיים מכרז בין המתמודדים על הרשיונות על חברת החדשות.

נגה רובינשטיין: אפשר להחליט בסופו של יום שבמקום לחזור למדינה ושהיא תמכרז אותה לגורם שלישי, יישארו על אף המצב הקיים בידי הזכיינים, אבל זאת לא הסיטואציה שקיימת כעת.

אבי וייס: גבירתי, את הצגת כאן את דוגמת טלעד אבל אני חושב ומשוכנע שהיא לא רלוונטי כי טלעד עזבו ב-2005 כאשר יש ערוץ 2 וחדשות ערוץ 2 ויש אפיק שנקרא 22.

אבי וייס: במצב הזה החדש שאתם מציגים כאן היום לראשונה, לא דובר על זה עד היום, אין אפיק שנקרא ערוץ 22.

אבי וייס: לכן חברת החדשות של ערוץ 2 נסגרת.

אבי וייס: אני חושב שזאת טעות קשה ולהערכתי יש פוליטיקאים שרוצים להחליש את כל חברת החדשות ואולי למזער את חברת החדשות של ערוץ 2 כי זה מאוד נוח לפוליטיקאים, כך שהיא תהיה דבר קטן, לא חשוב ואולי לא רלוונטית.

אבי וייס: אני משוכנע שאם היום לא מוגדר שהרצון שלכם לסגור את הערוצים 10 ו-22, אם המצב שבו בעלי הזיכיון היום – רשת וקשת – הם לא הבעלים בעתיד של חברת החדשות, חברת החדשות נסגרת.

אבי וייס: את אומרת שילכו על מכרז.

אבי וייס: זאת אומרת, גם על האפיק יהיה מכרז ואחרי כן, אחרי האפיק, הם יצטרכו לשלם עוד מאות או  עשרות מיליוני שקלים עבור חברת החדשות כשהיא שלהם.

אבי וייס: אני לא מבין את העניין הזה.

אופיר אקוניס: בהזדמנות הזאת אני רוצה לאחל בריאות לחבר הוועדה ישראל חסון.

אופיר אקוניס: דיברתי אתו אתמול ואיחלתי לו בריאות בשמי ואני מניח שכל הנוכחים כאן מוסרים לו בריאות מהירה.

משה כחלון: אבי, אני מציע שלא נלך יותר מדיי רחוק.

משה כחלון: אני מסכים אתך שזה שינוי משמעותי.

משה כחלון: אמרתי בתחילת הדיון שצריך למצוא מענה משפטי כדי להסדיר את המצב הזה.

משה כחלון: נכון, אני אמרתי שיש בעיה ואמרתי זאת ראשון.

משה כחלון: יש כאן בעיה.

משה כחלון: אין צורך לומר שהפוליטיקאים רוצים להחליש ואני חושב שזה מיותר שהדברים האלה ייאמרו לפרוטוקול, במיוחד כאשר אני אומר בתחילת הדיון שנתקלנו בבעיה בחברת החדשות.

משה כחלון: נטיית לבי באופן אישי היא כן להשאיר אותה ואנחנו מנסים למצוא את הדרך.

משה כחלון: אל תשכח שמדובר במוצר שהוא לא שלך.

משה כחלון: עם כל ההסתייגויות, בסוף הוא לא שלך, משפטית.

משה כחלון: הגנה מן הצדק שלך אבל זה לא שלך.

משה כחלון: לכן מנסים למצוא את הדרך ואני חושב שזה גם הדבר הנכון.

משה כחלון: לא צריך להתחיל לתקוף ולומר שרוצים להחליש.

משה כחלון: אני חושב שזה לא המקום.

משה כחלון: תן לנו את הזמן שלנו.

אבי וייס: אם כך, את המשפט הזה אני מבקש למחוק מהפרוטוקול.

משה כחלון: יש מספיק דברים רעים על הפוליטיקאים ולא צריך להוסיף עליהם.

מנשה סמירה: אדוני היושב ראש, על הפרק עוד חודשיים תקציב חברת החדשות ל-2011.

מנשה סמירה: אם זה לא שלהם, אין תקציב.

אופיר אקוניס: זה יהיה לפני.

נחמן שי: אני מאוד מוטרד ממה שאתה אומר.

נחמן שי: קודם כל מהתחושה שמישהו רוצה לפגוע בחדשות בכלל ובכם בפרט, כי נדמה לי שלא הייתה כוונה כזאת בשום מקום, ואם היא קיימת, צריך להוריד אותה באופן מיידי מהשולחן.

נחמן שי: הלא ידעתם – לא שאני שמח על זה ואני גם לא מסכים – שזה הולך להיות נושא למכרז.

נחמן שי: בעיניי זה מגוחך, אבל זאת הייתה כוונת המחוקק, שערוץ 2 ילך לכיוון אחד וחברת החדשות, או שהיא תלך אתו או שהיא תעמוד למכרז.

אבי וייס: אומרים שאין יותר אפיק 22.

אופיר אקוניס: אומר מר וייס שלא יהיו חדשות 2 כי לא יהיה ערוץ 22.

נחמן שי: אבל היה עשוי להיות מצב שבעלי הבית הנוכחיים נודדים לערוץ 48 או 52 וגם מתמודדים עליהם ולוקחים אתכם.

אבי וייס: לא.

נחמן שי: אם הם לא היו זוכים ב-2.

אבי וייס: הם לא היו לוקחים אותם כי  הם טענו שאנחנו שייכים לאפיק.

נחמן שי: נכון, אני יודע.

אבי וייס: ולכן לא היינו הולכים אתם.

נחמן שי: נכון, אבל אם הם לא מצליחים ועוברים ל-45 ורוצים אתכם מאוד ומשקיעים בכם את ההשקעה הראויה, הם לוקחים אתכם ל-45.

מנשה סמירה: הוא לא מדבר על אי החלפת בעלי הזיכיון.

מנשה סמירה: החדשות צמודות ל-2.

מנשה סמירה: מי שיזכה, מקבל גם את זה וגם את זה.

אופיר אקוניס: שר התקשורת הודיע, ואנחנו קיבלנו את עמדתו, שבישיבה הבאה ידונו בנפרד בחברת החדשות.

אופיר אקוניס: הוא גם הודה ואמר שלדבר עדיין לא נמצא הפתרון.

אופיר אקוניס: אבי, תודה, שמענו את ההערה שלך ואנחנו נדון בה.

אופיר אקוניס: זה מצריך מחשבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לבקש לא להצביע על זה היום?

אופיר אקוניס: על חברת החדשות?

אופיר אקוניס: אנחנו לא מצביעים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, על האפיקים.

אופיר אקוניס: תכף נסכם את הדיון ונצביע.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: גברת בשרי.

מיטל בשרי: ההצעה של משרד התקשורת היא מאוד גורפת וזה הפתרון לפיו היושב ראש דאג למסעודה משדרות.

מיטל בשרי: גם אנחנו דואגים לכל הצרכנים בשדרות.

מיטל בשרי: זה הפתרון שיקל על הצרכנים לחפש את אותם הערוצים וזה יהווה גם תחרות אמיתית, כך שאפשר יהיה מערוץ אחד לשני ביתר קלות ולהסתגל למעבר הזה מאפיקים 2 ו-10 בעצם העובדה שיהיה רצף של מספרים.

מיטל בשרי: אנחנו מבקשים שעל מנת לשמור על רצף המספרים האלה, נשמח אם זה יעוגן בהצעת החוק הנוכחית.

אופיר אקוניס: המועצה לצרכנות תומכת בעיקרון של הרצף.

אופיר אקוניס: זה דבר חשוב.

אופיר אקוניס: צריך להכניס את זה כך שזה יהיה כתוב.

משה כחלון: כן, אבל יש לי שאלה לאנשי המקצוע כי אני פשוט לא יודע.

משה כחלון: לגבי ה-HD, אם אנחנו תיאורטית מחליטים על 12, 13, 14, 15, 16.

אופיר אקוניס: לא על המספרים עצמם אלא על עיקרון הרצף.

משה כחלון: אם זה יעבור ל-HD, יצטרכו עוד.

יורם מוקדי: תהיה תקופה מסוימת במסגרתה – אם הערוץ הוא חופף לגמרי – בממירים חדשים אפשר לראות את זה מיד ב-HD.

יורם מוקדי: עד אז, בדיוק כמו שאנחנו נוהגים היום וכפי שנוהג הערוץ הראשון בשידורי ה-HD שלו, עוברים בינתיים לאפיק אחר בתקופת הביניים.

מנשה סמירה: עדיין יצטרכו שני אפיקים.

אתי בנדלר: זה יהיה 11 ו-511.

אופיר אקוניס: זה המצב הקיים היום.

מנשה סמירה: גם ערוץ 3 שלי שהוא ערוץ יקר לי, נמצא ב-503.

קריאה: בעוד כמה שנים זה יתמזג ויהפוך להיות אפיק אחד.

אופיר אקוניס: את ההחלטה לגבי חברת החדשות, אנחנו נדחה.

אופיר אקוניס: אני שמח שהתקבלה הצעתנו המשותפת – שלי ושל שר התקשורת – בתמיכה של המועצה לצרכנות, שזה דבר מאוד חשוב.

אתי בנדלר: אולי כדאי שהשר יחזור על דבריו כי חשוב מאוד שהם ייאמרו.

משה כחלון: חברי הכנסת ביקשו לציין.

משה כחלון: אני חשבתי שצריך יהיה להשאיר את זה, אבל אם אתם רוצים שנחליט עכשיו על 12, 13, 14, 15, 16.

משה כחלון: כעת יש לנו שתי חברות, עם רשת-קשת זה שלוש חברות ואנחנו משאירים שניים פנויים לעוד שני בעלי רשיונות, אם יהיו וכאשר יהיו.

משה כחלון: כל עוד אין שחקנים אחרים ולא נכנסים לשוק, החברות ימשיכו לשדר בזה, אבל ביום שיש רשיון, זה משתנה.

נחמן שי: אני רוצה לתמוך בזה.

נחמן שי: אני חושב שזה נכון כי יש לנו כבר רצף של ערוצי ברודקאסט, מ-10 ואילך.

נחמן שי: 10 לא יהיה, אבל יש את 11.

משה כחלון: ודאי.

משה כחלון: זה ימשיך להיות.

נחמן שי: אני חושב שזה נכון.

נחמן שי: 10 לא יהיה שם, אבל אם אנחנו מדברים על הרגלי צפייה, הציבור יודע שמ-10 ואילך הוא מקבל ערוצי ברודקסט, אז זה נכון.

נחמן שי: זאת מהפכה עולמית שאני חושב שהכבלים והלוויין יתנגדו לה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן הצעה ל-3 ו-4.

אופיר אקוניס: לא נתחיל עכשיו את משחקי המספרים.

אופיר אקוניס: אתם יודעים שזה לא יהיה.

אופיר אקוניס: יש כאן הצבעה על העיקרון.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים עכשיו על העיקרון שלא יהיה שימוש בשידורים מסחריים בערוצים 22 ו-10 מתוך התפיסה של הגבלת התחרות שהציע משרד התקשורת.

אופיר אקוניס: אנחנו מקבלים את עיקרון הרצף של הערוצים המסחריים שפועלים בחוק הרשות השנייה והם יהיו -  ערוץ 11 נשאר ואנחנו לא נוגעים בו – בין 12, 13, 14, 15, 16, ואם יהיה צורך בעוד, נוסיף.

אופיר אקוניס: אנחנו כרגע יוצאים מנקודת ההנחה הזאת.

אופיר אקוניס: לקראת הדיון הבא משרד התקשורת יציג את ההצעות לגבי חברות החדשות.

אתי בנדלר: בשינויים המתחייבים.

אבי דיכטר: אני מבקש להודיע בשם קשת שהמצב כפי שניסחת אותו אדוני, בו בערוץ 22 ו-10 לא יהיה שימוש מסחרי אבל עשוי או עלול להיות בהם שימוש אחר ---

לאה ורון: לא יהיה בהם שימוש לבעלי הרשיון לפי חוק הרשות השנייה.

אבי דיכטר: יכול להיות בהם שימוש אחר של ערוצים.

אתי בנדלר: תסתכלו על מר אילון ועל מר מוקדי ותראו את החיוכים שלהם, כך שתבינו שיהיה שימוש.

אבי דיכטר: אני רוצה לומר את עמדתנו.

אופיר אקוניס: זאת הצעת שר התקשורת והוא מייצג את הממשלה.

אופיר אקוניס: זאת עמדת הממשלה.

אבי דיכטר: אני מבקש להביע את עמדתנו.

אבי דיכטר: אם אתם מתנגדים, תאמרו, אבל אני רוצה לומר את עמדתנו.

אבי דיכטר: אנחנו מתחרים על צופים ולא רק בתחום המסחרי.

אבי דיכטר: משמעות ההחלטה הזאת היא שלעניות דעתי היא דורשת שיקול דעת הרבה יותר נרחב והיא אומרת שבערוץ 22 ובערוץ 10 שיש שם הרגלים של עשרים שנים ועשר שנים בהתאם, הצופים יגיעו לשם.

אבי דיכטר: אנחנו במשחק סכום אפס ואנחנו נשלם על זה במחירי צופים.

אבי דיכטר: המעבר לערוצים שבמשך שנים התרגלו שהם לא ערוצי ברודקסט, במחי החלטה מהירה הוחלט שמדובר על ערוצים 11 עד 15 – לא ערוצים 1 עד 5 – כאשר ההנמקה היחידה שאני שמעתי היא ערוץ 1. לא מספיק שילמנו בעבר על ערוץ 1 אלא גם עכשיו כנראה אנחנו צריכים לשלם על ערוץ 1.     	השילוב של שני הדברים האלה לעניות דעתי – אני לא עשיתי שיקול כלכלי – היא בדיוק הפוכה ממה שהתכוונתם.

אבי דיכטר: התכוונתם לייצר תחרות ואפשרות לערוצים מסחריים להצליח ואני בעד, אני חושב שהרפורמה הזאת היא נכונה, אבל אני חושב שההחלטה המהירה הזאת לאפשר שידור אחר לא מסחרי ב-22 פלוס מספרים מ-11 עד 15, היא מסוכנת ומשמעותה שלא תהיה תחרות ולא יהיו רשיונות.

אבי דיכטר: זאת הערכתי.

משה כחלון: איזה מספרים אתה חושב שכן יגרמו לתחרות?

אבי דיכטר: אני חושב שערוצים 1 עד 5 – לא בדקתי את זה.

משה כחלון: האמת היא שלא רציתי להחליט כרגע, אבל חברי הכנסת לחצו.

אופיר אקוניס: לא. אם כן, לא צריך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני השר, אני ביקשתי לא להצביע.

אופיר אקוניס: נוריד את המספרים.

אופיר אקוניס: נשאיר את עיקרון הרצף בלי 12-16.

אופיר אקוניס: הרי שר התקשורת רוצה בהצלחת הרפורמה והוא לא רוצה להכשיל אותנו אלא הוא רוצה שזה יצליח.

אבי דיכטר: אמרתי דבר נוסף.

אופיר אקוניס: שמענו.

חיים אורון: אני רוצה לתמוך גם בהצעת היושב ראש וגם בהצעה של אבי ניר.

חיים אורון: אמרתי קודם, ואמרו לי מה פתאום, שאני לא מבין למה בחקיקה ראשית צריך לשים מספרים.

חיים אורון: בתוך דקה כאן אמרו שאולי יש שיקול יותר נכון ל-5, 6 ו-7.

חיים אורון: יכול להיות שמישהו ישב בלילה ויאמר שיותר טוב 21, 22 ו-23.

חיים אורון: אם יתקבל עיקרון הרצף שאותו צריך לכתוב בחקיקה ועיקרון הרצף הוא עיקרון  שאפשר לאמץ אותו בצורות שונות.

חיים אורון: אני לא מצליח להבין, אדוני השר, למה הצעה מאוד מפתיעה אתה באת הבוקר ושאני תומך בה עומדת על כך שתיתן למישהו 10 ו-22.

חיים אורון: תוציא את 10 ו-22.

קריאה: כדי להעדיף את הוט ו-יס.

חיים אורון: אם זה שלך, זה יותר שלו.

חיים אורון: אתה לא מדבר אתי עכשיו על טכנולוגיה של ניהול הערוצים אלא אתה מדבר אתי על נכס שיש לו ערך כלכלי.

חיים אורון: תאמין לי, נער הייתי וגם קצת התבגרתי, ואם אין לו ערך, לא היו מתווכחים עליו כאן כי על דבר שאין לו שום ערך, אף אחד לא מתווכח ובטח לא היושבים סביב השולחן.

חיים אורון: אני בעניין של ניקיון שמא יתקבל, כי בסך הכל ההצעה של השר מהבוקר הפתיעה כאן את כולנו.

חיים אורון: הוא אומר ש-22 ו-10 לא מונחים על השולחן, ואני שמח.

חיים אורון: כדי למנוע את החשש שמא, בואו נוריד את שני המספרים מהשולחן, יישארו המספרים מאפס עד אין סוף וישתמשו בהם.

משה כחלון: אני חושב שהדברים האלה הם פרטים מאוד מקצועיים ומאוד טכניים, ואבי ניר יכול להביא מספרים וגם אחרים יכולים לעשות כך.

משה כחלון: אנחנו הרי לא סוגרים את החקיקה היום ולכן אני מציע שנשב, כמו שישבנו אתנו על חלק גדול מהדברים.

משה כחלון: זה לא סתם שהדברים רצים כאן אלא ישבנו וליבנו והתקדמנו.

משה כחלון: בואו נשאיר את הדברים.

משה כחלון: אני בטוח שאפשר למצוא מענה.

משה כחלון: אם כולנו מבינים שכאן הולכים לרשיונות, אם כולנו מבינים שהולכים לתחרות וכולנו מבינים שהולכים לעולם חדש, לדעתי גם כאן יהיה מענה.

משה כחלון: דיברתי אתמול גם עם מנכ"ל יס, גם עם מנכ"ל הוט, גם עם יורם סמנכ"ל הוט, גם עם אבי ניר, גם עם שאול, גם עם צבי, גם עם אבי וייס, עם היוצרים עם כל מי שיושב כאן.

משה כחלון: יש לנו כוונה להתקדם ואני בטוח שנגיע לזה.

משה כחלון: אני מבקש ממך – וחשובה לי התמיכה שלך – שנצביע על העיקרון, נשב מולם ונמצא את הפתרונות.

אבי דיכטר: השאלה היא מה העיקרון לגבי אפיקים 22 ו-10.

רון אילון: אתם רוצים להעלים מספרים מהשלט?

משה כחלון: אנחנו לא מעלימים שום דבר.

משה כחלון: אבי ניר, אני אאפשר לך לפתוח את הדיון מחדש.

רון אילון: אני חשבתי שהצעת השר היא מאוזנת ונכונה.

רון אילון: אם נפתח העניין ש-22 ו-10 לא חוזרים למקום הטבעי שלהם, לבעליהם האמיתיים, אני חושב שצריך ללכת לקו אחר ופשוט.

רון אילון: בשום מדינה או ברוב המדינות לא קובעים את מספרי הערוצים.

רון אילון: בארצות הברית, הברודקסטרים נמצאים היכן שמחליטות הפלטפורמות ובכל פלטפורמה זה שונה.

רון אילון: כך יהיה גם כאן.

רון אילון: מי שקובע את המספרים של הערוצים, אלה הן הפלטפורמות ולא הברודקסטרים.

רון אילון: ירצו 22, יהיה 22.

רון אילון: ירצו 522, יהיה 522.

רון אילון: אם המדינה צריכה לעסוק בזה, היא תעסוק בזה בהוגנות ותחזיר את הערוצים לבעליהם המקוריים.

רון אילון: אי אפשר לקום ולומר שמספרים נעלמים מהשלט.

יעקב שחם: אחר כך אתה רוצה למכור את זה?

רון אילון: גם  אם אני ארצה למכור את זה, זאת זכותי המלאה.

יעקב שחם: לקחת את זה מהמדינה.

רון אילון: זה לא של המדינה.

משה כחלון: אני אומר שמצביעים על העיקרון ואחר כן זה חוזר לוועדה.

משה כחלון: אנחנו לא סוגרים את זה.

משה כחלון: כל חשוב לדעת, גם לזכיינים, שכאשר אנחנו מדברים על עיקרון ואחר כך מנסחים, אנחנו מחזירים את זה לוועדה להצבעה נוספת.

משה כחלון: לא גומרים את הנושא בחדרי חדרים.

משה כחלון: תשמעו אחר כך את הנוסח ותוכלו להסתייג פעם נוספת, כן או לא.

משה כחלון: אני מניח שנוכל להגיע להסכמות, אבל הנוסח יחזור לוועדה להצבעה למרות שאנחנו מצביעים עכשיו על העיקרון.

משה כחלון: אני רוצה שיהיה ברור שאף אחד לא הולך לעשות כאן מחטפים.

שאול מגנזי: אנחנו מבקשים להוסיף לעיקרון דבר אחד קטן.

שאול מגנזי: והוא שהערוצים האלה, 22 ו-10, יוחשכו לאיזשהו פרק זמן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה חושב שבמשך חצי שנה בן אדם יפתח כל יום את ערוץ 10 והמסך יוחשך?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי רעיון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהרעיון להחשיך את שני הערוצים לא יעבור כי באמת זה קצת מצחיק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר להפקיע את המספרים האלה וגם לא לתת אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם זאת, לדעתי הוועדה צריכה לקבל החלטה האומרת שבמהלך תקופה מסוימת – וזאת יכולה להיות חצי שנה, שנה, חמישה חודשים, מה שנחליט – בערוץ 2 צריך להיות כתוב שערוץ 2 עבר לאפיק זה וזה, ערוץ 10 עבר לאפיק זה וזה, ולעשות פרסומת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לדעתי מה שצריך להיות.

קריאה: את זה אפשר לעשות במשך חודש ימים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תפסיקו לחיות בסרט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה ערוץ 2 לא עובר לשום מקום?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ארץ נהדרת בערוץ 2 עוברת לאפיק 12, אז ערוץ 2 שם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את חושבת שאת תכתבי דברים והמציאות תשתנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש כאן שחקנים, יש כאן אנשים שעבדו, עשו משהו, ופתאום הכל משתנה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לתת להם אפשרות כך שבאפיקים האלה יהיה כתוב - במשך תקופה מסוימת עליה נחליט, חצי שנה, שנה או תקופה אחרת -  לאן הם עברו וכך נעזור להם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עם זאת, לא להפקיע אותם ובזה נגמר הסיפור.

אופיר אקוניס: ניצן חן.

ניצן חן: יש קונצנזוס אחד סביב השולחן הזה והוא שעיקרון הרצף יש בו הגיון רב גם מבחינת הצופה.

ניצן חן: בסופו של דבר, עם כל הריבים כאן בין הברודקסטרים לכבלים והלוויין, תחשבו על הצופה בבית שבסופו של דבר רוצה גם ליהנות מהערוצים עצמם.

ניצן חן: יש לא מעט פתרונות יצירתיים.

ניצן חן: איזה נזק ייגרם אם בתקופה מסוימת השידור הקהילתי שיש בו גם חדשות מקומיות וגם חדשות קהילתיות ישודר באפיק 22?

אופיר אקוניס: אתה ממש מזמין צרות עכשיו.

ניצן חן: יש פתרון יצירתי אחר.

ניצן חן: יש ערוץ 50, יש שמונה ערוצי ספורט.

ניצן חן: בערוץ 50 מעבירים מידע ב-DLS עם שקופיות על כל שמונת ערוצי הספורט.

ניצן חן: יש כאן מצב אבסורדי.

ניצן חן: מנכ"ל קשת, עם כל הכבוד, מייעץ לקחת 1, 2, 3 ו-4, שזה סדין אדום לכבלים והלווין, והכבלים והלווין בצדק רב רוצים להפנות את זה לערוץ אחר.

אופיר אקוניס: את עיקרון הרצף נשאיר.

ניצן חן: אין מדינה באירופה – אני לא יודע על ארצות הברית, וחזרתי עכשיו מכנס רגולטורים – שהמדינה מאפשרת לערוצים עצמם סמכות עליונה על האפיקים.

ניצן חן: ברוב המדינות יש נגיעה והמדינה כן רוצה לשמור על האיזונים וכן רוצה לשמור ולוודא שלא מגלים יום אחד ערוץ לערוץ 5000.

ניצן חן: יכול להיות שהפתרון הוא לא לקבוע עכשיו את האפיקים עצמם, את המספרים עצמם, ולתת פרק זמן של שבוע ושבועיים להגיע להידברות בעיקר מול הכבלים והלווין שמפקיעים מהם ערוצים.

לאה ורון: הוועדה קיבלה את ההצעה שלך לפני עשר דקות.

ניצן חן: אני מודה לכם.

אופיר אקוניס: ערן פולק ביקש להתייחס.

אופיר אקוניס: אחריו יוסי ורשבסקי.

ערן פולק: אני חושב שההצעה של שר התקשורת בנושא של הרצף היא הצעה הכי הגיונית כדי להיחלץ מהמבוך הזה של האפיקים.

ערן פולק: אני חושב שברמת העיקרון, ועל מנת שהעיקרון יהיה שלם ויאפשר להתכנס, צריך להוסיף אמירה שלפיה המטרה היא להגביר ולייצר מצב של תחרות בשוק הברודקסטינג.

ערן פולק: המטרה היא לא לשפר את מצבן של הוט ו-ויס על חשבון הברודקסטינג.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאני אמרתי.

אופיר אקוניס: זה להגביר תחרות.

ערן פולק: לכן הייתי מוסיף שבהסתכלות של אותו רצף יסתכלו גם על הנושא של 22 ו-10 באופן שלא יפגע כמו שאמרנו קודם ולא ישפר את מצבם על חשבון זה.

אופיר אקוניס: דיברתי על עיקרון התחרות.

יוסי ורשבסקי: חברת הכנסת שמאלוב הוציאה לי את המלים מהפה בהצעה שלה לגבי ערוצים 10 ו-22.

משה כחלון: אדוני, ממש לפני הסיכום חשוב לי לציין כלהלן.

משה כחלון: הרפורמה לא באה להעניש אף אחד ולא באה לתת פרס לאף אחד.

משה כחלון: אף אחד לא עבר עבירה שהוא צריך לקבל עונש ואף אחד לא עשה משהו בגינו הוא צריך לקבל פרס.

משה כחלון: נמצא את האיזונים המתאימים.

משה כחלון: אני בטוח שאתם יודעים יותר טוב ממני, ואני אמרתי את זה לא פעם שאני לא מתבייש להתקשר אליכם להתייעץ ולשמוע איך אנחנו מבצעים	 רגולציה מאזנת.

משה כחלון: אין שום כוונה לבצע רגולציה מרסקת.

משה כחלון: אם אתם רוצים לדעת, הרגולציה המרסקת היא פשוט לעצור את הדיון ולומר שהעולם הישן ימשיך, כמנהגו ינהג, אבל זאת הרגולציה המרסקת.

משה כחלון: תהיו טיפה סבלנים.

משה כחלון: אנחנו יושבים.

משה כחלון: אנחנו לא סיימנו את החוק ונשב ונמצא פתרונות.

משה כחלון: דברים שלא האמנו שיהיו בהם פתרונות, מצאנו פתרונות.

משה כחלון: קצת סבלנות.

אבי דיכטר: חשוב שאתם תראו את התמונה המצטברת, כי גם דיברו כאן היוצרים.

אבי דיכטר: הרי בסופו של דבר אתם רוצים שוק חזק ותחרותי שבאמצעות יצירה ישראלית מתחרה אחד בשני בטלוויזיה המסחרית.

אבי דיכטר: כאשר אתה בודק את האפקט המצטבר של הזזת הערוצים, הזזת חברת החדשות, יש אפקט מצטבר שעלול להיות קשה מדיי וצריך לראות, כי בסופו של דבר אנחנו כן רוצים להתחרות וכן רוצים להתחרות באמצעות יצירה ישראלית.

אבי דיכטר: אני לא בטוח שהאפקט הזה של כל הדברים האלה וכל המעמסות הללו יאפשרו לנו לעשות את זה.

אבי דיכטר: היום צריך לומר שכמות הכסף שערוצים 2 ו-10 מוציאים להפקה ישראלית, היא כמות עצומה.

אבי דיכטר: בזכות זה הם מתחרים ויכולים להצליח.

אבי דיכטר: הם יכולים אבל לא בהכרח מצליחים.

אבי דיכטר: לא בטוח שבעולם הזה, עם כל המגבלות שלו, יש אפילו אפשרות להצליח ורק את זה אני מבקש לבדוק בסבלנות.

משה כחלון: הכל ייבדק.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, תאמרי בבקשה את העיקרון ונצביע עליו.

אתי בנדלר: כמובן שמדובר בעיקרון ולא בנוסח סופי.

אתי בנדלר: השר, לאחר היוועצות במועצות – הציע היושב ראש ואני מקווה שזה בסדר – יקבע את מספרי האפיקים בהם ישדרו בעלי רשיונות לפי חוק הרשות השנייה ובלבד שיוקצו לפחות חמישה מספרי אפיקים רצופים והמספרים 10 ו-22 לא ייכללו בהם.

אתי בנדלר: השר יודיע על מספרי האפיקים לא יאוחר מיום – כפי שאתה תודיע.

אתי בנדלר: כאן יש הצעה נוספת של חברת הכנסת יוליה ברקוביץ’ שמאלוב שאומרת שבעלי הרשיונות לשידורי כבלים ולוויין, לפי חוק התקשורת, יודיעו באמצעות כתובית שתוקרן בערוצים 10 ו-22.

משה כחלון: אני צריך לשבת אתם ולראות איך אנחנו עושים את זה.

אתי בנדלר: זאת הצעתה של חברת הכנסת יוליה ברקוביץ’ שמאלוב.

אתי בנדלר: אתם יכולים להחליט לא, אבל זאת הצעתה.

אופיר אקוניס: אני נגד.

אופיר אקוניס: אני אצביע על זה.

אופיר אקוניס: מי שרוצה להצביע על הדבר הזה, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מה הבעיה?

אופיר אקוניס: אני נגד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסביר לי למה.

אופיר אקוניס: זה לא יקום ולא יהיה.

אופיר אקוניס: יש את הצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: נא להוריד את ההצעה הזאת.

אופיר אקוניס: את יכולה להגיש הסתייגות לסעיף.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מצביעים על זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי מה הבעיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תסביר לי איפה הבעיה.

משה כחלון: הבעיה היא שאני יושב אתם וסוגר את כל הפרטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא שמעת את מה שאמרתי.

משה כחלון: שמעתי מצוין.

משה כחלון: תאמיני לי ששמעתי מצוין.

משה כחלון: זה שאמרתי שאת צודקת, היה לגבי החלק הראשון של דבריך ולא על השני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כמי שיושבת כאן ורואה את הכאוס שנגרם כאן, אני רוצה להציע את ההצעה.

משה כחלון: ראיתי את כל הכאוסים שראית.

משה כחלון: עד עכשיו אני רואה הכל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להבין מה הבעיה הכבלים והלוויין יודיע דווקא בערוץ 2 ו-10 על מנת שהציבור ידע.

משה כחלון: יכול מאוד להיות שזה מה שיקרה אבל אני מבקש את הזמן לשבת עם האנשים האלה.

משה כחלון: יש לי בסוף איזושהי אחריות גם כלפי התעשייה הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא אומרת מספרי אפיקים.

משה כחלון: לא, לגבי השקופית עליה את מדברת.

נגה רובינשטיין: לשר תהיה סמכות לקבוע הסדרי מעבר.

משה כחלון: אני יושב אתם.

משה כחלון: אני לא אקבל החלטה על דעת עצמי.

משה כחלון: עד שאני לא אגיע להסכמות עם כולם, אני לא רוצה לקבל החלטה.

משה כחלון: את כנראה יודעת לקבל החלטות לבד, אבל אני צריך קצת להתייעץ.

משה כחלון: זה הפער בינינו.

משה כחלון: תני לי את הצ'אנס.

משה כחלון: אני קצת יותר איטי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני השר, חבל מאוד שאתה כל כך ציני.

משה כחלון: אני לא ציני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הרצף שלך מקובל וכל מה שאתם אומרים שאתה רוצה להחליט אתם אחרי כן, מקובל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה מה הבעיה לבקש בתקופה מסוימת, דווקא באפיק 2 ו-10, שהם אפיקים שמקובל עלי שהם שייכים למדינה, לשים שקופית האומרת לאן הם עברו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצדי, תכתוב את כל הערוצים, אבל ב-2 וב-10.

משה כחלון: אני אומר שיכול להיות שמה שאת אומרת יתקיים, אבל אני רוצה לשאול אותם אולי על פניו זה נראה בסדר והם יאמרו לי כאן אנשים שזאת שטות גמורה.

נחמן שי: אני חושב שהבקשה של חברת הכנסת שמאלוב היא הגיונית ונכונה.

נחמן שי: בואו נשאיר את זה.

נחמן שי: אני חושב שברוח טובה אתם יכולים לעשות מחווה כזאת במשך כמה חודשים.

רון אילון: אתה רוצה שנכניס שקופיות בחקיקה?

רון אילון: אתה רוצה  שנכניס בחקיקה של מדינת ישראל שקופיות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת לא חייבת להיות שקופית.

נחמן שי: זה שירות לציבור ויש בזה הגיון.

נחמן שי: נכון, זה לא צריך להיות בחוק.

נחמן שי: זה יכול להיות נוסח האומר שהוועדה פונה אל השר.

אבי דיכטר: החלטתם היום להזיז ערוצים של עשרות שנים במכה.

אבי דיכטר: יש לזה אחריות ומשמעות.

אופיר אקוניס: כאשר אתה קבעת עם השרה אלוני את הערוצים, הדבר בא לכנסת.

נחמן שי: היו ימים אחרים אבל מאז יש סדר במדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מצטערת, אין כאן הוגנות.

אופיר אקוניס: אני לא חושב שיש לזה מקום בחקיקה ראשית.

אתי בנדלר: החלק הראשון מקבל את עמדת הממשלה.

אתי בנדלר: אדוני השר, עד מתי אתה תודיע?

אופיר אקוניס: את רוצה להגיש הסתייגות?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

אופיר אקוניס: בסדר גמור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שלבוא ולקחת את ערוך 2 ו-10 ומיד לשים שם משהו אחר, זה לא פייר.

אופיר אקוניס: השר אומר שהוא מחזיר את זה לוועדה.

אתי בנדלר: הוא מחזיר את הנוסח ולא את מספרי הערוצים.

משה כחלון: אני מגיע אתם להסכמות ואני מביא את זה בחזרה לכאן.

נחמן שי: זה יחזור לוועדה.

נחמן שי: בסדר.

אופיר אקוניס: אבל לא מספרי הערוצים.

נחמן שי: אני סומך עליו.

נחמן שי: הוא יביא את ההצעה הכי הגיונית, אבל שזה יגיע לוועדה.

נחמן שי: אם לא ימצא חן בעינינו, אפשר להצביע נגד.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’ מבקשת להכניס הסתייגות לתוספת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מבקשת עיקרון הוגנות.

אופיר אקוניס: את מבקשת את השקופית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כרגע שמעתי ממר מוקדי, ובצדק, שאלה בה הוא שאל אותי איפה הוא ישים את הסרטים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת, מוקדי רוצה בדיוק ביום שיש אפיקים אחרים לשים בערוץ 2 ו-10 משהו אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לכן אני חושבת שזה צריך להיות כתוב בחוק, שבמהלך תקופה מסוימת זה יהיה.

אופיר אקוניס: את אומרת שתהיה שקופית במשך חצי שנה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודע אם זאת שקופית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מצדי שתשב שם נגה ותגיד שלום, החלטתי החלטה, הערוץ הזה עובר.

אופיר אקוניס: קרייניות הרצף בוטלו.

אופיר אקוניס: את רושמת את השקופית כהסתייגות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כותבת שקופית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אלה יכולים להיות הבזקים.

אופיר אקוניס: קריינית רצף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא כותבת איך זה נראה, אבל אני רוצה שזה יהיה.

אתי בנדלר: לשר תהיה סמכות לקבוע הסדרים.

אופיר אקוניס: אפשר להפקיע זמן שידור לממשלה, לפי סעיף 21(א) לחוק רשות השידור.

אופיר אקוניס: אנחנו משמיטים את הבקשה או הצעתה של חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ’ ומעמידים להצבעה את העיקרון שהקריאה היועצת המשפטית.

אתי בנדלר: רגע.

אתי בנדלר: השלמת העיקרון הזה היא שאתה תודיע על המספרים שהקצית תוך שלושה חודשים ממועד תחילת החוק, ממועד פרסום החוק.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’, אנחנו אתך בהסתייגות.

אופיר אקוניס: אני מעמיד להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד ההצעה שהקריאה היועצת המשפטית?

אופיר אקוניס: העקרונות נשמעו והניסוח יבוא בישיבה הבאה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     ההצעה התקבלה     	תודה.

אופיר אקוניס: הסעיף אושר.

אתי בנדלר: אני מבקשת להוסיף לכך עיקרון נוסף שהשמיעה גברת רובינשטיין, שהשר גם ישמח לקבוע הוראות מעבר.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: הסדרי המעבר.

אתי בנדלר: אלה לא הוראות מעבר אלא אלה הוראות התאמה.

נגה רובינשטיין: בעינינו ברור מאליו שלשר יש כבר סמכות לעשות את זה היום, גם במסגרת הרשיונות וגם במסגרת החוק.

נגה רובינשטיין: אם רוצים שהדברים יובהרו, אפשר לקבוע סמכות לשר על מנת שיקבע הוראות התאמה.

נגה רובינשטיין: למשל, אם מגיע השר לידי מסקנה שנכון שתהיה כתובית.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שאמרתי לחברת הכנסת ברקוביץ’.

נחמן שי: השר יתקין הוראות מעבר, למה?

אופיר אקוניס: להסדר עם הערוצים.

נגה רובינשטיין: אלה לא חייבות להיות תקנות אלא אלה יכולות להיות הוראות.

נחמן שי: שייקחו בחשבון את השינוי.

נגה רובינשטיין: יקבע הוראות בדבר הסדרי התאמה ככל שיידרש.

נחמן שי: הוא יכול להורות לכבלים וללוויין לשדר איזושהי הודעה כזאת?

נגה רובינשטיין: כן.

נחמן שי: אנחנו סומכים על השר.

נחמן שי: זה נראה לי.

נחמן שי: בסדר גמור.

אופיר אקוניס: רצית להציע לנו משהו לגבי התחייבויות עבר.

אתי בנדלר: מדבר על הסדרי מעבר ממספר אפיק למספר אפיק.

אתי בנדלר: לא הוראות מעבר באופן כללי.

נגה רובינשטיין: אלה לא הוראות מעבר אלא הסדרי התאמה.

אתי בנדלר: הסדרי התאמה בדבר מעבר מאפיק לאפיק.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: תנסחו את זה.

אופיר אקוניס: אם זה כך, את לא צריכה את ההסתייגות כי זאת התשובה.

משה כחלון: אני חושב שיש עוד נושא כבד אחד ואחר כך נעבור לנושאים יותר טכניים.

משה כחלון: הנושא של חובות עבר, נושא שכרגע יש בו מחלוקות.

משה כחלון: אני מבקש להציע שמקבלי הרשיונות יוכלו לפרוס את החובות שלהם בתוך התקופה עד 2014, בתוך תקופת הרשיונות, מול ערבויות מלאות על מנת לאפשר להם למלא אחר ההתחייבויות שלהם וגם על מנת שלא לעכב להם את הרשיונות.

משה כחלון: אני עדיין עקבי ואומר שהרשיונות זה דבר מאוד מאוד חשוב.

משה כחלון: זאת הצעתי.

משה כחלון: אם היוצרים או השחקנים רוצים להתייחס, בבקשה.

משה דנון: אנחנו רוצים להעלות שתי נקודות משמעותיות.

משה דנון: ברור לנו שצרי להקל על התחייבויות הזכיינים אבל ברור לנו שאנחנו חייבים לראות את זה כתמונה ברורה אל מול הנושא הפרוגרסיבי שעבר ואנחנו רוצים לקבל איזושהי אמירה ברורה לגבי המספרים המדויקים של הפרוגרסיבי.

משה דנון: היינו רוצים  לשמוע מהרשות השנייה את גובה החובות שכרגע עומדים על הפרק.

קריאה: אנחנו רוצים מספר.

נחמן שי: אני חושב שזה בהחלט רלוונטי, אבל אני מניח שזה יהיה שנוי במחלוקת.

נחמן שי: אולי צריך לבקש מהרשות להודיע תוך תקופה מסוימת מה היקף ההתחייבויות.

נחמן שי: מנשה, תגיד מה היקף המחויבויות.

משה כחלון: אני גם ביקשתי ממנשה.

משה כחלון: הוא הרי לא היה מוכן לשאלה הזאת.

משה כחלון: תוך מספר ימים יהיו המספרים ותקבלו אותם.

נחמן שי: אני בעד.

משה כחלון: אני לא מקבל את עמדתכם.

משה כחלון: לא נחכה למספר.

חיים אורון: אני לא חושב שהוויכוח הוא על המספר ואני אומר את זה לחבריי.

חיים אורון: הוויכוח הוא על העיקרון.

חיים אורון: בסוף, על כל מספר שהוא יגיד כאן, יהיה ויכוח של רואי חשבון והוא לא יסתיים בשולחן הזה.

חיים אורון: הוא יגיד 200, שזה המספר שאתם רוצים לשמוע, והם יתחילו את הדיון עם 80 ובסוף יקבעו רואה חשבון מוסמך שיגיד מה המספר.

חיים אורון: אני חושב שמבחינת החקיקה המשפט של השר הוא החשוב.

חיים אורון: העיקרון שהוא אומר, שאין שחיקה בחובות, שהחובות במלואם מתגלגלים עד 2014.

חיים אורון: אם זה מוסכם, לפי דעתי זאת תהיה טעות מבחינתכם כי שום מספר שייאמר כאן, הוא לא יהיה כסף אלא הוא יהיה פתח לעוד ויכוחים ובסוף יצטרך לקבוע או בית משפט או בורר או השר יחליט.

נגה רובינשטיין: יש כבר הליך משפטי.

נגה רובינשטיין: הם הגישו עתירה.

חיים אורון: העיקרון בחקיקה צריך להיות שחובות העבר ממומשים עד 2014.

נחמן שי: תמיד יש שלב שבו רוצים עוד קצת אם אפשר.

נחמן שי: אני חושב שהכיוון הוא נכון.

נחמן שי: אם רוצים להיכנס למעבר בין זיכיונות לרשיונות וקובעים נקודת זמן, יחד עם זאת צריך להכיר בעובדה שיש עוד מחויבויות שטרם התמלאו.

נחמן שי: יש גם את העניין של המחויבות הזניחה שאולי עכשיו אפשר בכלל למחוק אותה מסדר היום כי לדעתי זה מייתר אותה.

נגה רובינשטיין: זה לא יפגע כהוא זה בהסדר הכללי.

נחמן שי: הלא נאמר שלא יוענק רשיון אם יש עדיין מחויבויות קיימות.

נחמן שי: עכשיו זה כבר לא רלוונטי.

נחמן שי: יודעים שיש מחויבויות ולא צריך לקבוע את הגובה שלהם כי זה ייקח לנו שנתיים.

נחמן שי: נשאיר לרשות השנייה להגדיר ולקבוע.

נחמן שי: יהיו ויכוחים גדולים אבל תסכמו אותם.

נחמן שי: השנתיים האלה, לפי דעתי, מאוד חשובות ונכון לתת אותן.

נחמן שי: כל המשחק של קח ותן, נכון לתת את זה לכל הצדדים בהנחה שהערבויות האלה יבטיחו את ההפקה המקומית בשנתיים האלה.

נחמן שי: זאת דעתי.

משה דנון: החובות ידועים והם כבר פורסמו בדוחות.

משה דנון: הכל ידוע.

נחמן שי: אתם יודעים את דעתי בנושא.

נחמן שי: אני בטוח שלקשת יש דעה שונה.

נחמן שי: למה לקיים את הדיון הזה כאן?

נחמן שי: בואו לרשות ותעשו את זה שם.

נחמן שי: יש כאן גם דברים שנעשו בעבר על ידי קשת שאולי אפשר לקחת אותם בחשבון.

נחמן שי: זה מסובך.

נחמן שי: אני אומר לכם שזה מסובך.

אבי דיכטר: אני חושב שמבחינת הנוסח העיקרון מקובל עלינו אבל אני חושב שיש בעיות בנוסח.

אבי דיכטר: ראשית, צריך לקצוב תקופת זמן ולא זמן אבסולוטי כי אנחנו גם לא יודעים מתי הרשיונות יהיו בפועל.

אבי דיכטר: הם הרשיונות הם ב-1 בינואר 2012, עד תום שנת 2014, שלוש שנים, אבל השר יכול גם לדחות את הרשיונות, ולכן להערכתי צריך להגדיר את זה כשלוש שנים ולא בזמן אבסולוטי.

קריאה: מרגע מתן הרשיון.

נחמן שי: אלה שנתיים ולא שלוש.

נחמן שי: מדובר בתחילת 2014 ולא בסופה.

אבי דיכטר: אם רוצים שאנחנו נקיים את זה ונעשה תוכניות טלוויזיה טובות, אני חושב שהלחץ לעשות את זה מהר הוא טעות והוא גם מיותר.

אבי דיכטר: צריך לתת לזה פרק זמן נכון.

אבי דיכטר: הרשות השנייה, כשהיו לה חובות, פרסה אותם לפני שש שנים ואנחנו כל שנה ממלאים אותם.

אבי דיכטר: הרצון הזה שנעשה את זה מהר מהר, ואחרי כן אולי לא נעמוד בזה, זאת פשוט טעות מקצועית.

משה כחלון: מבחינה מקצועית אני לא יכול להתווכח אתך.

רני בלייר: אבל אתה יכול להתווכח אתי.

רני בלייר: בשנתיים אפשר להסיר את חובות העבר.

אבי דיכטר: פשוט לא נצליח לעשות את זה.

נגה רובינשטיין: יש לכם ערבויות.

אבי דיכטר: אתם רוצים גם ערבויות.

אבי דיכטר: אני לא מבין.

רני בלייר: מדובר בשנתיים ולכן אם זה יהיה ב-2013, זה עד 2015.

מנשה סמירה: אני חושב שהוויכוח על משך הזמן הוא עקר משום שההצעה של שנתיים היא סבירה כי אם אתה יורד ברשיונות למחויבות שקבועה בתוספת השנייה, החוב המקסימלי שיתפרס, עדיין אתם תעשו פחות ממה שאתם עושים עכשיו.

מנשה סמירה: לכן זה כן אפשרי בשנתיים.

נגה רובינשטיין: יש לכם את השנה עכשיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אפשר לדעת על איזה סכום מדובר?

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ברקוביץ’ רוצה לדעת מה הסכומים.

אופיר אקוניס: הסכומים הם שונים.

אופיר אקוניס: הרשות השנייה תענה על הסכומים כי כאן רואים סכומים שונים.

נחמן שי: אמרנו שלא נקיים את זה היום.

אבי דיכטר: מערוץ 10 דרשו ערבויות.

אבי דיכטר: האם הערבויות היו מלאות או באחוזים מסוימים?

נגה רובינשטיין: לא, אני אסביר לך גם למה אלה לא היו ערבויות מלאות.

נגה רובינשטיין: בעניין ערוץ 10 היינו בתקופה של זיכיונות וכאשר הגשנו את הצעות החוק, אנחנו היינו במצב שהגשנו של אין ברירה.

נגה רובינשטיין: אם אנחנו לא מעבירים את החוק ואנחנו לא מאפשרים לישראל 10 להמשיך ולשדר, המסך אמור להיות מחושך.

נגה רובינשטיין: תבינו את השינוי שעשינו בעניין הערבויות.

נגה רובינשטיין: נסוגנו מעיקרון מאוד בסיסי למעבר לשיטת רשיונות שמישהו שהוא גורם מפר, הוא לא משדר.

נגה רובינשטיין: בסיטואציה הנוכחית, ומאחר שאין לנו את השוט של המכרז, של תום תקופת הזיכיון בסוף התקופה, חשוב מאוד שהכסף יהיה מלכתחילה.

נגה רובינשטיין: אם הכסף יהיה מלכתחילה, כמות השוטים שיש בידי הרגולטורים היא מאוד מצומצמת.

נגה רובינשטיין: זה מה שיש לנו, רק ערבויות.

נגה רובינשטיין: לכן בעינינו חשוב מאוד שהערבויות תהיינה ערבויות מלאות.

זהר קדמון סלע: זה אי שוויון.

נגה רובינשטיין: זה לא אי שוויון.

נגה רובינשטיין: גם אם לערוץ 10 יהיו מחויבויות, הוא יצטרך לשים ערבות מלאה.

אמיר רוזנברג: אדוני אמר בהתחלה כנגד ערבויות מלאות.

אמיר רוזנברג: למען הפרוטוקול אני מניח שהכוונה כנגד ערבויות בנקאיות מלאות.

אמיר רוזנברג: אני רוצה שקודם כל נבין את השיח.

אמיר רוזנברג: זה שמים וארץ, זה עולם אחר ואני כמובן מתייחס גם לערוץ 10.

אמיר רוזנברג: ערבויות בנקאיות מלאות זה דבר ברור וההתייחסות שלנו אחרת, שלכם אחרת ושלהם אחרת.

אמיר רוזנברג: אם זאת הייתה הכוונה, אחרי כן צריך לעדכן את זה בפרוטוקול.

אמיר רוזנברג: אני דווקא לוקח את הדוגמה עליה דיבר מנכ"ל קשת לגבי ערוץ 10.

אמיר רוזנברג: הנושא של גובה החובות וגובה הערבויות.

אמיר רוזנברג: אני לוקח את מה שאמר מנכ"ל קשת בעניין הזה ולוקח את הדוגמה של ערוץ 10.

אמיר רוזנברג: ערוץ 10 נתן ערבויות על מאה אחוזים מהחוב כפי שנקבע על ידי הרשות השנייה.

אמיר רוזנברג: זה ההבדל.

אמיר רוזנברג: אני עכשיו מפריד את הקולנוע שזה עולם אחר.

אמיר רוזנברג: היו שתי בעיות בערוץ 10.

אמיר רוזנברג: הייתה הבעיה עליה אנחנו מדברים היום, ואלה הם החובות שלהם בטלוויזיה, והייתה את הבעיה של הקולנוע וזאת הייתה בעיה מסוג אחר, מעולם אחר ונוצר שם ילד אחר.

אמיר רוזנברג: אז אמרו להם, וגם החילו את זה על ערוץ 2, שהם ייתנו ערבויות חלקיות.

אמיר רוזנברג: גם ערוץ 2 קיבלו ופרסו להם.

אמיר רוזנברג: בכל הנוגע לחובות הטלוויזיה, ערוץ 10 נתן מאה אחוזים על החוב של הטלוויזיה.

אמיר רוזנברג: הוא נתן ערבות בנקאית.

אמיר רוזנברג: אני מדבר על הטלוויזיה ולא על הקולנוע.

אמיר רוזנברג: מה הבעיה שלנו עם גובה החובות.

אמיר רוזנברג: אנחנו יודעים שבידי רשות השנייה יש את המספרים.

אמיר רוזנברג: יש לנו לקח לגבי מה שקרה עם ערוץ 10.

אמיר רוזנברג: ראינו מה קרה לחובות.

אמיר רוזנברג: אם אדוני יאמר שהוא יפקח על זה, זה בסדר.

אמיר רוזנברג: בכל מיני לחצים ובכל מיני פטנטים, החובות שהיו היו אלף מינוס איקס אחוזים.

אמיר רוזנברג: זה דבר שמאוד מטריד אותנו.

אמיר רוזנברג: לא חשוב לנו אם זה יתפרס על שנתיים או על שלוש שנים או על שנה ואם יש ערבויות בנקאיות מלאות.

אמיר רוזנברג: זה לא הדבר האקוטי ביותר.

אמיר רוזנברג: חשוב שהתקופה תהיה שנתיים כי משנה אמר דבר מצוין ונכון, כי הם גומרים את זה.

אמיר רוזנברג: מה שחשוב הוא לא לשחק עם גובה החוב כי גובה החוב היום ידוע, הלחצים שמופעלים על הרשות ידועים ואנחנו מבקשים שיהיו דיונים בשקיפות מלאה בעניין הזה.

אמיר רוזנברג: אגב, זה לא רואה חשבון אלא זאת פרורוגטיבה מלאה של הרשות השנייה וצריך להשאיר את זה אצלה ולעשות את זה בשקיפות מלאה.

אילן אבישר: הנקודה שאבי ניר העלה, אני חושב שיש בה איזשהו הגיון.

אילן אבישר: גם בטענה של היוצרים יש איזשהו הגיון.

אילן אבישר: אני מציע לתת למועצה, לרשות השנייה, את האפשרות לקבוע את ההסדר של החזר החובות ולתחום את זה.

משה דנון: מה פתאום?

אילן אבישר: לתחום את זה בין שנתיים לשלוש שנים.

אילן אבישר: הסיבה היא שבתקופה של בין שנתיים לשלוש יכולות להתקבל החלטות שהן פונקציה של הערכה של כל מצב היצירה במשק.

אילן אבישר: אם המועצה מגיעה למסקנה שזה צריך להיות תוך שנתיים, היא יכולה להחליט תוך שנתיים, ואם היא סבורה שאפשר לפרוס את זה לשלוש שנים, זה פחות יהיה הגבול של השלוש שנים.

אילן אבישר: אני לא מבין מה הבעיה.

אילן אבישר: אני חושב שמנשה צודק, ואם זה יהיה המצב, אנחנו נחליט על שנתיים.

אילן אבישר: זה גם יפתור לנו את הבעיה של 2014 ו-2015.

משה כחלון: אני מבקש לציין את הפלורליזם של משרד התקשורת.

משה כחלון: כל הצד שלי עובד נגדי.

משה כחלון: דבר כזה לא ראיתם בשום מקום.

משה כחלון: אחד רוצה את הערוצים בחזרה, השני כופר בדברים שלי, והכל בהסכמות.

משה כחלון: יש פלורליזם.

משה כחלון: אני מבקש להצביע על ההמלצות שלי שהיו בהסכמה עם חברי הכנסת.

יעקב שחם: לזכותך ייאמר שלא בחרת אנשים שהם שפוטים שלך אלא אנשים שגם יודעים לחשוב.

משה כחלון: נכון.

אופיר אקוניס: מר שחם, זאת הערה חשובה.

אופיר אקוניס: בעלי הזיכיונות יהיו רשאים לקבל זיכיונות ולבצע את התחייבויות העבר במשך שנתיים ממועד המעבר בתנאי שהפקידו ערבויות בנקאיות וכולי.

משה כחלון: זה יכול להיות שלוש שנים.

אופיר אקוניס: בין שנתיים לשלוש.

קריאה: עד שלוש שנים.

אתי בנדלר: עד מועד המעבר, ואז יש לכם שלוש שנים.

נגה רובינשטיין: כתנאי לקבלת רשיון.

קריאה: שנתיים ממועד המעבר, אלה שלוש שנים מבחינתכם?

אופיר אקוניס: כן, שלוש שנים.

אופיר אקוניס: זה שנתיים ממועד המעבר.

קריאה: זה יותר.

קריאה: זה שלוש וחצי שנים.

משה כחלון: יש פשרה.

משה כחלון: שנתיים וחצי.

אמיר רוזנברג: שיתחילו להחזיר מהיום ולא מ-2012.

משה כחלון: הם מחזירים את זה כבר היום.

אופיר אקוניס: אני מתקן.

אופיר אקוניס: השר הסכים לשנתיים וחצי.

אופיר אקוניס: ממועד המעבר, ואני מדגיש זאת.

משה כחלון: ממועד המעבר.

משה כחלון: אני מבקש להצביע על זה.

אופיר אקוניס: אגב, כמובן מדובר על תנאי לקבלת הרשיון במועד שתקבע המועצה ולפני קבלת הרשיון.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: כמו לגבי כל הסעיפים האחרים, אני מבקשת להבהיר, כדי שלא יהיו ספקות, שזה לא הנוסח הסופי.

אתי בנדלר: הנוסח הסופי יעובד על ידי משרד התקשורת ועל ידי.

אתי בנדלר: כמובן שמדברים כאן על ערבות בנקאית, אז תהיה ערבות בנקאית אוטונומית, כפי שמופיע בערוץ 10.

אתי בנדלר: זה ינוסח באופן כזה שאי קיום מחויבויות לכשעצמו לא ימנע קבלת רשיון בהתקיים התנאים האלה.

אתי בנדלר: זה לא אומר אוטומטית שיינתן רשיון אם תהיה מניעה מטעמים אחרים וכן הלאה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על זה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     התקבל פה אחד

אופיר אקוניס: אנחנו לא מסיימים את הישיבה היום אבל ביום שלישי תהיה ישיבה נוספת בכנסת בשעה 11:00.

נחמן שי: יש כאן מעבר מאוד עדין ממשטר אחד למשטר אחר ואני חושב שהגורם הכי חשוב במשחק הזה, חוץ מהמשרד כמובן, אלה הם אנשי הרשות השנייה.

נחמן שי: אני לא יודע באיזה מקום בודקים היטב שהרשות יודעת להתמודד עם הרגולציה החדשה.

נחמן שי: אני יודע שזה כרוך בשינויים בחוק, אבל זה לא החוק הזה אלא זה במקום אחר.

נחמן שי: צריך להתחייב שהרגולטור יהיה בעל יכולת כי כל המעבר הזה הוא לא פשוט.

נחמן שי: גם לאלה יהיו טענות וגם לאלה יהיו טענות, ולכן חשוב לוודא שהרשות יודעת להתמודד עם זה.

נחמן שי: אני מבקש ממך שתיתן את דעתך על כך ושהרשות תהיה מסוגלת לעבור בשינויים האלה.

מנשה סמירה: המשמעות היא שאנחנו צריכים כללים מותאמים שנגזרים מהחוק.

נחמן שי: קדימה, תעשו את זה לפני שמתחילים.

אופיר אקוניס: על 71ד עדיין לא הצבענו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הבנתי שנושא החינוכית נסגר.

אתי בנדלר: השר אמר – או נגה אמרה - שלגבי השידור של הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2, הוא יגבש תשובה לגבי העניין הזה.

אופיר אקוניס: אנחנו נצא להתייעצות של עשר דקות.

אופיר אקוניס: הפסקה.

אופיר אקוניס: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אופיר אקוניס: נעשה עכשיו מה שהתכונתי לעשות בבוקר אבל המציאות גוברת אפילו על רצונותיו של היושב ראש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי הגיש רביזיה.

אופיר אקוניס: אולי אתה רוצה להציג אותה.

אופיר אקוניס: אני לא זוכר את מספר הסעיף.

נחמן שי: גם אני לא, אבל אני רוצה להסביר את הרעיון.

אתי בנדלר: רביזיה לסעיף 16(3) להצעת החוק.

אופיר אקוניס: אני אפתח אותו.

אופיר אקוניס: אני מקבל את הבקשה.

לאה ורון: סעיף 13, תיקון 34.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אין מתנגדים בקרב חברי הכנסת לפתיחת הסעיף.

נחמן שי: ראוי שהעניין יעלה.

נחמן שי: הרעיון הוא שבכל שנה הרשות צריכה לבחון את העמידה של בעל הרשיון בדרישות ולדווח על כך וזה קורה שנה אחרי שנה.

נחמן שי: אנחנו מבקשים שבשנה החמישית הבדיקה לא תהיה על כל שנה אלא יהיה סיכום של כל ארבע השנים שקדמו לה, ואז גם תוכל לבוא הסנקציה שאני מאמין שלא תבוא והיא נטילת הרשיון.

נחמן שי: אני מאמין שזה לא יקרה, אבל זה יחזק את יכולת הרשות לפקח.

נחמן שי: אני חושב שאמיר ישמח להוסיף על דבריי ואולי מנשה, אבל אני חושב שהרעיון – והזכרתי קודם בדבריי – שלרשות תהיה יכולת לפקח גם על רשיון, שזה חדש, מה שהיה לה קודם על זיכיון, והתיקון הזה הולך באותו כיוון.

מנשה סמירה: בחוק כתוב אחת לארבע שנים.

מנשה סמירה: אתה רוצה שזה יהיה אחת לחמש שנים?

נחמן שי: לא, כל שנה אתם בודקים את אותה שנה ואחרי ארבע שנים אתם צריכים לבדוק את כל ארבעת השנים האלה ולדווח על כל מה שקרה.

מנשה סמירה: אכן כן, זה הרעיון.

מנשה סמירה: כך זה מנוסח.

נחמן שי: אני לא בטוח.

אתי בנדלר: אולי אני אסביר.

אתי בנדלר: אם הבנתי נכון, מבקש חבר הכנסת נחמן שי להתייחס לשאלה מה היחס בין הבדיקות השנתיות לבין הבדיקה התקופתית.

נחמן שי: נכון.

אתי בנדלר: מה אתם תבדקו בתקופה התקופתית לעומת מה שבדקתם בבדיקות השנתיות.

אתי בנדלר: ארבע שנים כבר יש החלטת ועדה ועל כך אין בקשה.

מנשה סמירה: אני אסביר.

מנשה סמירה: הבדיקה השנתית היא בדיקה שבודקת עמידה אל מול המחויבות, אל מול התכנון, אל מול מה שנקבע והיא צריכה להתבצע לאותה שנה.

מנשה סמירה: נניח שיש עמידה, אז אומרים כל הכבוד וממשיכים הלאה.

מנשה סמירה: נניח שיש פער, לרשות השנייה, למועצה, יש סמכות לבוא ולומר שההפרה הייתה הפרה שניתנת לתיקון וקובעים להם לוח זמנים לתיקון.

מנשה סמירה: יכול להיות שלאורך המצב הזה והאחר היא אומרת להם להחזיר את זה, יפרסו להם את ההחזר בגלל בעיות כאלה ואחרות לשנתיים, ואז צריך לבדוק שזה מתקיים.

מנשה סמירה: כלומר, כל שנה בודקים ומחליטים.

מנשה סמירה: על הפרות של אותה שנה, אם הן לא קיצוניות, נותנים להם אפשרות להמשיך ולתקן.

מנשה סמירה: אחת לארבע שנים צריך לעשות פסק זמן, לעצור ולראות שבמצטבר לא היו הפרות שחוזרות על עצמן, לא היו הפרות שלא מתקנים אותן בצורה שיטתית ולא יגררו חובות, כמו שקרה לנו למשל בערוץ אחר שמשום מה החובות הצטברו ונגררו עד שהגענו לאיזשהו מועד שהיה בלתי אפשרי.

מנשה סמירה: לכן, זה היה הרעיון.

מנשה סמירה: כלומר, השיטה היא שיטה של בדיקה שנתית, פרסום וכן הלאה, חובות מצטברים או הפרות מצטברות שמצדיקות אמירה שיש כאן רצידיביזם מסוים.

נחמן שי: בסוף השנה החמישית, זאת לא בדיקה של השנה החמישית אלא בדיקה של ארבע השנים שקדמו כדי לדעת אם בכלל יש מעבר להמשך תקופת הרשיון.

מנשה סמירה: יפה.

מנשה סמירה: כל זה לא גורע מהיכולת שלנו להטיל סנקציה בכל שנה וכן הלאה.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: בסדר.

אמיר רוזנברג: מנשה, אני חושב שזה הרעיון אלא שכאן זה לא מנוסח כמו שאתה אמרת, כי אם אני אפשט את זה, בכל שנה יש דוח, הדוח הזה הוא חלוט, מוחלט, וצריך לעמוד במחויבויות שלו.

אמיר רוזנברג: אחת לארבע שנים, בדיוק כמו שאמר מנכ"ל הרשות, צריך לבדוק את העמידה בדוחות האלה.

אמיר רוזנברג: זה מחזק מאוד את הדוחות.

אמיר רוזנברג: אנחנו הצענו שהסעיף הזה נקרא לו בגדול סעיף הדוחות, שיהיה ברור ברמה של הניסוח – לא נכנסים כרגע לניסוח – שאחת לארבע שנים יבדקו את העמידה בדוחות, ואם לא עמדו במילוי הדוחות שלכם כפי שפרסמתם אותם בארבע השנים הקודמות, אז ייתנו להם שנה לעמוד ולתקן על פי הדוחות, ואם לא, יישלל הרשיון כמו שכתוב כאן.

אמיר רוזנברג: יש לזה עוד תועלת והיא שהיום כפי שזה מנוסח, אמרו לרשות השנייה שהזמן שהיא תבדוק את הבדיקה הוא שנה אבל אם אנחנו כבר מגדירים את זה שזאת בדיקת הדוחות, לא צריך שנה.

אמיר רוזנברג: אתה תוך איקס זמן, חודשיים-שלושה, אין שום בעיה לרשות להסתכל מה קרה בארבע הדוחות האלה ולהוציא דוח.

מנשה סמירה: לא. השנה נדרשת בגלל השנה האחרונה.

אמיר רוזנברג: יש עוד משהו אחד אדוני היושב ראש שגם הוא חשוב כאן והוא גם עוד איזושהי הזדמנות.

אמיר רוזנברג: בחוק הרשות השנייה אין הוראה שמחייבת את הרשות להוציא דוח שנתי.

אמיר רוזנברג: בעצם הדוח השנתי של הרשות הוא וולנטרי.

אמיר רוזנברג: זה הפך להיות נוהג.

אמיר רוזנברג: הם מוציאים, אבל אין.

אמיר רוזנברג: אנחנו מציעים שהמנגנון הזה של ארבע שנים, תקבעו ותגדירו שכל שנה הרשות מוציאה וזאת הזדמנות לעגן את זה, שהיא תוציא את זה עד ה-1 ביוני – אין לה שום בעיה לעשות זאת כי היום הדוחות מוצעים ואין מועד, כך שלמשל דוח 2008 יצא שנה וחצי אחרי הזמן וכדומה.

אמיר רוזנברג: צריך לעגן את הדוח השנתי, כי אם לא תעגנו את הדוח השנתי, בעצם הוראת החוק היחידה שתחייב אותם להוציא דוח, תהיה בארבע שנים וכבר לא יהיו לנו דוחות שנתיים, דבר שעלול להזיק.

אמיר רוזנברג: אני מסכם את דברי ואומר כלהלן.

אמיר רוזנברג: צריך לעגן כאן איזושהי הוראה שמסדירה את ההוצאה של הדוח השנתי עם מועד וכולי.

אמיר רוזנברג: שנית, שהבדיקה הארבע שנתית תהיה בדיקה של הדוחות במנגנונים ובמועדים שיהיו, ואני לא נכנס למשך הזמן, וזה ייתן כוח לדוחות.

אמיר רוזנברג: תודה רבה.

מנשה סמירה: אני רק מבקש שלא יהיה מצב בו נכנסים לרזולוציה של איזה דוחות בחוק צריכים להוציא ומתי.

מנשה סמירה: הדבר הזה מתקיים.

מנשה סמירה: יש בחוק הגדרה שקובעת.

מנשה סמירה: אנחנו צריכים לפרסם את הנתונים וזה גם מתבצע.

מנשה סמירה: לגבי השנה האחרונה והשנה, זה נובע מכך שאתה צריך את הנתונים של השנה האחרונה בתוך ארבע השנים.

מנשה סמירה: עד שנה.

מנשה סמירה: כמו שראית, 2009 פורסם ובוודאי במתכונות העבודה החדשות זה ילך ויצטמצם כי אף אחד לא רוצה למשוך את זה.

אתי בנדלר: מנשה, בכל זאת יש כאן איזושהי בעיה ואולי אני אפנה לסעיף עצמו.

אתי בנדלר: אני מדברת על סעיף 34ה(2) המוצע:     	"בלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה, פסק זמן, הסבר בעל פה, בלי לגרוע בין היתר מסמכויות המועצה לעניין עריכת דוחות שנתיים".

מנשה סמירה: או לחלופין נטילת רשיון גם לאחר שנה או שנתיים.

אתי בנדלר: זה בסדר גמור.

אתי בנדלר: מדובר כאן על הליך הבדיקה לצורך העניין.

אתי בנדלר: אומר אמיר שלא תכתבו סתם בלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה אלא תכתבו "ובכלל זה חובתה לערוך דוח בדיקה שנתי".

אתי בנדלר: הוא רוצה לעגן את זה בחוק.

אתי בנדלר: "אחת לארבע שנים, החל במועד תחילת השידורים כפי שנקבע ברשיון לשידורי טלוויזיה, תקיים המועצה הליך בדיקה שבו תבחן – וכאן הקושי העיקרי – כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה – דהיינו, במשך כל ארבע השנים – אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה ותנאי הרשיון שעניינם תוכן השידורים ובכלל זה מימון הפקה ורכישה של תוכניות.

אתי בנדלר: בסעיף קטן זה, הוראות הדין".

אתי בנדלר: אומר אמיר רוזנברג במלים אחרות שאת כל הנתונים האלה, את כל החוקים האלה, אתם אמורים לבדוק במסגרת הדוחות השנתיים שלכם.

אתי בנדלר: אל תתחילו בהליך בדיקה חדש אחורה.

אתי בנדלר: הוא אומר שהוא רוצה לראות כרגע שאתם תבדקו כיצד הם מילאו אחר ההוראות שאתם נתתם להם בעקבות הדוחות השנתיים.

מנשה סמירה: אבל זה מובן מאליו.

אתי בנדלר: זה לא כתוב.

אתי בנדלר: זה מובן לך, אבל זה לא כתוב.

מנשה סמירה: הרי יש כאן אבסורד.

מנשה סמירה: אם אני בדקתי את שנת 2009 ופרסמתי דוח, ועכשיו בשנת 2011 אני בודק במצטבר לאחור, אני אשנה את הדוח של 2009?

מנשה סמירה: אני לא מבין.

מנשה סמירה: ברור שאני אצבור את הדוחות אבל אני לא צריך לבדוק מחדש.

יעקב שחם: יש הגיון גדול בהצעה שאחת לארבע שנים אנחנו נעשה בדיקה רטרואקטיבית של כל ההערות שהעלינו ונראה האם הן מולאו או לא מולאו, כי אחרת אין תוקף לכל הדרישות האלה, אם הם יודעים שאנחנו לא בודקים אותן.

נחמן שי: בסך הכל רוצים לסדר את העניין בצורה יותר ברורה ולמנוע מחלוקות עתידיות.

נחמן שי: רוצים לתת סמכות לגוף שאתה עומד בראשו.

מנשה סמירה: הסיבה  שאת מצאת, יש בזיכיון – כי את מדברת על תקופת הזיכיונות וכאן אנחנו עוברים לתקופת הרשיונות – מחויבויות רק שנתיות שהן לא פר שנה ספציפית.

מנשה סמירה: יש למשל מחויבויות מסוימות שצריך לעשות אותן בטווח של ארבע שנים, בטווח של שבע שנים, בטווח של חמש שנים, ולכן נדרשה בדיקה תקופתית חדשה על הדברים.

קריאה: אם כן, למה זה מפריע לי?

מנשה סמירה: זה  לא מפריע לי.

מנשה סמירה: אני אמרתי שהחוק ברור ואנחנו עושים את זה.

אתי בנדלר: מדוע לא לעגן בנוסח?

אתי בנדלר: אם כולם מסכימים שזאת משמעות הבדיקה התקופתית, בוא נעגן את זה בנוסח.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: קיבלנו.

אופיר אקוניס: זה בסדר.

מנשה סמירה: מה הנוסח?

מנשה סמירה: תקריאי עוד פעם.

אתי בנדלר: אין לי את הנוסח.

אתי בנדלר: יש הצעה.

מנשה סמירה: אני לא מכיר את זה.

אתי בנדלר: אני בסך הכל משמשת כאן כמתווכת.

מנשה סמירה: אני לא מכיר את זה ולכן אני שואל מה רוצים להוסיף, כי זה כבר קיים.

אופיר אקוניס: הממשלה לא מתנגדת להצעתו של חבר הכנסת שי ויש לה תמיכה.

אופיר אקוניס: אפשר לנסח את זה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, תנסח בשני משפטים את הצעתך ואנחנו נצביע.

נחמן שי: אחת לכל שנה יש בדיקה שנתית ובסוף התקופה הזאת הבדיקה היא לא שנתית אלא של כל התקופה המצטברת וכן הלאה.

מנשה סמירה: מקובל.

נחמן שי: זה צריך להיות מסודר כי זה לא ברור.

מנשה סמירה: בסדר.

יעקב שחם: אין רק בדיקה אלא יש בדיקה והוצאת דוח.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: דוח פומבי וציבורי וכל מה שצריך.

נחמן שי: בשנה החמישית סופרים את הכל ורואים כל מה שקרה עכשיו כדי שתהיה נקודת עצירה ברורה.

מנשה סמירה: בסדר.

נחמן שי: תנסחו את זה בצורה משפטית ברורה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית מנסחת ומיד תקריא את הנוסח.

אופיר אקוניס: אני סומך עליה.

אתי בנדלר: קודם כל, בחלק הראשון.

אתי בנדלר: מבלי לגרוע מסמכויות המועצה לפי חוק זה, יהיה: ובכלל זה בדיקה שנתית של קיום מחויבויות לעריכת דוחות שנתיים.

אתי בנדלר: בהמשך ייאמר: במקום כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הרשיון, יהיה: כיצד מילא בעל הרשיון בתקופה האמורה אחר הוראות המועצה, כפי שנתנו בדוחות השנתיים שעניינם כך וכך.

דינה עברי עומר: בשנה האחרונה עוד אין דוח.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: לכן צריך לכסות את השנה האחרונה.

אתי בנדלר: את צודקת.

אמיר רוזנברג: שהבדיקה תהיה באמת אחת לחמש שנים והם יבדקו ארבע שנים אחורה.

אמיר רוזנברג: זה פעם בחמש שנים.

אמיר רוזנברג: אם עדיין אפשר לפתוח את השנים, לא כדאי בשביל השנה הזאת לעשות.

אמיר רוזנברג: שהם יבדקו ארבע שנים סגורות פעם בחמש שנים.

אמיר רוזנברג: יש שלוש בדיקות כאלה, כי אלה 15 שנים, ובזה נגמור.

אמיר רוזנברג: זה יותר סביר.

אמיר רוזנברג: פשוט לעשות את זה עגול.

אתי בנדלר: נדמה לי שבמקור זה היה חמש.

אמיר רוזנברג: נכון.

אמיר רוזנברג: זה היה חמש במקור.

אופיר אקוניס: לא, ארבע זה בסדר.

אופיר אקוניס: תשאירי ארבע.

אופיר אקוניס: יהיו ארבע שנים.

נחמן שי: כתוב כאן אחת לארבע.

אופיר אקוניס: אתם הרי עומדים במחויבויות ולכן זה לא משנה.

אופיר אקוניס: אני חושב שקרה כאן דבר מדהים.

אופיר אקוניס: אתם התשתם אותנו.

אמיר רוזנברג: זאת ההזדמנות לומר כאן משהו.

אמיר רוזנברג: בחוק הזה אין את מה שהיה במכרז וזאת הסמכות של הרשות השנייה להטיל עיצומים כספיים, מה שנקרא קנסות.

אמיר רוזנברג: ייאמר לזכותו של מנשה שזה לא הוא מהרשות השנייה שאמר שאין להם סמכות.

אמיר רוזנברג: הייתה סמכות להטיל קנסות.

אמיר רוזנברג: המכרז ירד וצריך להבין את הבעיה הזאת שקיימת כאן.

אמיר רוזנברג: אין בחוק סמכות לרשות השנייה להטיל עיצומים כספיים, היינו, קנסות.

אמיר רוזנברג: יש פיקדון, יש ערבויות וזה זרוע שלא קיימת.

קריאה: זה לא בחוק הזה.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת שי וברקוביץ’, אנחנו מצביעים על ההצעה.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     ההצעה התקבלה פה אחד

נגה רובינשטיין: אני רוצה להבהיר שלעניין אכיפה, יש עבודה על תיקון חקיקה שעניינו עיצומים כספיים וזאת עבודה משותפת של הרשות השנייה עם משרד המשפטים ומשרד התקשורת.

נגה רובינשטיין: זה תהליך שלוקח זמן.

נחמן שי: מתי נשמע על זה?

נגה רובינשטיין: זה תלוי כמה שהתהליך יתקדם מהר.

נגה רובינשטיין: כמו שאתה יודע, גם תיקון החקיקה של רשות ניירות ערך לקח זמן.

נחמן שי: כשאני שומע את זה, אני נבהל.

נחמן שי: עד עכשיו הייתי רגוע, אבל עכשיו אני נבהל.

נחמן שי: אתם מדברים על תקנות שקשורות בחוק?

מנשה סמירה: לא, יש תיקון חוק בו משרד המשפטים עושה עבודה מולנו.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הדיון הזה מוצה ואנחנו עוברים עכשיו לעמוד 1292, לסעיף 53, תיקון סעיף 72ג.

אופיר אקוניס: לדעתי אפשר להקריא את זה ברצף.

אתי בנדלר: מדלגים על כל סעיף 52.

אתי בנדלר: קראתם חלק מסעיף 52 אבל בשל כל השינויים שאושרו בישיבה הזאת אין טעם להצביע על סעיף 71ד כנוסחו המוצע אלא יומצא נוח חדש הן לסעיף 75ד והן לסעיף 71ה.

אופיר אקוניס: את יכולה להקריא ברצף אלא אם כן את נתקלת במשהו היסטרי שמחייב הסבר, אבל זה לא נראה ככה.

טל רוזנפלד: 53.	תיקון סעיף 72ג     	בסעיף 72ג(ב) לחוק העיקרי – 	 	(1)	בפסקה (1), אחרי "שבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה" יבוא "או שבעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (2)	בפסקאות (2) ו-(3), אחרי "בבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה", יבוא "או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (3)	בפסקה (4), אחרי "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה" יבוא "או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (4)	בפסקה (5), אחרי "בבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה", יבוא "או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: 54.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 81     	בסעיף 81 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 55.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 73     	בסעיף 83 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 56.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 84     בסעיף 84 לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים" במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 57.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 85     	בסעיף 85 לחוק העיקרי –     	(1)	בסעיף קטן (א), ברישא, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ב), במקום  "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים" ובמקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף 85א לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים" ואחרי "ביחידת השידור שלו" יבוא "או בזמן השידורים שלו, כהגדרתו בסעיף 48(א), לפי העניין".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ב), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים" ובמקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 59.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 86     	בסעיף 86 לחוק העיקרי, ברישא, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 60.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 86א     	בסעיף 86א לחוק העיקרי –     	(1)	ברישא, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (2)	בפסקאות (1) ו-(2), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 61.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 89     	בסעיף 89 לחוק העיקרי, במקום "לבעל הזיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 62.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 91     	בסעיף 91(1) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 63.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 92     	בסעיף 92 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 64.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 95     	בסעיף 95 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"     65.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 96     	בסעיף 96 לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קן (א, במקום "בעל זיכיון או" יבוא "מורשה לשידורים או" ובמקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ב), במקום "על בעל זיכיון" יבוא "על מורשה לשידורים או על בעל זיכיון להפעלת תחנת שידור" אחרי "שהיא חבה" יבוא "למורשה לשידורים או" ואחרי "לגבותו" יבוא "מה מורשה לשידורים או".

אופיר אקוניס: יש לך איזה הסבר כללים לסעיפים הטכניים האלה?

טל רוזנפלד: אני יכולה לעבור סעיף סעיף.

אופיר אקוניס: לא צריך לעבור סעיף סעיף.

טל רוזנפלד: בעיקרון אלה התאמות כדי שהסעיפים יחולו גם על בעל רשיון.

טל רוזנפלד: אלה סעיפים שחלו עד עכשיו על בעלי זיכיונות ועכשיו הם יחולו גם על בעלי הרשיונות בעתיד.

אופיר אקוניס: יש הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: את יכולה להמשיך.

אופיר אקוניס: אם אפשר לאשר את הכל, אנחנו נאשר את כל הסעיפים מ-53 עד 66.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     סעיפים 53 עד 66 – אושרו פה אחד

נגה רובינשטיין: עם התיקון שהוקרא באמצע.

אופיר אקוניס: כן, גם הוא היה תיקון טכני.

טל רוזנפלד: 66.	תיקון סעיף 99     	בסעיף 99 לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים", אחרי "רשיון שנתיים", יבוא "לפי העניין", ובמקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ב), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 67.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 100     	בסעיף 100(א) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 68.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 1090א     בסעיף 100א לחוק העיקרי, אחרי "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה" יבוא "ובעל רשיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "בסעיף 51ב(א) יבוא "או (א1) לפי העניין".

טל רוזנפלד: 69.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 107     	בסעיף 107 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים"     70.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 108     	בסעיף 108 לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קטן (א), במקום  "ותנאי הזיכיון או תנאי הרשיון לשידורי רדיו" יבוא "ותנאי הזיכיון לשידורים או תנאי הרשיון לשידורים" ובמקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ג), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים"     71.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 109     	בסעיף 109 לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קטן (א), במקום "זיכיונות או רשיונות לשידורי רדיו" יבוא "זיכיונות לשידורים או רשיונות לשידורים".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ב), בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 72.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 112     	בסעיף 112(2) לחוק העיקרי, במקום "בעלי הזיכיונות" יבוא "המורשים לשידורים".

טל רוזנפלד: 73.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 117     	בסעיף 117 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 74.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 118     בסעיף 118(א) לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 75.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 121     	בסעיף 121 לחוק העיקרי –     (1)	בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בעל זיכיון או על החברה" יבוא ,מורשה לשידורים או על חברת החדשות".

טל רוזנפלד: (2)	בסעיף קטן (ג), במקום "ובעל זיכיון" יבוא "ומורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 76.

טל רוזנפלד: תיקון סעיף 126     	בסעיף 126 לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 77.

טל רוזנפלד: תיקון התוספת השנייה     	בתוספת השנייה לחוק העיקרי – 	 	(1)	בסעיף 1 -     		(א)	בסעיף קטן (א), במקום ההגדרה "ערוץ" יבוא:     ""ערוץ" – ערוץ שבו משודרים שידורי בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או שידורי בעל רשיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: "שידור חוזר" – שידור מחודש בערוץ, של תכנית ששודרה בו קודם לכן או של תנכית ששודרה קודם לכן בערוץ כלל ארצי בישראל, לרבות תכנית שנערכה מחדש, שהיא זהה במהותה, לדעת הרשות, לתכנית ששודרה בעבר".

טל רוזנפלד: (ב)	בסעיף קטן (ב), במקום "בתוספת הראשונה" יבוא "בתוספת הראשונה, אלא אם כן נקבע אחרת בתוספת זו".

טל רוזנפלד: (3)	בסעיף 3, אחרי "בחלוקה שווה ביניהם" יבוא "וכן בעל רשיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: (4)	בסעיף 4, אחרי "בחלוקה שווה ביניהם" יבוא "וכן בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (5)	בסעיף 5 -     (א)	בסעיף קטן (א), במקום "בכל ערוץ, לשם" יבוא "בכל ערוץ, וכן בעל רשיון לשידורי טלוויזיה, לשם".

טל רוזנפלד: (ב)	בסעיף קטן (ב), במקום "בכל ערוץ, בכל שנה" יבוא "בכל ערוץ, וכן בעל רשיון לשידורי טלוויזיה, בכל שנה" ובמקום "180 שעות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ" יבוא "180 שעות בכל ערוץ.

טל רוזנפלד: השעות כאמור ישודרו על ידי בעלי הזיכיונות בכל ערוץ באופן יחסי ליחידות השידור שהוקצו להם בערוץ".

טל רוזנפלד: (6)	בסעיף 5א -     		(א)	בסעיף קטן (ב) -     (1)	ברישא, במקום "יוציאו בעלי הזיכיונות" יבוא "ובכל שנת רשיון של בעל רשיון לשידורי טלוויזיה, יוציאו בעלי הזיכיונות או בעל הרשיון לשידורי טלוויזיה, לפי העניין".

טל רוזנפלד: (2)	בפסקה (2), אחרי "בערוץ האמור" יבוא "ולעניין בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (ב)	בסעיף קטן (ד), אחרי "בעל זיכיון" יבוא "או בעל רשיון" ובסופו יבוא "או שנת רשיון, לפי העניין".

טל רוזנפלד: (ד)	בסעיף קטן (ז) - 	 (1)	ברישא, אחרי "בעל זיכיון" יבוא "או בעל רשיון לשידורי טלוויזיה", אחרי "שעל בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרשיון לשידורי טלוויזיה, לפי העניין" ואחרי "שנת זיכיון" יבוא "או שנת רשיון, לפי העניין".

טל רוזנפלד: (2)	בפסקה (2), אחרי "של בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרשיון לשידורי טלוויזיה, לפי העניין" ובסופה יבוא "או לבין סכום של 56.7 מיליון שקלים חדשים באותה שנת רשיון – לעניין בעל רשיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (ו)	בסעיף קטן (ט), אחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרשיון לשידורי טלוויזיה, לפי העניין" ואחרי "שנת זיכיון" יבוא "או שנת רשיון, לפי העניין".

טל רוזנפלד: (7)	בסעיף 6, במקום "בעל זיכיון ישדר" יבוא "בעל זיכיון ובעל רשיון לשידורי טלוויזיה ישדרו" ואחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרשיון".

טל רוזנפלד: (8)	בסעיף 7, במקום "בעל זיכיון ישדר" יבוא "בעל זיכיון ובעל רשיון לשידורי טלוויזיה ישדרו".

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: יש הערות?

אופיר אקוניס: את רוצה להסביר בקצרה את התיקונים הטכניים?

טל רוזנפלד: אלה שוב אותם תיקונים.

טל רוזנפלד: הדבר היחיד כאן שהוא לא תיקון טכני לעניין בעלי רשיונות, זה הוספת הגדרת שידור חוזר בתוספת, שגם זה תיקון טכני שהועתק מהתוספת הראשונה כי היא הייתה חסרה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיפים 66 עד 77.

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     סעיפים 66 עד 77 – אושרו

סימן ב': 78.	תיקון חוק התקשורת (בזק ושידורים)     	בחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982 -     	(1)	אחרי סעיף 6כ יבוא:     		"6כ1	אישור ערוצים משותפים     (א)	בעלי רשיונות כלליים לשידורי כבלים, כולם או מי מהם,  המבקשים לשדר משדרים בנושאים או בתחומים המנויים בסעיף 6כ(ב), כולם או מקצתם, במתכונת של ערוץ משותף, יפנו למועצה בבקשה לעשות כן, באחת מהדרכים האלה או בשתיהן:

סימן ב': (2)	ערוץ שיופק בידי בעלי הרשיונות האמורים, כולם או מי מהם, במישרין או בעקיפין, בעצמם או בשיתוף עם אחר, ובלבד שמספר הערוצים כאמור לא יעלה על שתי חמישיות ממספר הערוצים העצמיים של כל בעל רשיון כאמור.

סימן ב': החלטת המועצה לאשר שיעור הנמוך משתי החמישיות כאמור תינתן מטעמים מיוחדים, הקשורים למדיניות המועצה בתחומים שבסמכותה.

סימן ב': (ג)	המועצה רשאית לקבוע כללים לעניין סעיף זה ובכלל זה רשאית היא, מתוך מגמה להביא לריבוי הגורמים המעורבים בשידורים לציבור או לחלק ממנו, לגיוון השידורים ולעידוד ההפקה המקומית, לקבוע הגבלות על החזקת אמצעי שליטה בידי כל אדם לרבות מי שמשדר שידורים לפי כל דין.

סימן ב': (ד)	המועצה רשאית לקבוע בכללים הגבלות על מספר הערוצים המשותפים המופקים בידי מפיק ערוץ, לבדו או יחד עם אחרים, לרבות הגבלות כאמור על מי שמחזיק באמצעי שליטה במפיק ערוץ.

סימן ב': (ה)	בסעיף זה -     "בעל רשיון לשידורים" – למעט בעל רשיון מיוחד לשידורי כבלים ובעל רשיון לשידורים לפי דרישה.

סימן ב': "הפקה" – לרבות הפקה, רכישה ועריכה של משדרים לערוץ, הפקת קטעי קישור וכן ביצוע הפעולות הכרוכות בהבאתו של ערוץ לשידור.

סימן ב': "ערוץ עצמי" – ערוץ המשודר על ידי בעל רשיון לשידורים, המופק בעיקר בעבור הציבור בישראל או חלק ממנו, למעט ערוץ של בעל רשיון מיוחד לשידורי כבלים, ערוץ המשודר לפי הוראות סעיף 6כא(א), ערוץ קהילתי, ערוץ מקומי, ערוץ שהפקתו בעבור הציבור בישראל מתבטאת בהוספת תרגום, דיבוב או קדימונים בלבד, ערוץ מידע, או ערוץ אחר שקבעה המועצה לעניין זה.

סימן ב': "ערוץ משותף" – ערוץ עצמי המשודר על ידי יותר מבעל רשיון לשידורים אחד או ערוץ עצמי המשודר למחצית או יותר מכלל המנויים של כלל בעלי הרשיונות לשידורים".

נגה רובינשטיין: אני אומר שמדובר בסעיף שאמנם הוא סעיף ארוך אבל הוא לא סעיף חדש אלא הוא סעיף שנחקק בשנת 1996 והוא היה בהוראת תחולה של עשר שנים.

נגה רובינשטיין: הוא מאפשר למועצת הכבלים והלוויין לקבוע מגבלות ותנאים באחזקות בערוצים.

נגה רובינשטיין: זה בנוסף לסמכויות אחרות שלה שהן סמכויות מקבילות לאותה קביעה של כללים.

נגה רובינשטיין: אנחנו פשוט מבקשים עכשיו לחדש את הסעיף שלכתחילה לא היה מקום שיוגבל לעשר שנים ונותנים סמכות למועצה בנוסף לסמכויות האחרות שלה המקבילות לעניין זה.

אופיר אקוניס: הערות.

יורם מוקדי: אני לא אכנס לשאלה שהיה ערוץ ולא קיים ובאמצע הגורמים המוסמכים המשיכו לאכוף כאילו יש להם סמכות.

יורם מוקדי: אני מניח שלא ממש צריך את הסעיף הזה כי הם המשיכו לאכוף.

נגה רובינשטיין: מתלוננים על מקום שיש סמכות ואין אכיפה.

יורם מוקדי: אני חושב שלא צריך אותו, אבל כיוון שאני בעלים רק של ערוץ אחד ואין לי בעיה עם הדבר הזה, אני מבקש שההסדרה תהיה סימטרית ביני לבין המתחרה שלי בהגדרה של מה זה ערוץ משותף כי לפי ההגדרות היום, הן נכתבו כאשר היו שלוש חברות כבלים ומישהו רצה להסדיר מה קורה אם לחברות הכבלים אולי יש ערוץ משותף.

ניצן חן: אם היינו מתחלפים בתפקידים ואני אחזיר את עורך דין מוקדי להיות רגולטור, הוא היה נותן כאן עכשיו נאום חוצב להבות למה הסעיף הזה כל כך חשוב לרגולטור, והוא באמת מאוד מאוד חשוב לרגולטור, כדי לשמור על הגיוון והפלורליזם.

יורם מוקדי: אני בעד הגיוון שלך.

יורם מוקדי: יש לי ערוץ אחד.

יורם מוקדי: אני הבעלים של ערוץ אחד.

יורם מוקדי: המתחרה שלי הוא בעלים של שלושים אחוזים מהערוצים.

יורם מוקדי: עכשיו יש כאן הוראת חוק שמי שקורא אותה, רואה שבעצם היא חלה על הכבלים.

יורם מוקדי: ערוץ שלא משודר ב-יס, לא נכנס בכלל להגדרה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיף 78(1).

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     סעיף 78(1) - אושר     	אנחנו ניפגש ביום שלישי בשעה 11:00 בכנסת.