ועדת המשנה לחינוך דתי ותרבות תורנית, כנסת 18, פרוטוקול מספר 2, 2010-10-05 09:00

זבולון אורלב: בוקר טוב, אנחנו פותחים ישיבה של ועדת המשנה של וועדת החינוך, התרבות והספורט, שעניינה החינוך הדתי והתרבות התורנית.

זבולון אורלב: זוהי ועדה חדשה שזוהי הישיבה השנייה שלה, בגלל הבעיות המיוחדות.

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים היום בשני נושאים בעניין אחד – הסוגיה של הקצאות מבנה חינוך לחינוך הממלכתי דתי, גם בעמנואל וגם באלעד.

זבולון אורלב: קיבלתי פניות משתי הרשויות הללו, בעיקר על ידי ועדי הורים, ומתוך המגעים עם אנשי משרד החינוך לא יכולנו להגיע לפתרון ולכן חשבתי שמן הראוי להעלות את הנושא כאן על סדר היום.

זבולון אורלב: מעבר לבעיה הנקודתית בכל מקום, שכן לכל מקום יש את הסיפור שלו, יש בעיה עקרונית – מי בעל הבית, מי המוסמך במדינת ישראל להחליט איזה שימוש עושים באיזה מבנה שמשרד החינוך והתרבות בנה אותו.

זבולון אורלב: האם אחרי שהמשרד הקצה את הבניין והעביר את הכסף הרשות המקומית היא הקובעת הסופית?

זבולון אורלב: אני לא מדבר על העמותות והשכנועים אלא ההחלטה – מי בסופו של דבר המוסמך להחליט איזה שימוש עושים באיזה מבנה.

חיים אמסלם: הרבה פעמים זה עובר לעמותה.

זבולון אורלב: גם אם זה עובר לעמותה בסופו של דבר אם יש מחלוקת או בעיה, מי בסופו של דבר מקבל את ההחלטה?

זבולון אורלב: בשני המקרים הללו, על פי הידע הראשוני שלי, יש מחלוקת בין משרד החינוך לבין הרשות המקומית.

זבולון אורלב: השאלה היא האם אנחנו מפעילים את אחת השיטות התלמודיות שיש לנו – כל דאלים גבר, יחלוקו, תיקו או המוציא מחברו עליו הראיה.

זבולון אורלב: אלו ארבעת השיטות.

מרדכי ממליה: אני לא חושב שזו סוגיה שנתונה במחלוקת.

זבולון אורלב: אנחנו נברר זאת, ואם היא לא נתונה במחלוקת אז בוודאי שאין בעיה.

זבולון אורלב: אם הייתי יודע את התוצאות מראש לא הייתי מקיים את הדיון.

זבולון אורלב: הואיל ועורך הדין אביעד הכהן אמר לי מראש שמבחינת ההתחייבויות שלו הוא צריך לעזוב בעשר, אני אקדים את עמנואל לאלעד.

זבולון אורלב: האם נמצא פה וועד ההורים של עמנואל?

זבולון אורלב: אני מציע שזו שהתקשרה אלי, עפרה גנדל, תחליטו שאחת מכן תציג את הבעיה.

זבולון אורלב: אנחנו עוסקים כרגע בבית הספר הממלכתי – דתי חב"ד בעמנואל.

זבולון אורלב: אנא הציגו את עמדתכם והכול בקצרה.

אביעד הכהן: ברשותכם אני אציג אולי ואחר כן הן יציגו את הפן האישי אם זה אפשרי.

זבולון אורלב: אם הן יחליטו.

אביעד הכהן: כן הן ביקשו.

אביעד הכהן: אני אציג את הרקע ואחר כך אתן לבעלות הדבר את הבמה.

אביעד הכהן: ראשית אני רוצה להודות ליושב ראש הועדה על הכינוס, אני חושב שהנושא כפי שציין יושב ראש הוועדה בפתיחת הוועדה הוא נושא חשוב ולא נקודתי שנוגע לכל החינוך הממלכתי דתי.

אביעד הכהן: השאלה היא לא שאלה חדשה, לא פעם ישנם וויכוחים – וחשוב לדעת שיש הכרעה משפטית ומנהלית.

אביעד הכהן: בפן המשפטי הנושא עלה בכל מיני הקשרים, גם בהקשרים של מבנים וגם בהקשרים של הענקת פסק דין בביתר עילית לגבי חימום.

אביעד הכהן: נקבע חד משמעית מבחינה משפטית שכאשר מדובר במוסד של המדינה ומוסדות שהם מוכרים שאינם רשמיים כמו עמותות, העדיפות צריכה להינתן למוסדות המדינה.

אביעד הכהן: בלי להיכנס להלכות משפטיות זה נובע מחוק חינוך ממלכתי שאומר שהחינוך הממלכתי הוא דרך המלך ושיטות החינוך האחרות, בין אם מדובר במוסדות פטור או במוכר שאינו רשמי, הן מוכרות על ידי המדינה אבל הן במקום השני.

אביעד הכהן: בפועל, במקרה של עמנואל הבאתי רישומים.

אביעד הכהן: אומרים שלפעמים תמונה אחת שווה יותר מאלף מילים, אני חושב שהסרטוט הזה מבטא את הכול.

אביעד הכהן: בעמנואל פועלים כמה מוסדות חינוך.

אביעד הכהן: יש קודם כל את בית הספר של המדינה שהוא ממלכתי דתי, כפי שנאמר הוא קיים ופועל ללא מבנה מזה ארבע עשרה שנים וכולל מאה תלמידות שלומדות היום בתוך מכולות קירור.

אביעד הכהן: התמונות פורסמו ואולי לאחר מכן האימהות יראו אותן.

אביעד הכהן: מדובר במכולות קירור, אפילו לא מדובר בקרוואנים, שהסבו את פעילותן לכיתות.

אביעד הכהן: יש בהן מפגעים בטיחותיים ומדובר בדיני נפשות.

אביעד הכהן: חומר מהתקרה יורד על התלמידות, אחת מהן נכוותה ונפצעה.

אביעד הכהן: אני חושב שזה דבר לא ראוי – לא רק ללימודי בנות אלא לשהות של בני אדם.

אביעד הכהן: בתי הספר האחרים שייכים לשתי רשתות – החינוך העצמאי המוכר שאינו רשמי, זה "בית יעקב", ומעיין החינוך התורני, ויש גם גנים של עמותה פרטית.

אביעד הכהן: מבחינת מבנים, המבנים בעמנואל הוקמו על ידי החברה שהקימה בזמנה את עמנואל במימון המדינה ואין חולק על כך שאולי על הבעלות בראשיתה של עמנואל היו וויכוחים אבל המדינה עם השנים השקיעה כספים בפיתוחם של אותם מבנים.

אביעד הכהן: יש לי מכתב ממשרד החינוך מיום חמישי לחודש ספטמבר 2010, כלומר מלפני חודש ימים, ממר אסף דטנר, שהוא סגן מנהל האגף למינהל ופיתוח ומערכת החינוך, השורה התחתונה היא – "בראש ובראשונה יש לספק מבנים למוסדות החינוך הרשמיים ביישוב".

אביעד הכהן: כלומר העמדה של משרד החינוך היא מאוד ברורה.

אביעד הכהן: בפניות של הרשות המקומית, שההורים פנו אליה עוד לפני תחילת שנת הלימודים, הרשות המקומית לא נתנה מענה אמיתי, השאירה את אותו בית ספר במכולות קירור.

אביעד הכהן: חמור מכך, בבית הספר "בית יעקב" שיכול לאכלס כחמש מאות או שש מאות תלמידות, בית הספר שעמד במוקד הבג"ץ המפורסם ויש בו כיום כשישים תלמידות, והכניסו לתוכו לפני כחודש חמישים ילדים של "תלמוד תורה" עמותה פרטית של ילדים שלומדים ביידיש.

אביעד הכהן: אני רוצה להדגיש שאין לנו שום דבר נגד אף אחד אבל זה דבר שאינו מתקבל על הדעת.

אביעד הכהן: בית ספר שנבנה על ידי המדינה, שופץ על ידי המדינה, נתנו קדימויות לעמותה פרטית ומאה התלמידות של בית ספר חב"ד השאירו בחוץ.

אביעד הכהן: גם אם נעזוב זאת לרגע, מופיע בצד שמאל של הסרטוט בית ספר אחר, בית ספר תיכון של מעיין החינוך התורני "אהל רחל" שיכול לאכלס כארבע מאות תלמידות.

אביעד הכהן: הכניסו אליו מאה תלמידות של מעיין החינוך התורני ועוד ששים תלמידות של המוכר שאינו רשמי של החינוך העצמאי ואפשר גם היום מבחינה טכנית להכניס את התלמידות של החינוך הממלכתי דתי – אבל המועצה לא עושה את זה בפועל וזה דבר שמנוגד לחוק, בלתי אנושי ובלתי מוסרי.

אביעד הכהן: לא יכול להיות שתלמידות שזה מקרוב באו יקבלו מבנה בעוד שתלמידות של בית הספר הממלכתי דתי ילמדו בתת-תנאים בסיכון בטיחותי ובתנאים שאינם מאפשרים להן ללמוד.

אביעד הכהן: לפני שאעביר את רשות הדיבור לאמהות אני מבקש להוסיף שהמענה שאני מקווה שייצא מהוועדה יהיה מיידי.

אביעד הכהן: אני אומר זאת מפני שאותן מכולות לא ניתן ללמוד בהן והבנות לומדות בבית כנסת ביישוב, חלקן יושבות על הרצפה ומאה ילדות לומדות באותו חדר בתנאים שאינם תנאים.

אביעד הכהן: כל יום שעובר, המדינה והרשות המקומית חטאים את תפקידם.

זבולון אורלב: מה ענתה לכך הרשות המקומית?

אביעד הכהן: הרשות המקומית מגמגמת, או שהיא לא עונה בכלל או שהיא עונה שיש וויכוח על הבעלות ושזה נתון בהליך משפטי.

אביעד הכהן: כל הדברים הללו אינם צריכים לעניין את התלמידות מהסיבה הפשוטה שהמחויבות של הרשות היא כלפי התלמידות.

אביעד הכהן: אם יש סכסוכים משפטיים על הרשות לפתור אותם, יש פתרון מעשי בבניינים הקיימים שבבעלות.

אביעד הכהן: לא צריכים להמציא מוסד חינוך.

אביעד הכהן: אם למישהו זה מאוד מפריע, כפי שנהוג במוסדות רבים בארץ חוצים את בית הספר לשניים ועושים איזה שהיא הפרדה ואין שום בעיה טכנית.

אביעד הכהן: אנחנו לא בעד זה ואני לא חושב שיש בעיה בנושא – אבל אם זה מפריע בכל זאת למישהו אני חושב שעדיפה זכות הילדות.

אביעד הכהן: אני חושב שחשוב לשמוע את האימהות ולשמוע מה הן חשות ומה הילדות שלהן חשות כשהן לומדות בתת-תנאים תוך סיכון בטיחותי.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לשמוע את נציגת האימהות.

כדית רמתי: אני רוצה לספר סיפור אישי.

כדית רמתי: הבת שלי לפני כמה שנים נפלה נפילה קלה אך לצערנו הנפילה הייתה על בטון.

כדית רמתי: אם הייתי יכולה להעביר צילומים היה אפשר לראות בטון שיוצא מתחת המכולה.

כדית רמתי: היה לה פתח עמוק מאוד והיא הייתה צריכה תפרים.

כדית רמתי: עד היום זה מאוד כואב לי ואני לא רוצה שחס ושלום שיקרה שום דבר כזה ואני אגיד שידי לא שפכו את הדם הזה.

כדית רמתי: אני יכולה לפעול ולעשות כדי שזה לא יקרה שוב לאף אחד בעזרת השם.

כדית רמתי: דבר שני, עורך הדין הכהן כבר סיפר על הילדה שנצרבה ביד מחומר שנפל עליה מהתקרה, מדובר בדבר שאסור שיקרה.

כדית רמתי: אנחנו רוצים לעשות את הכול כדי שלבנות יהיה מקום נורמאלי ללמוד.

כדית רמתי: מדובר בבית ספר בנשיאות הרב מילובביץ שמחנך לאהבת ישראל ואין לנו בעיה עם זה, אנחנו חושבים שבית ספר כזה צריך לחזק אותו ולתמוך בו – לתת לו את כל התנאים.

חיים אמסלם: אתם בעצם בית ספר ממלכתי-דתי של חב"ד?

כדית רמתי: כן.

זבולון אורלב: בית ספר ממלכתי-דתי של המדינה אבל תוכנית הלימודים היא ממלכתי-דתי לכל דבר ועניין.

זבולון אורלב: תוכנית הלימודים מתואמות בין מנהל החינוך הדתי לבין חב"ד.

זבולון אורלב: במינהל החינוך הדתי יש בתי ספר של הקיבוץ הדתי, והקיבוץ הדתי מתאים את תוכנית הלימודים למסגרת מינהל החינוך הדתי.

זבולון אורלב: יש את בתי הספר הממלכתי-דתי "נועם" שהם יותר תורניים, יש סגנונות שונים, אבל הם כולם ממלכתיים-דתיים במובן הזה שהם ממיינים תלמידים, כל המורים הם מורים של משרד החינוך, תוכנית הלימודים מאושרת ואין בעיות עם תוכנית הליבה, בתי הספר הללו פועלים בפיקוח מלא ובמימון מלא של המדינה.

זבולון אורלב: מדובר בבית ספר רשמי לכל עניין, על כל שלביו, דקדוקיו, פרטיו – ללא כל שריטה ויושב כאן המפקח וגם מפקחת המחוז על החינוך הממלכתי דתי שיכולים להעיד על כך.

חיים אמסלם: כמה בתי ספר כאלה של חב"ד יש?

זבולון אורלב: אני מעריך שלחב"ד יש כארבעים בתי ספר.

שרה נעמן: במחוז מרכז יש אחד עשר כאלו.

זבולון אורלב: בארץ כולה אני מעריך שמדובר בכמה עשרות.

חיים אמסלם: כולל תיכון?

זבולון אורלב: לא, לתיכון הם הולכים לישיבות שלהם.

זבולון אורלב: התיכון הוא לא רשמי אבל הם כולם בפיקוח הממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: זוהי לא החצר החסידית היחידה.

זבולון אורלב: רשת צאנז, למשל, היא כולה ממלכתית-דתית בפיקוח.

זבולון אורלב: מוסדות הרב גרוסמן כולם ממלכתיים-דתיים.

זבולון אורלב: יש כמה רשתות חינוך חסידיות שהן ממלכתיות-דתיות וזוכות לכל ההגנות של החינוך הרשמי.

כדית רמתי: עוד משפט שרציתי להוסיף, אחת האימהות מוועד ההורים לקחה את הבת שלה לסיור בבניין "בית יעקב" שחשבנו שאולי נוכל ללמוד שם, ובתה אמרה לה – תראי, יש להם נטילת ידיים בתוך המבנה.

כדית רמתי: איזה נס – פשוט עצוב.

כדית רמתי: זה נובע ממצוקה נפשית שלהם, לפעמים הן לא רוצות לאכול וחוסכות את הפת לחם שלהן כי הן לא רוצות לרוץ בגשם לנטילת ידיים.

חיים אמסלם: המבנים ממוזגים?

כדית רמתי: כן, פעם זה עובד ופעם לא.

כדית רמתי: אנחנו מבקשים פתרון מיידי, הבנות שלנו סובלות מאוד, אין להן חשק ללכת ללמוד.

כדית רמתי: הן בלי תנאים וזועקות לעזרה.

זבולון אורלב: כרגע הן לא לומדות במכולות אלא בבית הכנסת?

כדית רמתי: כן.

זבולון אורלב: אגב, אני פניתי לוועד ההורים בראשית שנת הלימודים וביקשתי לא להשבית את הלימודים, הבטחתי להם שבמידה ובעייתם לא תיפתר אנחנו נקיים את הישיבה.

זבולון אורלב: הישיבה היום היא חלק מהבטחתי שהבעיה תטופל.

זבולון אורלב: אני חושב שפעלתם נכון כשלא השבתתם את הלימודים, אנחנו באופן עקרוני שוללים כל שביתה שהיא במערכת החינוך.

טליה קמחי: דיברת על השבתת לימודים אבל צריך להבין – כרגע גם כשאין השבתת לימודים לא מדובר בלימודים.

טליה קמחי: בנות חוזרות בוכות הביתה, אין להן מקום לשים ציוד וספרים, הן צריכות לנסות ללמוד ביחד חמש כיתות ביחד.

טליה קמחי: הבנות סובלות יום-יום וזה נמשך מתחילת השנה.

טליה קמחי: הפתרון צריך להיות ממשי.

זבולון אורלב: מה עמדת משרד החינוך?

שרה נעמן: אני רוצה להעיר הערה קצרה שלא שייכת למבנה.

זבולון אורלב: שרה נעמן היא מפקחת מחוז דתית של החינוך הדתי.

שרה נעמן: אני לא רוצה לדבר על נושא המבנה.

שרה נעמן: אני רוצה לציין שאני שיתפתי פעולה עם הקריאה של יושב הראש שלא לקיים שביתה, למרות שלא תהיה ברירה – מכיוון שהמבנה אינו מאושר.

שרה נעמן: המצב שלנו הרבה יותר חמור כי כמדינת ישראל אנחנו מאפשרים לימודים במקום שאינו תקין למטרה זו.

שרה נעמן: לכן, אין ספק שצריך להימצא פתרון לנושא הזה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: עוד מילה אחת מהרב אלחדד שהוא המפקח הכולל.

שרה נעמן: הוא לא המפקח הכולל.

שרה נעמן: המפקח הכולל נמצא היום במבחן באוניברסיטה, הרב אלחדד הוא המפקח של אלעד.

זבולון אורלב: רציתי לשאול שאלה על בית הספר, אולי גברת נעמן תוכל לענות לי עליה.

שרה נעמן: אני יכולה לומר שנעשית שם עבודת קודש בבית הספר, אני מדגישה את הנושא הפדגוגי מכיוון שחב"ד אמונים ועושים את העבודה כמו שצריך.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אני מבקש ממשרד החינוך להתייחס לשני דברים.

זבולון אורלב: יגאל צרפתי הוא סגן מנהל כללי בכיר וראש המנהל לפיתוח מערכת החינוך ומבנים.

זבולון אורלב: אסף דטנר, שכתב את המסמך, יושב לידו והנציג של הלשכה המשפטית עורך הדין שפיגל נמצא גם כן איתנו.

זבולון אורלב: יש שאלה נקודתית שתעלה גם בדיון על אלעד, ויש את השאלה העקרונית – מי בעל הבית, מי קובע מה האמצעים של משרד החינוך, אם משרד החינוך הוא בעל הבית, לכפות את דעתו ולהבטיח שכך אמנם יהיה המצב.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר כמה מילות הקדמה.

זבולון אורלב: מבחינה דבקנית, כשאומרים "חוק חינוך חובה" בטעות אנשים חושבים שזוהי חובת המדינה אבל החוק הטיל חובה על ההורים לשלוח את ילדיהם לבית הספר.

זבולון אורלב: עם זאת, הפסיקה מקדמת דנא הכירה בכך שזוהי חובת המדינה לספק את שירותי החינוך.

זבולון אורלב: אתה לא יכול לחייב הורה לשלוח את ילדיו לבית ספר מבלי שהמדינה תיתן לכן מענה.

זבולון אורלב: ניסינו כמה פעמים לחוקק חוק יסוד הזכות לחינוך אבל על זה נדבר בפעם אחרת.

זבולון אורלב: כרגע עמותת "הכל חינוך" מנסים לנסח הצעת חוק שתבטיח גם בכתובים בחוק יסוד את סוגיית הזכות לחינוך.

זבולון אורלב: אין ספק שמי שממונה בסופו של דבר, מבחינת הכנסת, הוא שר החינוך – ולא שר הפנים.

זבולון אורלב: הוא אחראי להבטיח שלכל ילד במדינת ישראל תהיה אפשרות לקיים לימודים סדירים על פי הוראות שקבע משרד החינוך.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו רואים בשר החינוך את הכתובת.

זבולון אורלב: למשל, יש לנו סוגיה של בטיחות במוסדות חינוך.

זבולון אורלב: משרד החינוך אומר שהוא לא אחראי, שמדובר בבניין של הרשות המקומית והיא צריכה לטפל בו.

זבולון אורלב: אנחנו אומרים למשרד החינוך – שר החינוך אחראי על שלומם של התלמידים ולכן הוא צריך להסתדר עם הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: אותו דבר בסוגיית ההסעות, סוגיית אבטחת מוסדות חינוך.

זבולון אורלב: המעטפת שקשורה בדבר הזה.

זבולון אורלב: יש לי הרגשה שבסוגיית המבנים יש ערפל מסוים שאם הנושא היה ברור הוא כלל לא היה צריך לעלות.

זבולון אורלב: אם הנושא היה ברור, היינו מזמינים את מי שהוא הקובע ואומרים לו לתת דין וחשבון מדוע נוצרה התמונה, שאם היא נכונה היא דורשת תיקון ולא מתקבלת על הדעת.

זבולון אורלב: אני נותן את זכות הדיבור למר צרפתי.

יגאל צרפתי: קודם כל העניין של בית הספר – בחודש יוני 2008 הוצאנו התחייבות תקציבית לבנות בית ספר חדש לטובת חב"ד.

זבולון אורלב: כלומר הרשות המקומית קיבלה התחייבות שייבנה מבנה חדש?

יגאל צרפתי: הרשות המקומית קיבלה כסף בהמחאה כדי להתחיל בניית בית הספר לאחר שליווינו אותם באישור תכנון.

זבולון אורלב: וכל זאת לאחר שהרשות המקומית ביקשה זו, אחרת אם היא לא הייתה מבקשת לא הייתה פה דרמה.

יגאל צרפתי: הכול נעשה בתיאום עם הרשות המקומית והם יצאו למהלך תכנון ושכרו אדריכל, אנחנו אישרנו את התוכנית וגם תקצבנו אותה.

יגאל צרפתי: המשמעות היא שמבחינת משרד החינוך הייתם אמורים כבר לשבת במבנה מודרנית, יפה ממוזג וחדש.

יגאל צרפתי: לכן, כל המראות על המכולות זה דבר שאילו היה תלוי בנו המצב היה אחרת.

זבולון אורלב: למעשה כבר שנתיים צריך לעמוד שם בניין חדש.

יגאל צרפתי: הבעיה היא שהם החזירו את זה ואמרו שהם לא מעוניינים לבצע.

חיים אמסלם: מי זה "הם"?

יגאל צרפתי: הרשות המקומית.

עזרא גרשי: מתי אמרנו את זה?

יגאל צרפתי: אני לא זוכר מתי.

עזרא גרשי: היינו אצלך בפגישה והסברנו את הדחייה.

עזרא גרשי: אנחנו אמרנו שאנחנו לא רוצים?

זבולון אורלב: מיד ניתן לאדוני את מלוא הזמן שהוא צריך על מנת להתייחס לדברים.

יגאל צרפתי: הרשות המקומית רצתה להחליף מגרש, טענו שהמגרש לא נכון.

יגאל צרפתי: קיבלנו מגרש חדש?

יגאל צרפתי: לא. אנחנו עדיין מחכים.

חיים אמסלם: האם קיבלתם תשובה מוסמכת או שהדברים נאמרו ככה בעל פה?

יגאל צרפתי: היה דיון ויש סיכום דיון על העניין הזה.

זבולון אורלב: ומה עשה משרד החינוך שיודע שהבנות לומדות במכולות במקום לא ראוי והרשות המקומית נוהגת כפי שהיא נוהגת.

יגאל צרפתי: משרד החינוך ניסה לשפר את התנאים אבל נתקלנו בבעיה שכבר נפלה בכל נושא עונת ההקפאה וכל מה שכרוך, ראינו שיש בעיה עם הקרקע.

יגאל צרפתי: כלומר הרצון המיידי לסייע היה באמצעות מבנה יביל.

זבולון אורלב: לאור התמונה הזו, למה הייתם צריכים לבנות מבנה חדש?

זבולון אורלב: הרי לכאורה יש שם עודף גדול של חדרי כיתות.

יגאל צרפתי: אנחנו מידי שנה בודקים את הצרכים העתידיים ארוכי הטווח של הרשות המקומית.

יגאל צרפתי: יכול להיות שבאותה עת צפינו גידול רב, ראינו מבחינה דמוגרפית קדימה.

זבולון אורלב: ראיתם את עמנואל מתפתחת?

אסף דטנר: בית הספר גם היה מלא יותר.

יגאל צרפתי: הנכון הוא להיום שסביר להניח שלא נלך על מהלך כזה.

יגאל צרפתי: העניין הזה התעורר השנה בגלל אותו סבב מבנים שיצר מציאות אחרת.

יגאל צרפתי: ברור שבתמונת המצב אנחנו לא נלך למהלך בנייה חדשה אלא כפי שהצענו אנחנו לא רואים סיבה שלא להקצות את אותו מבנה לכמה מסגרות חינוך, כפי שאנחנו עושים ביישובים אחרים.

זבולון אורלב: מה משרד החינוך אומר, מה הפתרון שצריך להיות לעמנואל?

יגאל צרפתי: המבנה הקיים, הימני בציור, שאפשר להתאים אותו לשתי המסגרות הללו –

זבולון אורלב: אפשר, או שאתם נותנים הוראה לעשות זאת?

יגאל צרפתי: תיכף אני אדבר על השאלה.

זבולון אורלב: מבחינה מקצועית אתם אומרים שאין ספק שאין צורך לבנות מבנה חדש, ניתן במבנה של בית ספר "בית יעקב" שיכול לאכלס חמש מאות או שש מאות תלמידים, והיום נמצאים בו חמישים תלמידים של "שערי עולם" וששים תלמידים של "בית יעקב" – שם אפשר למקם את הממלכתי-דתי.

יגאל צרפתי: כן.

יגאל צרפתי: זו עמדתנו.

יגאל צרפתי: בעניין ההקצאה, בעצם כשמשרד החינוך בונה מבנה, על פי המדיניות שלו הוא נותן עדיפות לחינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, כלומר המבנה יהיה מיועד בראש ובראשונה לאותם מוסדות, לאחר מכן העדיפות ניתנת למוסד מוכר שאינו רשמי ובסוף למוסדות הפטור.

יגאל צרפתי: יש נוהל של המשרד שמתווה את התהליך וכיצד על הרשות המקומית לפעול כשהיא רוצה להקצות מבנה למוסד שאינו ממלכתי.

יגאל צרפתי: כשהיא מציעה את זה היא צריכה לבצע הליך נוהל הקצאות ברשות, להביא אלינו את הבקשה בצורה מסודרת והכול טעון אישור שלנו בכתב.

יגאל צרפתי: אם אין אישור שלנו בכתב למהלך הזה אז הדבר ללא תוקף.

יגאל צרפתי: איזו סנקציה אנחנו יכולים להפעיל במידה והדברים נעשו בניגוד לנוהל?

יגאל צרפתי: אותו בית ספר פרטי שלומד בתוך המבנה, כשהוא מבקש רישיון הוא צריך להציג מבנה שעומד לרשותו, ובית ספר כזה לא יקבל רישיון.

זבולון אורלב: אם הוא לא יקבל רישיון אז יצא צו סגירה?

יגאל צרפתי: כן.

זבולון אורלב: אבל עדיין, גם נגיד שתפעלו אבל הרשות המקומית לא תכניס את הממלכתי-דתי למבנה?

זבולון אורלב: מה האמצעי שלכם להכניס את הממלכתי-דתי לאותו מבנה שאתם קובעים?

יגאל צרפתי: זה קדם כל סנקציה חריפה מאוד.

יגאל צרפתי: סנקציה נוספת שאנחנו לא אוהבים לעשות – הקפאת תקציבי פיתוח לרשות המקומית עד שזו תיישר איתנו קו.

יגאל צרפתי: יש רשויות שחוו את זה.

זבולון אורלב: למיטב ידיעתי, ויאמרו לי אנשי משרד המשפטים, אני מבין שרשות שלטונית אחת לא יכולה לתבוע מבחינה משפטית רשות שלטונית אחרת.

זבולון אורלב: כלומר, משרד החינוך לא יכול לתבוע רשות מקומית ורשות מקומית לא יכולה לתבוע את משרד המשפטים.

אביעד הכהן: אפשר לפנות ליועץ המשפטי לממשלה.

זבולון אורלב: במקרים כאלה של סכסוך בין רשויות שלטוניות קיים היועץ המשפטי לממשלה, שהוא הסמכות העליונה להורות לאחת מרשויות השלטון כיצד לפעול מלבד האמצעים שיש ללכת לבג"ץ ולכפות דרך המערכת המשפטית על רשות שלטונית זו או אחרת.

זבולון אורלב: עמדת משרד החינוך במקרה הזה היא ברורה, על הרשות המקומית יש הנחייה שהיא קיבלה.

יגאל צרפתי: כן, וביקשנו מראש הרשות להשיב לנו עד היום.

יגאל צרפתי: הוצאנו לראש הרשות מכתב.

זבולון אורלב: אם כי במכתב אתם לא מורים לו להכניס את הממלכתי-דתי לבניין.

יגאל צרפתי: אנחנו כותבים – "מבנה הקבע הקיים מאפשר העמדת מבני קבע או חלקם לכל מוסדות החינוך הקיימים.

יגאל צרפתי: "

זבולון אורלב: אתה צודק.

זבולון אורלב: מה עמדת הרשות המקומית?

זבולון אורלב: רשות הדיבור ניתנת למר גרשי.

זבולון אורלב: קודם כל אני רוצה לאחל לך החלמה מהירה.

זבולון אורלב: אם הייתם מתקשרים אלינו לפני שעות אחר הצהריים אולי היה אפשרי לדחות את הישיבה.

זבולון אורלב: גם אנחנו מוגבלים ביכולת דחייה ואני מתנצל בפנייך.

עזרא גרשי: תודה רבה.

עזרא גרשי: קודם כל אני תומך בכל מהלך שצריך לתת לחב"ד מבנה קבע.

עזרא גרשי: אני רוצה להסביר איך הכל התחיל.

עזרא גרשי: לפני כארבע עשרה שנים הוקם בית הספר הזה במיעוט תלמידים.

עזרא גרשי: אני הייתי בתוך המערכת ולכן אני זוכר.

עזרא גרשי: משרד החינוך התנה את מתן הרישיון בכך שלא יבקשו ממנו מבנה.

עזרא גרשי: המועצה המקומית עמלה וטרחה מכספה האישי להקים שם מבנים.

עזרא גרשי: היא הקימה שם מבינים יבילים, ראש המועצה דאז חשב שקרונות או מכולות מעלים קונוטציה לדברים אחרים ולכן המכולות שופצו לבלי היכר מבפנים – בין אם מדובר בקירות גבס, בידוד, מיזוג ותקרות.

עזרא גרשי: עשו טעות של הקמת תקרות אקוסטיות שמתפוררות עם הזמן.

עזרא גרשי: עם זאת, לפני מספר שנים אישרו מבנה ועל כך תודתנו.

עזרא גרשי: כשאני נכנסתי לתפקידי זה היה בשלב סיום תכנון ולפני ביצוע, והתברר לי שזה עומד על קרקע בשיפוע בלתי יאמן על גדר הביטחון.

עזרא גרשי: זה מה שהוקצה, פינה זנוחה.

עזרא גרשי: כשביררנו כמה יעלה הפיתוח, התברר שהפיתוח היה אמור לעלות 3.8 מיליון שקלים שאף אחד לא אמור לממן אותם, גם לא משרד החינוך.

עזרא גרשי: דיברנו אז עם משרד החינוך, התברר שיממנו רק כמה אחוזים.

עזרא גרשי: קיבלתי החלטה לא להקים את המבנה במקום המיועד אלא למצוא מקום חלופי – ואכן מצאנו.

עזרא גרשי: היה צריך לעשות שינוי טאבה, שעשינו.

עזרא גרשי: כשהגענו לביצוע נגזר עלינו שלא בשליטתנו נושא ההקפאה.

עזרא גרשי: נאמר לנו שיחריגו את נושא מוסדות החינוך אבל זה לא קרה בפועל כמו שלא החריגו את אזורי התעשייה.

עזרא גרשי: אבל זה כבר לא נושא לוועדה פה.

זבולון אורלב: זה כן נושא לוועדה פה, הוועדה הזו טיפלה בהסרת ההקפאה מעל יהודה ושומרון ולמעשה כל הרשימה ללא יוצא דופן שמשרד החינוך קבע שהם מבנים נחוצים – בין אם מדובר במבני קבע או מבנים יבילים – לתחילת שנת הלימודים תשע"א, כולם אושרו.

אסף דטנר: העניין הזה לא רלוונטי, כי לוקח זמן לאשר את הטאבה.

אסף דטנר: עובדה שבסוף הטאבה אושרה רק לפני שבועיים.

זבולון אורלב: אבל משרד החינוך אומר לך שגם אם תגיש את זה עכשיו לא תקבל את הבניין.

עזרא גרשי: הטאבה אושרה לפני כמה חודשים ולפני כמה שבועות מה שאושר בועדת ההחרגות הוא רק התכנון.

עזרא גרשי: מותר לנו לתכנן את המבנה.

אסף דטנר: כלומר ההקפאה לא פגעה בזה.

עזרא גרשי: בחמישה החודשים האחרונים היא פגעה.

עזרא גרשי: בפועל אנחנו בגלל שכבר קיבלנו אישור לבית ספר קבע אולי המבנים הוזנחו, והמבנה הזה הרי צריך אחזקה מסיבית כל השנה.

עזרא גרשי: מאחר והבנו שהולכים לבנות להם מבנה הייתה אולי הזנחה בשיפוץ המבנים הללו.

עזרא גרשי: קיבלתי את הנושא של נוהל הקצאות, פניתי במכתבים למשרד החינוך וביקשתי סיוע.

עזרא גרשי: את היועץ המשפטי שלי לא הבאתי לוועדה כי אז בזמנו אמרו לי לא להביא עורכי דין לוועדות וחבל כי הוא איש המקצוע בעניין זה.

זבולון אורלב: מי אמר לך שלא מביאים עורכי דין לוועדות?

זבולון אורלב: יש פה כמה.

עזרא גרשי: אז בזמנו הביאו את עורך הדין של הצד השני והייתה עם זה בעיה.

זבולון אורלב: זה צריך לעבור איזה פרוצדורה אבל מותר להביא עורכי דין.

עזרא גרשי: בסדר, טוב לדעת.

עזרא גרשי: היועץ המשפטי שלנו טוען שלא מדובר על מבנה שהתפנה ויש להקצות אותו למישהו אחר.

עזרא גרשי: מדובר במבנה שמאז שהוקם, עשרים ושבע שנה, נמצא בחזקת החינוך העצמאי.

עזרא גרשי: עד לסוף השנה שעברה המבנה היה כמעט מלא, היה בית ספר אחד גדול שחולק לחסידים וללא חסידים.

עזרא גרשי: השנה, הבנות החסידיות יצאו משם מתוך מגמה שיהיה להן יותר שקט בתלמוד התורה ועוד ללא הפסקות – וזה לא אנושי.

עזרא גרשי: המצב אינו מצב רגוע, ואני מחזק את מה שנאמר שמשרד החינוך אחראי על כל ילדי ישראל שילמדו במקומות נורמאליים ולא בקרונות בקר.

עזרא גרשי: אני מקבל את זה מאוד ולכן לי אין בעיה לחלק את המבנה.

עזרא גרשי: ידוע לי שיש בעיה משפטית לעשות את זה.

זבולון אורלב: כלומר היועץ המשפטי אמר לך שיש לך בעיה להכניס את הממלכתי-דתי למבנה של בית הספר בית יעקב?

עזרא גרשי: כן, נדרשת הסכמה של מי שמחזיק את המבנה.

עזרא גרשי: ביקשתי הסכמה ולא קיבלתי.

עזרא גרשי: עכשיו, לאחר שלושה או ארבעה דיונים במהלך חול המועד של סוכות – למרות שאנחנו לא מנהלים דיונים בחול המועד אבל הנושא הוא חשוב מאוד ולכן ישבנו עם כל הגורמים –

זבולון אורלב: מר גרשי אני רוצה להבין.

זבולון אורלב: מבחינת הרשות המקומית גם היא סבורה שמין הראוי שהממלכתי הדתי ייכנס למבנה ויש מקום פנוי, אלא אתה טוען שהמבנה הזה צריך אישור מהחינוך העצמאי שלא נתן את האישור, וזה העיכוב.

עזרא גרשי: כל עוד הבנות של החינוך החסידי שפרשו לא נמצאות שם, באמת יש מקום.

זבולון אורלב: הפניות שלך לחינוך העצמאי היו בכתב או בעל פה?

עזרא גרשי: מדובר במשא ומתן בעל-פה.

זבולון אורלב: תוכל אולי לומר לנו שמות של המעורבים?

זבולון אורלב: עד להיכן הגעת?

עזרא גרשי: הגענו לאנשים הפרקטיים, אייזי גולדשטיין.

זבולון אורלב: זה מצב מאוד נוח כי היכולת של משרד החינוך לתבוע מהחינוך העצמאי להעמיד את המבנה היא יכולת גדולה.

זבולון אורלב: אחד מצינורות החמצן של החינוך העצמאי זה יגאל צרפתי וכשהוא מצר את הצינור הם מרגישים את זה.

זבולון אורלב: כלומר מדובר בבשורה טובה, כשהרשות המקומית אומרת לוועדת החינוך שאתם פניתם לחינוך העצמאי כדי לאפשר להכניס את הממלכתי-דתי.

עזרא גרשי: שוב, ישנה בעיה של החינוך החסידי שאין להן כרגע מקום וזה משהו שכרשות אנחנו צריכים לפתור.

אסף דטנר: יש מקום לכולם.

אסף דטנר: הם הצהירו שיש להם מקום שאתם נתתם להם, לכן זה לא מסתדר מה שאתה אומר.

עזרא גרשי: אני אסביר.

עזרא גרשי: אם מדובר בכיתות של ארבעים תלמידים אולי יש שם מקום אבל אתם יודעים שהכיתות שלנו הן פחות מעשרים בנות והכמויות הללו לא מוכרות.

זבולון אורלב: אני מבין שהכיתות שנבנו, נבנו על פי התכנון של משרד החינוך.

זבולון אורלב: הברוטו של כיתת לימוד הוא מאה עשרים וחמישה מטרים מרובעים, כולל החלק היחסי בחדרי המורים, חדרי ספר וכדומה.

זבולון אורלב: נטו, זה ארבעים ותשע – לכיתה של ארבעים תלמידים.

זבולון אורלב: אם הכיתות קטנות אין בעיה לעשות סידור פנימי ולחלק לשלוש במקום לשניים.

זבולון אורלב: כבר הרווחת חמישים אחוזים מחדרי הכיתות שיש במבנה.

עזרא גרשי: השאלה היא אם עושים את זה מתוך רצון טוב או מתוך חוק שאפשר להפעיל אותו.

עזרא גרשי: אני ביקשתי סיוע משפטי ממשרד החינוך.

זבולון אורלב: אני תמיד תומך ברצון טוב ולכן אני אומר פה בוועדה – פניתי לעורך דין אביעד ולהורים והם סיפרו לי שהם שוקלים אמצעים משפטיים.

זבולון אורלב: אמרנו להם שאנחנו יוצאים מהתמונה, למרות שהכנסת לא מונעת את עצמה מלדון בנושאים שנמצאים בערכאות אחרת כל מי שירצה למנוע מאיתנו דיון יפנה לערכאה משפטית.

זבולון אורלב: הצעתי להם לנסות לפתור את הבעיה פה, להתכנס ולברר.

זבולון אורלב: הדברים שלך חשובים מאוד היום, הם דברים רשמיים של ראש מועצה שמוסר את דבריו לוועדה.

זבולון אורלב: אני משבח אותך על עמדתך זו, שאתה אומר שזה הפתרון וננסה לממש את הרצון הטוב הזה.

זבולון אורלב: אגב, אני רוצה לציין שרשתות החינוך הוזמנו לדיון ובחרו שלא לבוא.

זבולון אורלב: לא ידעתי שזה כל כך קריטי, אם הייתי יודע הייתי מצלצל באופן מיוחד אליהם.

עזרא גרשי: הכל התחיל כאן בגלל שהמהלכים התחילו בסוף יולי ותחילת אוגוסט ולכן היה קשה לסייע באופן מלא.

עזרא גרשי: כשאני נכנס לנוהל הקצאות הוא אינו מדבר על חלקיות מבנה, לכן אני ביקשתי סיוע ופנייה לאסף דטנר.

אסף דטנר: כתוב שמותר להקצות גם חלקי מבנה.

אסף דטנר: כל הרשויות החרדיות אלופות בהקצאות חלקי מבנה ולהכניס למבנה אחד שלושה מוסדות חינוך.

עזרא גרשי: אתה צודק, כשאתה מקבל מבנה אתה מחלק אותו אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה אותו, אבל מדובר במבנה שכבר מוחזק בידי מישהו.

אסף דטנר: המבנה קיים, מה זה משנה אם הוא חדש או ישן?

עזרא גרשי: זה שאלה של האם הוא מוחזק בידי מישהו או לא מוחזק.

עזרא גרשי: היו"ר זבולון אורלב:     ברור לחלוטין שנוהל הקצאות חל גם על מטר מרובע אחד שאתה רוצה למסור, אחרת אתה מבין לבד שהוא יכול להיות לצחוק ולשנינה.

עזרא גרשי: אלו העניינים הפורמאליים, כי התביעה שלנו אלייך היא לא כמו התביעה שלנו לשר החינוך.

עזרא גרשי: אנחנו מזמינים אותך כרצון טוב אם כי אתה חלק מהמחויבות השלטונית לפתור את הבעיה.

עזרא גרשי: האם עוד מישהו רוצה להוסיף משהו?

חיים אמסלם: תודה רבה אדוני יושב הראש, קודם כל אני מאוד שמח ומברך על העמדה הכנה והגלויה של ראש המועצה הרב גרשי שתיאר את המצב.

חיים אמסלם: אני שמח שגם העמדה שלו אין בה חלילה טיפת עוינות לבית הספר ממלכתי-דתי של חב"ד שכולנו מוקירים את פועלו ומעריכים אותו.

חיים אמסלם: אני חושב שכראש מועצה אתה יכול היום להמשיך את המהלך הצודק של בית ספר שיכול לאכלס בין חמש מאות לשש מאות תלמידים אבל יש שם רק מאה תלמידים – אפשר להכניס עוד בית ספר ולפתור מצוקה.

חיים אמסלם: מדובר באנושיות מתבקשת.

חיים אמסלם: לכן אני מבין את הרגישות.

חיים אמסלם: אני מבין שיש עניין של מוחזקות במבנה שבכל זאת החינוך העצמאי היה כעין בעלים על המקום.

חיים אמסלם: אני אומר "כעין" מפני שבסופו של דבר כולנו הבנו את השתלשלות הדברים.

חיים אמסלם: יש לך היום את הסיוע והגב של ועדת החינוך של הכנסת לעשות את המהלך ולעשות אותו במהירות רבה כי לא נוכל לסבול ולראות תמונות כאלו.

חיים אמסלם: זה לא אנושי ולא צודק, וגם לא הגיוני.

חיים אמסלם: אין סיבה שלא ילמדו באותו מבנה, הארץ רחבת ידיים לפניכם.

חיים אמסלם: תעשה ותצליח, אתה מקבל את הגב מכאן.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עוד מישהו רוצה להוסיף?

אתי בנימין: יש משפט שאומר "ילדים נולדים שווים" ולצערי בעמנואל הילדים לא נולדים שווים.

אתי בנימין: אני שומעת פה מראש המועצה דברים שקצת מפריעים לי.

זבולון אורלב: אתי בנימין היא יושבת ראש הנהגת ההורים הארצית.

אתי בנימין: אדוני ראש המועצה, מצד אחד אתה אומר שהתלמידות בתוך מכולות קירור, בתוך קרוואנים שהוזנחו ולא שופצו כי חשבתם שיבנו להם.

אתי בנימין: הרי ברור לכולנו שבנייה היא לא ביום אחד, ההקפאה לא התחילה אתמול ולא שלשום אלא נמשכת כבר שמונה חודשים.

אתי בנימין: מדוע המבנים הללו לא שופצו ולא הותאמו לתנאים אנושיים מינימאליים שהילדים יכולים להיות בהם?

זבולון אורלב: אני רק מודיע שאני רוצה לסיים תוך שלוש דקות.

אתי בנימין: הדבר השני הוא – אתה, כרשות מקומית, כיצד ייתכן שאתה מחויב לילד אחד אבל לא לילד שני?

אתי בנימין: כיצד יתכן שאותם מאה ילדים שנמצאים במבנה שיכול להכיל חמש מאות תלמידים, כיצד יתכן שאותה רשת חינוך עצמאית קובעת שהיא לא מוכנה שהילדים האלה יהיו באותו מבנה איתה?

אתי בנימין: איזה מין דבר זה?

אתי בנימין: אתה, כרשות מקומית, צריך לכפות עליהם את הדבר – גם אם יהיה צורך בהפרדה למרות שאני נגד הפרדה פיזית.

חיים אמסלם: לדעתי את תוקפת את ראש המועצה לא בצדק, כי אני קורא את מה שהוא אמר ומבין את מה שהוא לא אמר.

חיים אמסלם: הוא תומך מבחינה עקרונית במציאת פתרון מיידי, מה שהיה היה.

אתי בנימין: אני לא תוקפת אותו, אני אומרת את הדברים האלה כי אני יודעת שככה זה מתנהל גם בירושלים.

אתי בנימין: בירושלים כשרשת מסוימת לא מעוניינת הרשות המקומית כופה את דעתה בנושא ודואגת שלכל ילד יהיה שולחן, כיסא וכיתה.

חיים אמסלם: הוא אמר שהוא בדיאלוג עם מי שהיה אמור להיות בדיאלוג, שכנראה לא משתף פעולה ולכן הוא זקוק לנו.

אתי בנימין: לא ייתכן שרשת עצמאית היא זו שתקבע איזה ילד ייכנס למבנה ואיזה לא.

אתי בנימין: לזה אני מתכוונת ואני מבקשת שהמבנה יוכשר באופן מיידי והילדות יוכלו להיכנס למבנה ולהיות כמו כל הילדים האחרים בעיר עמנואל.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הדיון.

זבולון אורלב: לאור הממצאים והנתונים והעובדות שנמסרו לוועדה, שאינם שנויים במחלוקת, הוועדה קובעת באופן חד משמעי שעל הרשות המקומית להעביר באורח מיידי את בית הספר הממלכתי-דתי חב"ד מן המבנים הבלתי ראויים בהם הם שוהים היום אל מבנה בית הספר בית יעקב.

זבולון אורלב: הואיל וראש המועצה פנה אל החינוך העצמאי כדי להשיג רצון טוב להעברה זו, ולא קיבל תשובה חיובית, מבקשת הוועדה ממשרד החינוך לפנות באורח מיידי להנהלת החינוך העצמאי ולהביא בפניה את דרישתה של וועדת החינוך למלא אחר הבקשה של העברה זו באורח מיידי.

זבולון אורלב: הוועדה גם רשמה לפניה כי העמדה המקצועית של משרד החינוך היא שהפתרון לחינוך הממלכתי-דתי חב"ד בעמנואל הוא במבנה הקבע של בית הספר בית יעקב וכך גם הורו לרשות המקומית.

זבולון אורלב: אלו שלושת הסעיפים שאנחנו מבקשים.

זבולון אורלב: כמה זמן תיקח ההידברות עם החינוך העצמאי?

זבולון אורלב: אנחנו ניתן ליגאל על פי משנת המר שלושה ימים.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים תשובה תוך שלושה ימים ולכן אם אפשר שביום חמישי בערב נקבל תשובה.

זבולון אורלב: אנחנו פונים לחינוך העצמאי ואני מאוד אתפלא אם החינוך העצמאי ישיב – זה תמוה.

זבולון אורלב: אני יוצא מהדיון הזה אופטימי, אם זה תלוי או לא בחינוך העצמאי.

חיים אמסלם: אני חושב שהנהלת החינוך העצמאי תדע לעשות את העבודה למי שנמצא שם.

חיים אמסלם: כרגע יש מצוקה אנושית וצריך לקבל את ההחלטה.

כדית רמתי: אפשר להוסיף משהו?

כדית רמתי: מאוד מפריע לי שכל הזמן מפנים את זה לחינוך העצמאי כביכול כבעלי בית.

זבולון אורלב: גברתי, לא הקשת היטב לסיכום.

זבולון אורלב: בסעיף הראשון הסיכום אומר –

יהודית גידלי: "נוכח הממצאים והנתונים והעובדות שנמסרו לוועדה, שאינם שנויים במחלוקת, הוועדה קובעת באופן חד משמעי שעל הרשות המקומית להעביר מיידית את בית הספר הממלכתי-דתי חב"ד".

זבולון אורלב: המהלך עצמו עם כתובת הרשות המקומית.

יהודית גידלי: "הואיל וראש המועצה פנה אל החינוך העצמאי לרצון טוב מאיתם ולא קיבל תשובה חיובית עדיין, פונה הוועדה אל משרד החינוך בבקשה שתפנה להנהלת החינוך העצמאי ולהביא בפניה את דרישתה של וועדת החינוך".

יהודית גידלי: "הוועדה רשמה לפניה כי העמדה המקצועית של משרד החינוך היא שהפתרון לבית הספר הממלכתי-דתי חב"ד הוא במבנה הקבע של עמנואל".

זבולון אורלב: ובכל מקרה, דורשת הוועדה ממשרד החינוך להפעיל את מלוא סמכויותיו כדי שהחלטה זו תיושם בהקדם האפשרי.

זבולון אורלב: משרד החינוך ידווח לוועדה עד ליום חמישי ולא יאוחר מיום ראשון.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.