ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 480, 2010-10-11 10:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: בחרתי לפתוח את המושב בדיון על הנושא של הדיור.

משה גפני: יהיו כמה דברים שיעלו במהלך מושב החורף שככל הנראה יהיה מושב לא קל.

משה גפני: כנראה לא יהיה קל בנושא המדיני ובנושא הכלכלי.

משה גפני: על נושא המדיני, יכול להיות שבעזרת השם נתגבר, אבל  הנושא הכלכלי יעמוד במרכז המושב.

משה גפני: במרכז המושב יעמוד כמובן התקציב הדו-שנתי עם החוקים שנלווים אליו, יעמוד נושא המים שהופך להיות בעיה בלתי רגילה מבחינת התעריפים.

משה גפני: הייתה גם התחייבות של מנהל רשות המים שישונו התעריפים לנכים וייעשה מדרוג בעניין תעריפי המים, אבל שום דבר כרגע לא נעשה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב, אני אשתדל להביא לוועדה את החוק להסדרת תעריפי המים ונראה מה הסיכויים שיש לו.

משה גפני: אתם מפלגת השלטון ואתם תצטרכו להתמודד עם הנושא הזה.

משה גפני: יהיו נושאים נוספים שיעמדו לדיון אבל הנושא של הדיור מבחינתנו הופך להיות נושא כאשר בלתי מתקבל על הדעת מה שקרה כאן בשנים האחרונות.

משה גפני: לא מתקבל על הדעת שבמדינה שאמורה לספק שירותים אלמנטריים לתושביה, איננה מספקת את הנושא של הדיור אלא להפך.

משה גפני: בשנים האחרונות חלה נסיגה באופן כזה שהמדינה יוצאת מהמחויבות שלה בעניין הזה ובעצם היום לזוגות צעירים כמעט ואין יכולת לקבל קורת גג, להוציא מי שהוא עשיר וגר במגדלים במרכז תל אביב, מקום בו אנשים יכולים לרכוש דירה ולא משנה מה תעשה המדינה.

משה גפני: כמה שהמדינה נותנת פחות לאלה שזקוקים, לאלה שלא זקוקים יש יותר.

משה גפני: המשוואה הזאת היא כנראה משוואה מחויבת המציאות.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה וזה יבוא לידי ביטוי גם בתקציב שיבוא לכאן לדיון ויבוא לידי ביטוי בנושאים רבים.

משה גפני: הנושא של הדיור לא ירד מסדר היום.

משה גפני: אני יכול לומר את זה כיושב ראש הוועדה ואני חושב שאני מביא לידי ביטוי את דעתם של כל חברי הוועדה, אבל אני יכול לומר את זה גם כאיש יהדות התורה.

משה גפני: אצלנו זה הולך למשבר והמשבר הוא אמיתי.

קריאה: יש הסכם קואליציוני?

משה גפני: כן, יש הסכם עם יהדות התורה שיטופל נושא הדיור.

משה גפני: הנושא של הדיור הוא נושא של כולם.

משה גפני: אין את זה בהסכם הקואליציוני.

משה גפני: רבותיי, העליתי לדיון את ההצעות שהיו לסדר בעניין הזה ואני מבקש מכל מציעי ההצעות להעלות בתמצית את הנושא.

משה גפני: לאחר מכן אני אבקש מנציגי המשרדים שנוכחים כאן להתייחס, ואז נפתח את הדיון.

משה גפני: לפני כן אני רוצה לשלוח תנחומים לחברת הוועדה, חברת הכנסת פניה קירשנבאום, על פטירת אביה.

משה גפני: שהמקום ינחם אותה ואת כל המשפחה שלה בתוך שאר אבלי ציון בירושלים ושלא ידעו עוד צער.

משה גפני: רבותיי, המשבר בשוק הדיור, הצעה לסדר היום של חברת הכנסת מירי רגב.

משה גפני: אני הולך לפי סדר ההצעות כפי שהוגשו.

מירי רגב: חבר הכנסת גפני, אנחנו מתחילים היום את מושב החורף של הכנסת, מושב חגיגי וצר לי לקלקל את החקיקה ולומר לכל החברים שהגיעו ולפקידים שעובדים עלינו בעיניים.

מירי רגב: יושב כאן ראש מינהל מקרקעי ישראל שהוא בעצם ראש מינהל מספסרי ישראל.

מירי רגב: באמת איכפת לכם מה קורה עם הדיור במדינת ישראל?

משה גפני: מינהל מקרקעי ישראל כפוף לממשלה.

מירי רגב: תנו לי להציג את עמדתי.

יעקב אדרי: זה לא הוגן דווקא לתקוף אותו.

מירי רגב: אני רוצה לתקוף את מי שאני רוצה ואת מי שאני חושבת.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: זאת בינתיים מדינה דמוקרטית.

מירי רגב: ראש מינהל מקרקעי ישראל, ראש מינהל מספסרי ישראל, הגיע הזמן שכמו שהם היו חפצים בשנת 2000 בחפציבה והיום בגינדי-שמינדי, הגיע הזמן שאנחנו כמדינה נראה סולידריות בפני אלפי אזרחים, ביניהם זוגות צעירים, בני שלושים, בני ארבעים, נכים, שאין להם היכן לגור, ובנוסף לכך סטודנטים שגרים בשכירות במרתפים.

מירי רגב: המדינה עוסקת בתמלוגים בגז, במקום לעסוק בתמלוגים לעם.

מירי רגב: אתם מקבלים כל כך הרבה כסף – תחזירו את הכסף הזה לציבור.

מירי רגב: יש כאן אלפי צעירים שמשרתים בצבא, שמשרתים במילואים, שמשלמים מסים, ששני בני הזוג עובדים ולא מסוגלים היום לא לרכוש דירה ולא לשכור דירה.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב כזה ושאף אחד לא יספר לי סיפורים.

מירי רגב: שרון בנה מאה אלף יחידות דיור בשנתיים כי הוא לא ספסר בקרקע, הוא לא עשה קופון על חשבון האזרחים אלא הוא החליט לטפל בבעיה של עולים חדשים ואנחנו צריכים לטפל בבעיה של הצברים.

מירי רגב: מספיק עם זה כבר.

מירי רגב: אני שמונה חודשים יושבת ראש השדולה למען הדיור ונפגשת עם אנשי האוצר ששולחים אותי לשיכון, השיכון שולח אותי למינהל מקרקעי ישראל, מינהל מקרקעי ישראל שולח אותי לתחבורה.

מירי רגב: מעבירים אותי מאחד לשני ואין לזה פתרון.

מירי רגב: הפתרון לא יכול להיות פתרון אחד.

מירי רגב: יש כאן פתרון מערכתי ולכן שלחתי אתמול מכתב לראש הממשלה להקים קבינט בנושא הדיור.

מירי רגב: שקודם כל יקימו קבינט נושא הדיור ויעשו זאת לאלתר.

מירי רגב: שיבדקו את הנושא הזה ברמה המיידית.

מירי רגב: מצד שני הגשתי כמה הצעות חוק ודיברתי על זה עם האוצר.

מירי רגב: גפני, אני אומרת לך, אתה יושב ראש הוועדה אבל אתה גם מייצג ציבור גדול שיש לו בעיה בליכוד.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שאנחנו נהיה חותמת גומי של האוצר בשלושת החודשים האלה.

מירי רגב: ועדת הכספים חייבת לדרוש הטבות אמיתיות ופתרון יצירתי אמיתי לכל סוגיית משבר הדיור.

מירי רגב: אני העליתי הצעת חוק לגבי פטור ממע"מ.

מירי רגב: לא איכפת לי שזה לא יהיה פטור ממע"מ או דחיית מע"מ או סבסוד משכנתא, אבל העיקר הוא שתהיה הטבה מהותית ואמיתית לזוג צעיר בסך של בין 100 ל-150 אלף שקלים.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שאנחנו כוועדת כספים – ואתה היושב בראש הוועדה הזאת – תבוא ונאשר לאוצר כל מה שהוא רוצה ונעמוד חסרי אונים מול ציבור שבוחר בנו, שאין לו היכן לגור וזאת מצוקה אמיתית.

מירי רגב: כרגע אין ימין ואין שמאל.

מירי רגב: מדובר בציבור שבחר את כל האנשים שיושבים כאן.

מירי רגב: יש כאן בעיה אמיתית שאנחנו צריכים לטפל בה.

מגלי והבה: אתם הממשלה.

מגלי והבה: זה פופוליזם.

מגלי והבה: הם הממשלה, הם הקואליציה.

משה גפני: להערכתי הפגרה הייתה יותר מדיי ארוכה וחברי הכנסת הגיעו עם מרץ.

מגלי והבה: נכון.

מגלי והבה: לומר שהממשלה הזאת צריכה להתפרק ולעוף מן העולם.

מגלי והבה: הגיע הזמן.

משה גפני: הנושא של הדיור הוא באמת נושא בקונצנזוס.

משה גפני: אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה ואני לא רוצה לומר מה היה בקדנציה הקודמת.

משה גפני: הבעיה הרי לא התחילה היום והיא לא התחילה אפילו בקדנציה הקודמת אלא היא התחילה כאשר ביבי נתניהו היה שר האוצר.

משה גפני: זאת הייתה ממשלה מאוד אכזרית מבחינת הנושא הזה.

משה גפני: להזכיר, בממשלה הזאת ישבו גם הליכוד, גם שינוי, גם האיחוד הלאומי, גם המפד"ל, אבל זה לא חשוב ואני לא עושה את החשבון הזה.

משה גפני: אנחנו היינו בחוץ.

משה גפני: כרגע פנינו לעתיד.

משה גפני: המצב הנוכחי הוא מצב בלתי מתקבל על הדעת בעליל.

משה גפני: אני מאוד מעריך את חברת הכנסת מירי רגב.

מגלי והבה: גם אני.

משה גפני: היא ממפלגת השלטון, היא חברת קואליציה והיא לא נותנת לעניין הזה לשנות אותה.

משה גפני: כל הזמן אני רואה את החיוך של ג'ומס וכשתהיה הצבעה, נראה מה יהיה.

מירי רגב: אני בהצבעה על המים אמרתי שאני מוכנה שידיחו אותי מוועדת הכספים.

מירי רגב: אני לא יודעת למה אתה חוזר על זה כל הזמן.

משה גפני: אני אתך.

משה גפני: אני מגן עליך.

מירי רגב: אני מבקשת ממך הרב גפני שלא נהיה חותמת גומי.

מירי רגב: דיברתי אתך גם אתמול על הקמת צוות מקצועי.

מירי רגב: אני יודעת שאתה רוצה להביא לכאן את כל השרים הרלוונטיים.

מירי רגב: שמעתי הבוקר את הנגיד אומר שהוא חושש מבועת הנדל"ן וכי הבעיה העיקרית היא השיווק.

מירי רגב: שיווק לא של 400 או של 100 כדי לקבל על זה יותר כסף לקופת המדינה, אלא שיווק של 100 אלף בתים ויחידות דיור.

מירי רגב: זה מה שצריך לעשות.

מירי רגב: צריך לשווק ולבנות בכל הארץ, בין גדרה, חדרה, לוד, קריית גת, קריית מלאכי, קריית שמונה וכולי.

מירי רגב: צריך לבנות בתים ולשווק.

מירי רגב: אתה תעשה מזה הרבה כסף, אם תשווק בתים.

מירי רגב: אני אומר לך ואני אומרת את זה לאנשי האוצר ששר האוצר, לשמחתי, העביר לי מסר שהוא רוצה למצוא פתרון אבל לא כך פקידי האוצר.

מירי רגב: היו לי שתי פגישות עם בכירים באוצר וכמובן שזה נגמר בזה שאנחנו לא מסכימים כי הם כנראה יושבים במקום שבע והם לא יודעים מה זה אנשים שאין להם היכן לגור.

מירי רגב: אם לא יימצא פתרון אמיתי לנושא הדיור בתקציב הנוכחי, אני מתכוונת ביחד עם חבריי להוביל מאבק פרלמנטרי וציבורי, ואני אשקול את הצבעתי על התקציב.

מירי רגב: זה שעבר לכם התקציב הדו-שנתי בקלות, זה לא אומר שזה יעבור עד ינואר.

מירי רגב: תקראו את שפתיי ותעבירו את זה לכל מי שצריך להעביר.

מירי רגב: שבו ונסו למצוא פתרון אמיתי עד ינואר כדי לפתור את בעיית המצוקה בדיור.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, חברים.

איתן כבל: אני  מצטרף לכל הדברים שאמרה חברת הכנסת מירי רגב.

איתן כבל: אני באמת חושב שמדובר בממשלה מנוולת.

קריאה: מנוונת.

איתן כבל: תרשו לי להמשיך את דבריי במקום בו הפסיקה מירי רגב.

איתן כבל: מה ההתרגשות?

איתן כבל: אני בסך הכל מתרגם את דבריה של חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: לא, אל תתרגם את דבריי.

מירי רגב: זה לא מה שאמרתי.

מירי רגב: דיברתי על המינהל.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש שהדיאלוג הזה ייפסק.

משה גפני: בבניין הזה אפשר לומר מה שרוציםף.

חיים אורון: בינתיים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אם הממשלה מנוולת, אז מה הסיעה שלו?

משה גפני: בתחילת הישיבה היה סיכום שלא מפריעים אבל לא כולם עומדים בזה.

איתן כבל: אני חוזר ואומר שבכל הנוגע לאופן שבו הממשלה מתנהלת לגבי בנייה לזוגות צעירים, היא מתנהגת בצורה מנוולת ואני לא חוזר בי.

איתן כבל: אני לא מאשים כאן את מנהל המינהל ושאף אחד לא יתחבא מאחורי מנהל המינהל.

איתן כבל: אני מתחייב חד משמעית להצביע נגד, אם הממשלה לא תעשה את המעשים הנדרשים ולא צריך להתרגש מזה.

איתן כבל: אי אפשר כל הזמן לדבר דברים גדולים, לומר מלים גבוהות, כאשר הממשלה הזאת בפועל לא עושה דבר.

איתן כבל: הרב גפני, אפשר להתחבא מאחורי מלים ולהתבדח סביב העניין הזה, אבל זה כבר לא עניין לבדיחות.

איתן כבל: זאת לא שאלה של כמה שנים נחזור לאחור כדי לדבר מי אשם או אצל מי זה התחיל.

איתן כבל: יש ממשלה עכשיו והממשלה הזאת מכהנת למעלה משנה, כבר שנה וחצי, ואי אפשר כבר לחזור, אפילו לא לנתניהו כשר אוצר.

איתן כבל: הממשלה הזאת נכון לרגע זה לא עושה דבר וחצי דבר מעבר למלים.

איתן כבל: יש רפורמת הקרקעות, עשו רפורמה, עשו את כל הפעולות הנדרשות, אמרו שעל כל גבעה ותחת כל עץ רענן ייבנו בתים, אבל יחידה אחת טרם נבנתה.

איתן כבל: מי המעכב?

איתן כבל: אנחנו, אזרחי מדינת ישראל?

איתן כבל: מי שמעכב את הבנייה זאת הממשלה.

איתן כבל: משרד א' לא מאשר למשרד ב', משרד ב' מגיש ערעור לאוצר והאוצר מגיש ערעור למשרד הבינוי והשיכון, ושר הבינוי והשיכון שישב כאן לימינך התחייב לפני למעלה מחצי שנה לעשות את כל אשר נדרש – וחברת הכנסת מירי רגב, זאת הצעה לסדר שהעלינו כבר אז והתקיים כאן דיון -  ואמר שהוא יהפוך הרים, יעקור הרים ויטחן אותם זה בזה כדי לקדם את העניין.

איתן כבל: ההרים עומדים ובינתיים נטחנים דברים אחרים.

איתן כבל: האזרחים הם אלה שנטחנים.

איתן כבל: אני אומר לכם חברים יקרים, כאשר אנחנו רוצים לדבר גבוהה, אומרים שזה לא עניין פוליטי, זה לא קשור לא לימין ולא לשמאל, זה קשור לממשלה הזאת ונכון להיום לבנות בית או לנסות לבנות בית במדינת ישראל, זה מעשה בלתי אפשרי.

איתן כבל: אלה לא מלים גדולות של איש ממפלגת העבודה או מהליכוד או מקדימה.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק מה קורה במגזר שלך, מה קורה במגזר הערבי ומה קורה גם בפריפריה, שם מחיר הקרקע לא בשמים.

משה גפני: נכון.

איתן כבל: כמי שחווה זאת – ויושב כאן גם מנהל המינהל – אני אומר לכם שזה איננו המשבר הראשון בו ממשלות ישראל נרדמות.

איתן כבל: מילת הקסם היא שיווק.

איתן כבל: כל הזמן מדברים על שיווק.

איתן כבל: בתקופתו של יצחק רבין זיכרונו לברכה, ואני חוזר ומזכיר את זה ואז פואד היה שר הבינוי והשיכון, הייתה התערבות מדינה ולא במובן של בנייה ציבורית.

איתן כבל: אני עצמי מתנגד לבנייה ציבורית ולהחזרת הסלאמס.

איתן כבל: הייתה התערבות מסיבית של המדינה בפרוייקטים של בנה דירתך, בפרוייקטים של בנייה למשתכן, והשיווקים היו מסיביים.

איתן כבל: אני לא מבין מי מעכב את השיווק.

איתן כבל: אז נבנו עשרות אלפי יחידות דיור.

איתן כבל: לצערי היו עוד אלמנטים נוספים שהורידו את המחירים.

איתן כבל: צריכה להיות התערבות המדינה.

איתן כבל: הכלים שעומדים לרשות המדינה הם רבים והיא רק צריכה לרצות.

איתן כבל: קראתי את החומר שהניח חבר הכנסת אורון.

איתן כבל: יש כאן אלף ואחת שיטות.

איתן כבל: המדינה רק צריכה להחליט שהיא רוצה, היא צריכה להחליט מהי הדרך בה היא הולכת.

איתן כבל: אפילו בתל אביב – לא נעשה קידום מכירות לאף אחד – אף אחד לא צריך ללכת לגור בדיוק בלב הפארק אבל אפשר להגדיר לזוגות צעירים בני תל אביב פרוייקטים ייחודיים לבני העיר והמחיר לא חייב להיות שניים וחצי מיליון שקלים וצפונה.

איתן כבל: אי אפשר כל הזמן לתת לשוק.

איתן כבל: השוק הורג את אלה שעושים את המילואים, השוק הורג את אלה שמשלמים את המסים, השוק הורג את השדרה המרכזית של החברה הישראלית שנושאת על  כתפיה את מדינת ישראל.

איתן כבל: אלה נשמעות אולי מלים גדולות, אבל זה המצב והוא לא נעשה יותר קל אלא הוא נעשה יותר קשה, וזה קורה בממשלה לאומית שלא עושה מספיק עבור הציבור.

איתן כבל: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, את נאום המחסנים שכבר נאמתי כל כך הרבה פעמים אני אשים בצד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להציג בפניכם מכרז שיצא מהמינהל בשבוע שעבר והסכיתו ושמעו.

מנחם אליעזר מוזס: 168 יחידות דיור באילת.

מנחם אליעזר מוזס: מחיר הקרקע ל-168 יחידות הוא 20 מיליון שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: כל זוג צעיר נקנס ב-120 אלף שקלים בגלל שהוא רוצה להקים את ביתו באילת, וזה עוד לפני פיתוח.

מנחם אליעזר מוזס: מה המדינה השקיעה בקרקע הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: מה היא השקיעה בסלעים ובטרשים האלה?

מנחם אליעזר מוזס: מה עשתה שם המדינה?

מנחם אליעזר מוזס: זאת הירושה שלהם?

מנחם אליעזר מוזס: הירושה של הסבתא שלהם?

מנחם אליעזר מוזס: היום קראנו בתורה שהקדוש ברוך הוא אומר לאברהם אבינו: לזרעך הארץ הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: היא לכולם.

שי חרמש: הוא לא אמר שזה בחינם.

מנחם אליעזר מוזס: זוג צעיר משלם 120 אלף שקלים רק על הקרקע.

מנחם אליעזר מוזס: שומו שמים.

מנחם אליעזר מוזס: זה מחיר המינימום ומכאן יוצאים למכרז.

מירי רגב: הם צריכים איזה קופון.

מנחם אליעזר מוזס: בתקציב הקודם, בגלל האצת והגברת השיווק על ידי שר השיכון, קיבל המינהל בחזרה מיליארד ו-800 מיליון שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: במקום להשקיע את הסכום הזה בזוגות צעירים, העשירו את קופת האוצר.

מנחם אליעזר מוזס: שני מיליארד שקלים לא מימשו משכנתאות כי הרי אין דירות.

מנחם אליעזר מוזס: המשכנתא של האוצר יותר יקרה מהמשכנתא של הבנק, אבל גם לא מימשו.

מנחם אליעזר מוזס: כמעט ארבעה מיליארד ולמה לא מייעדים את הסכום הזה לזוגות צעירים?

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה לנו?

מנחם אליעזר מוזס: זה מחיר מינימום.

מנחם אליעזר מוזס: המינהל יצא עם 168 יחידות ובזה זה התחיל.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו יצא מכרז ונראה כמה כל אחד ייתן.

מנחם אליעזר מוזס: הם קובעים 20 מיליון לקרקע, 24 מיליון לפיתוח ועכשיו הקבלן בא להתמודד.

מנחם אליעזר מוזס: הלוואי שמחיר הדירה יגיע ל-800 אלף שקלים או ל-900 אלף שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה במדינה הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: במוצאי שבת הייתי בחיפה והלכתי לראות דירה של שני חדרים אליה צריך לטפס 100 מדרגות בלי מעלית.

מנחם אליעזר מוזס: מה המחיר שלה?

מנחם אליעזר מוזס: 600 אלף שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה כאן?

מנחם אליעזר מוזס: רבותיי, יש פתרונות.

שלי יחימוביץ': מוזס, אמרנו לך שוב ושוב שבהפרטת הקרקעות שקל מזה לא יגיע לאנשים.

משה גפני: נכון.

שלי יחימוביץ': זה היה כל כך ברור שאין קשר וכי הרפורמה הזאת היא לעשירים בלבד והיא לא תגיע לציבור הרחב.

שלי יחימוביץ': זה היה ברור לגמרי.

משה גפני: נכון.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, יש לי הצעה מעשית.

מנחם אליעזר מוזס: עלו כמה וכמה חוקים.

מנחם אליעזר מוזס: עלה החוק שלי ושל מירי רגב, של וקנין ושל אטיאס.

מנחם אליעזר מוזס: סבסוד משכנתאות שהוא רק בפריפריה אבל זה לא נותן תשובה לגבי אילת ולגבי חיפה אלא רק לגבי הפריפריה.

מנחם אליעזר מוזס: יש את הנושא של ערך המע"מ בדירה ראשונה יחידה.

מנחם אליעזר מוזס: אני הרי יודע שהאוצר תכף יאמר שזה יעלה את הביקושים.

מירי רגב: שיש הרבה, זה מעלה את הביקושים, אבל כשיש מעט, זה לא מעלה את הביקושים.

מנחם אליעזר מוזס: אם הדירה תגיע לסכום מסוים, ייהנו מההחזר של המע"מ.

מירי רגב: שייקחו יותר כסף ממי שמשקיע בדירה.

משה גפני: מה שיתוף הפעולה הזה בינך לבין מוזס?

מנחם אליעזר מוזס: יש הרבה פתרונות אבל זה צריך לבוא לידי ביטוי בתקציב המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: אם לא, סיעת יהדות התורה החליטה ללכת למשבר קואליציוני.

מירי רגב: ואני מצטרפת.

מנחם אליעזר מוזס: כתבתי מכתב לראש הממשלה בנושא.

מנחם אליעזר מוזס: שלא יספרו לי סיפורים.

יעקב כץ: הוא עובד עליך כבר שנתיים.

מנחם אליעזר מוזס: אני אראה אם זה לא יבוא לידי ביטוי בתקציב המדינה.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה צריך להיפסק.

מנחם אליעזר מוזס: צריך לראות שמשהו בא לידי ביטוי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: היית גדול.

חיים אורון: אני מודה שאני באתי במצב רוח טיפה פחות מבודח.

חיים אורון: היות ששמעתי כל כך הרבה אנשים שיצביעו נגד, אני מודיע כאן שאני הולך להצביע בעד ואני אומר למה אני הולך להצביע בעד.

חיים אורון: אני יודע שבשביל שיהיה טוב, אני צריך להצביע הפוך ממירי רגב.

מירי רגב: ישבת כל כך הרבה שנים באופוזיציה.

חיים אורון: יש לך דואט עם מוזס ואתי פחות, אז תני לי לדבר שוטף.

מירי רגב: אל תתייחס אלי.

מירי רגב: אם אתה מתייחס אלי, אני אגיב.

חיים אורון: סליחה, פרלמנט לא בנוי כך.

חיים אורון: מה שאת עושה עכשיו, כך זה בנוי במקום אחר.

משה גפני: סיכמנו שכל אחד אומר מה שהוא רוצה.

חיים אורון: אני לא רוצה לדבר על המשמעויות המקרו כלכליות של מה שקורה – ואני אומר בעדינות – אם כן יש בועה או אין בועה.

חיים אורון: ירון ביבי אמר בישיבה ביום חמישי שהמשמעות של מחירי הדיור היא 25 אחוזים על המדד ו-25 אחוזים על המדד משליך להרבה מקומות אחרים גם בנושאים עליהם אנחנו מדברים עכשיו וגם על המשמעות של איך מתחלק האשראי וכולי.

חיים אורון: אני רוצה לדבר על שניים-שלושה כלים שהם כולם בידינו כאן.

קריאה: בידי הוועדה.

חיים אורון: לא בידי הוועדה אלא בידי חברי הכנסת.

חיים אורון: אני לא מאמין לביבי ואני לא מאמין לשטייניץ, ואגב, היושב ראש הבטיח לנו שלא יהיה יותר דיון על הדיור בלי ששטייניץ ואטיאס ישתתפו בו.

אמנון כהן: זה יהיה.

חיים אורון: יהיה.

חיים אורון: אני יודע שזה יהיה.

משה גפני: אטיאס ביקש לבוא היום.

חיים אורון: היות שאני באופן קבוע ישן עם נעליים כי אני בטוח שהמשיח יגיע כל בוקר, אז יש לי עכשיו עוד סיבה לישון עם נעליים משום שאני יודע שגם שטייניץ וגם ביבי צריכים לבוא לכאן.

חיים אורון: אני רוצה לדבר על שני דברים.

חיים אורון: לא מדובר על מכת טבע.

חיים אורון: אני מקווה שהחברים קראו את המסמך של מרכז המידע, בו בעמוד 5 נאמר מה קרה עם תקציב השיכון.

חיים אורון: תקציב השיכון בשנת 2002 היה 6 מיליארד שקלים, אבל הדבר המהותי הוא לא תקציב השיכון אלא מרכיב הסבסוד בתקציב השיכון.

חיים אורון: וראה זה פלא, בשנת 2004 הוא גם נשאר 6 מיליארד שקלים.

חיים אורון: אגב, ביררתי ומתברר שאלה שקלים שוטפים.

חיים אורון: זאת אומרת, בפועל מה שאני הולך לומר הוא יותר חמור.

חיים אורון: אבל ראה זה פלא, בשנת 2004 – אני לא יודע מי היה שר האוצר אבל נדמה לי שעכשיו הוא מכהן כראש הממשלה – באו ואומרים לכנסת שעושים מהפכה.

חיים אורון: מה המהפכה?

חיים אורון: מורידים את הסבסוד ומעלים את האשראי, ותראו מה קורה בשנת 2004: הסבסוד יורד בשני שליש, משני מיליארד שקלים ל-627 מיליון שקלים.

חיים אורון: בשנה הזאת פתאום האשראי קופץ ל-6 מיליארד שקלים.

חיים אורון: מכרו לציבור את הסיפור ואמרו שלא צריך לסבסד אלא ייתנו הרבה אשראי.

חיים אורון: מה קרה עד 2009.

חיים אורון: הסבסוד קטן ב-80 אחוזים.

חיים אורון: זאת אומרת, שתי משפחות בשנת 2000 ו-2010, המצב של המשפחה בשנת 2010 בנושא הסבסוד, קשה ב-80 אחוזים.

חיים אורון: הסכום הוא סכום זניח, 400 מיליון שקלים, אבל גם האשראי ירד לכלום כי עכשיו לקחו מהבנקים.

חיים אורון: סליחה, אלה לא לקחו גם מהבנקים, הם לא לקחו משום מקום ולכן זה מאוד פשוט כאן.

חיים אורון: החליטו לבטל את הלוואות המקום ולתת סבסוד בדרגות הנמוכות למשכנתא.

חיים אורון: מה שכאן מופיע, אלה הן הלוואות המקום בכל מיני שמות, ומה שמופיע כאן, הסבסוד, זה הלוואת מקום, לפעמים זה סבסוד אבל בעיקר אלה הלוואות מקום.

מנחם אליעזר מוזס: היום כבר לא קיימות הלוואות מקום.

חיים אורון: תנו לי להסתדר לבד.

חיים אורון: אני מאוד מתלהב מהלהט האופוזיציוני שלכם ואני רואה איך הוא נגמר.

חיים אורון: נער הייתי וגם זקנתי ואני רואה איך הוא נגמר.

חיים אורון: הוא גם ייגמר הפעם ואני אפילו יודע איך ואספר לך בשקט כי אני לא רוצה ללכת רכיל בפני כל כך הרבה אנשים.

יוחנן פלסנר: זה קשור לבסיס התקציב.

חיים אורון: חברים, זה ויכוח מאוד פשוט.

חיים אורון: צריך לומר שאנחנו דורשים להגדיל את תקציב המשכנתאות ותקציב הסבסוד בתקציב משרד השיכון לשיעורים שהיו בשנת 2000 והיום זה אומר פי שש.

חיים אורון: אני אתפשר, בסדר, בשנה הראשונה פי שלוש.

חיים אורון: אז פתאום יתברר שאפשר לעשות כמה מבצעים.

חיים אורון: אדוני היושב, אני הולך לסעיף השני שהעליתי וזה סעיף המיסוי שמשום מה לא במקרה לא מדברים עליו כאן כי צריך להיות חולה רוח פוליטיקאי לומר להעלות מסים.

חיים אורון: צריך לצעוק על ירון שימכור קרקע בחינם.

חיים אורון: אגב, מוכרים קרקע בחינם רק באילת?

חיים אורון: רק למסכנים?

חיים אורון: בסוף מי שלוקח את הקרקע הזאת, זה מי שלוקח דירה שנייה, הוא לוקח את הכסף הקל מהבנק, הוא משכיר את הדירה להוא במחיר יותר גבוה והוא מקבל פטור ממס.

חיים אורון: זה המסלול.

חיים אורון: איך אני יודע שזה המסלול?

חיים אורון: שוב, מרכז המידע.

חיים אורון: תסתכלו בעמוד האחרון.

חיים אורון: בשנת 2008-2009 ו-2010, שלושים אחוזים מהדירות שנקנו הן יד שנייה.

קריאה: או שלישית או רביעית או חמישית.

חיים אורון: אם אני קונה דירה יד שנייה, במדיניות שהייתה בתקופה האחרונה, אני מקבל שלוש פעמים עידוד.

חיים אורון: פעם ראשונה, היות שהיקשו על הבנק במרכיב העליון של המשכנתאות, כדאי לו לתת יותר כסף למי שיש לו כסף.

חיים אורון: אם יש לי הרבה כסף ואני בא לבנק, אני מקבל משכנתא כמעט בסכום אותו אני רוצה.

חיים אורון: כאשר הריבית נמוכה, זאת השקעה הכי טובה ואני מרוויח על הקטע הזה.

חיים אורון: כאן אני לא יודע להתערב כי אני לא רוצה להתחיל את הוויכוח עם סטנלי פישר כי אני תומך בעמדה שלו על ריבית נמוכה.

חיים אורון: הפעם השנייה שאני מקבל את הסבסוד היא שמחירי שכר הדירה עולים.

חיים אורון: זאת אומרת, אני מקבל תשואה על ההון שלי – וסליחה שאני מדבר במונחים כאלה – הרבה יותר גבוהה.

חיים אורון: הפעם השלישית היא שהכנסת הנכבדה הזאת – ואל תספרו סיפור לאף אחד – כאשר אני מציע כל שנה למסות את ההכנסה מדירות יד שנייה, אומרים לי שאני השתגעתי, שאנחנו נטיל מסים?

חיים אורון: זה יפגע בחלשים, הם יעלו מיד את שכר הדירה וייקחו את זה משם.

חיים אורון: אני לא מבין, אם השוק עובד, למה הוא עובד כאן?

חיים אורון: אומרים שיש גג של 4,700 שקלים.

חיים אורון: תגידו, כמה אנשים שמשכירים ב-10,000 שקלים הלכו לבית סוהר כי כל הכסף הזה פטור ממס?

חיים אורון: עובד שמשתכר 5,000 שקלים לחודש משלם מס.

חיים אורון: אותו עובד, אם יש לו דירה, על הדירה הוא פטור ממס.

חיים אורון: עזבו אותי מהעובד ב-5,000 שקלים, אבל ההוא שמרוויח מאה אלף שקלים ויש לו שתי דירות, הוא פטור ממס.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: הייתה בכנסת הצעת חוק, אבל אמרו לעזוב את זה ולעודד את ההשכרה.

חיים אורון: מעודדים את ההשכרה, מעודדים את ההשכרה ושכר הדירה עולה.

חיים אורון: אגב, אני מציע לכולם טיפה להיזהר.

חיים אורון: גם במחירי הקרקעות זה עבד כך.

חיים אורון: מורידים את מחיר הקרקע אבל מחיר הדירה לא ירד.

חיים אורון: לי יש הצעה שירון לא מקבל אותה והיא אומרת שניתן את הסבסוד לקרקע למשתכן ולא לקבלן.

מירי רגב: תמכור את זה  ליחידים.

חיים אורון: אני יודע שזה מסובך, אבל תמכור את החלק הזה של הסבסוד.

מירי רגב: לא כל מה שאתה אומר הוא כל כך מסובך.

חיים אורון: לך זה מאוד פשוט.

מירי רגב: לא, לא כל מה שאתה אומר הוא כל כך מסובך.

מירי רגב: אנחנו יכולים להבין מה אתה אומר.

חיים אורון: אני לא מתחרה אתך.

חיים אורון: אני לא אומר שאת לא מבינה.

מירי רגב: זה לא מסובך.

מירי רגב: אולי אתה לא מבין את מה שאתה אומר.

חיים אורון: יכול להיות.

חיים אורון: אני מתחייב לבקש ממך שיעורים פרטיים, אבל עכשיו עזבי אותי.

חיים אורון: אם את רוצה ככה, גם אני יודע.

חיים אורון: אני רוצה לטעון שיש כאן שלושה כלים והם לא בשמים, שגם לא צריכים עליהם מועד הבשלה של בניית דירה, שאפשר להחליט לפעול בהם או  הממשלה תחליט לפעול בהם.

חיים אורון: לא הזכרתי, בגלל קוצר הזמן את שאלת המסים האחרים שקשורים בדירה שנייה או שלישית, אבל היות שמס הכנסה כל כך זועק לשמים שנים ארוכות, וזה איזשהו חלל שקיים כאן, הוא מעודד בדיוק את מה שאנחנו רוצים כאילו לעודד הפוך.

חיים אורון: אפשר לבוא ולומר שאנחנו רוצים להגיע למציאות בה אנשים יחיו בשכר דירה, אבל בינתיים הוכח בארץ – בעולם יש נתונים אחרים – שזה גם לא הולך וגם בסוף יוצא יותר יקר.

חיים אורון: אני לא רוצה להיכנס לסיבות לכך, אבל עובדה שזה מה שקורה בארץ.

חיים אורון: לכן, אני מציע שבמקום שנצהיר כאן הצהרות לגבי מה יהיה אם, יש כאן נושאים.

חיים אורון: בואו נראה אחד מהם שעובר ונאמר שעשינו משהו.

חיים אורון: כבר נמאס לי להתחרות עם אנשי קואליציה כי בסוף נגמר שמצביעים על הכל אותו הדבר.

מירי רגב: למה?

מירי רגב: על המע"מ לא.

מירי רגב: זאת עובדה.

מירי רגב: אתה יודע לבחור מה שאתה רוצה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת שי חרמש.

שי חרמש: אני חושב שחלק מהבעיה היא להבין שבמדינת ישראל, כל גודלה, מבחינת הבנייה של המגורים, כמו מדינת ניו יורק.

שי חרמש: מה שהדאיג אותי יותר מכל זה מה שקראתי בשלושה-ארבעה הימים האחרונים והוא שננסה היום להפשיר עוד אפשרויות גידול במרכז הארץ.

שי חרמש: ב-2012, ב-44 דקות מגיעות משדרות למרכז עזריאלי בתל אביב.

שי חרמש: אני חושב שחלק מהפתרון לא צריך להימצא בתוך הניסיון של הפשרת קרקעות יקרות, בוודאי לא של בניית המעט הירוק שעוד נותר בין הרצליה לתל אביב ובין רמת גן מזרחה.

שי חרמש: המרחקים הם מרחקים טריביאליים.

שי חרמש: בניו יורק, במנהטן, אף, אחד לא שואל על מחיר הדירות.

שי חרמש: ברור לגמרי שמי שלא יכול להרשות לעצמו, הוא לא גר במנהטן, אבל זה לא מפריע לו לעבוד במנהטן ולא מפריע לו לקיים את מרכז חייו במנהטן ולגור בניו ג'רסי ואולי יותר רחוק מזה.

שי חרמש: בסך הכל מרחק הנסיעה ברכבת הוא שלושים-ארבעים-חמישים דקות וזה לא בשמים.

שי חרמש: מכרמיאל ונהריה לתל אביב, שעה ורבע ברכבת.

שי חרמש: מבאר שבע לתל אביב, 55 דקות ברכבת.

שי חרמש: משדרות בעוד שנתיים לתל אביב, 44 דקות ברכבת.

שי חרמש: באים להציע היום קרקעות בגליל במחירים מוטרפים לגמרי, במקומות בהם אפשר היו בנגישות קלה, בהוזלת מחיר קרקע לגרום לכך שבמקום שאנשים יגורו בחיפה, הם יעלו לכיוון כרמיאל, שם יש מספיק מקומות ומספיק קרקעות, אבל לוחצים את הכל למרכז הארץ.

שי חרמש: כתוצאה מהמהומה הזאת, עליית המדד והדאגה הרבה לעליית מחירי הקרקע, התוצאה תהיה שלא ינצלו משבר הזדמנות,  ויש כאן הזדמנות אדירה.

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שהפיתוח במקומות שציינת יותר יקר מהדירה באילת?

שי חרמש: אני מתחבר אליך.

שי חרמש: בשעה 10 בלילה אשקלון מתנתקת ממדינת ישראל.

שי חרמש: לא שדרות, לא נתיבות, לא נחל עוז.

שי חרמש: אשקלון מתנתקת בשעה 10 בלילה.

שי חרמש: הרכבת האחרונה יוצאת בשתי דקות ל-10 ומי שלא מספיק להגיע אליה, שיחפש את אחד משני המלונות באשקלון.

שי חרמש: הזזת הרכבת לשעה 2 בלילה -  זה דבר טריביאלי בכל עיר נורמלית במערב אירופה – הופכת את אשקלון לפרבר של תל אביב.

שי חרמש: אם הרכבת תיסע עד 2 בלילה ומ-4 בבוקר, זה יותר זול מכל משחקי הפיתוח במרכז הארץ.

שי חרמש: הפתרונות נמצאים בהישג יד ובשיטוח עקומת הביקוש.

משה גפני: לפני הרכבת.

משה גפני: כמה עולה דירה באשקלון?

מירי רגב: בדימונה דירה עולה 800 אלף שקלים.

שי חרמש: דירה באשקלון עדיין עולה פחות.

משה גפני: פחות, אבל כמה זה הפחות הזה?

מנחם אליעזר מוזס: בין 700 ל-800 אלף.

מרינה סולודקין: 700 אלף שקלים.

שי חרמש: דירה באשקלון עולה יותר מפינוי-בינוי בדרום תל אביב, אבל אין כאן כל סוג של מחשבה.

משה גפני: מה אתה מציע לעשות לפני הרכבת כדי שמחיר הדירה באשקלון יהיה נמוך?

שי חרמש: לשווק את המגרשים באזור כרמיאל, לשווק את המגרשים עם סבסוד פיתוח.

ירון ביבי: שיווקנו עכשיו מכרז באשקלון של 1,500 יחידות דיור – לא היו עליו מציעים.

שי חרמש: איזה מחירים רציתם?

שי חרמש: מה היה מחיר המינימום?

ירון ביבי: נדמה לי, כולל פיתוח, 60 אלף שקלים.

שי חרמש: ברגע ששרנסקי נתן את הלוואות המקום, את מענקי המקום, פתאום התברר שאפשר לנסוע מתל אביב חמישים קילומטרים דרומה.

שי חרמש: פתאום ניקנו דירות בעיירות הפיתוח.

שי חרמש: הכל הוא שאלה של היצע וביקוש.

שי חרמש: מדינת ישראל במקרו צריכה לעשות חשבון פשוט, מה יותר זול לה – לסבסד היום את שעות הנסיעה של הרכבת ולהוריד את המחירים בדרום ובצפון, או להתרכז היום בגוש דן ולהסתבך עם עלויות קרקע, עם עלויות פיתוח, עם תגבור תשתיות, ועוד לא אמרנו שום דבר בנושא הגיאו-פוליטי.

שי חרמש: בשנת 1990, להזכיר לכם, כאשר זרקו כמה טילים בתל אביב, בשעה 8 בערב כל תל אביב נסעה דרומה וצפונה.

שי חרמש: בואו לא נבנה עוד בלוקים, בואו לא נראה מגדלים אלא זאת הזדמנות להפוך משבר להזדמנות.

שי חרמש: להסיע היום  100-200 אלף אנשים מתל אביב לדרום ולצפון, זאת הזדמנות של מדינת ישראל ועל זה לא מדברים.

ציון פיניאן: למען הגילוי הנאות אומר שאני חבר בקואליציה.

ציון פיניאן: אני לא מחפש אשמים אלא אני מחפש פתרון.

ציון פיניאן: אני רוצה לציין כמה עובדות.

ציון פיניאן: ראשית, הבעיה המתקתקת שהיא הקשה ביותר היא הזוגות הצעירים והיא לא פחותה מאשר הבעיה האיראנית.

ציון פיניאן: אני רוצה לתת דוגמא.

ציון פיניאן: לפני תשעה חודשים הבן שלי מכר בטבריה דירה בשטח של 150 מטרים ב-520 אלף שקלים.

ציון פיניאן: הוא עדיין לא קנה דירה, אבל כשהוא הלך לבדוק מה מחיר הדירה החדשה, ומדובר בדירה יותר קטנה מזו שהייתה לו, ביקשו 800 אלף שקלים וזה בטבריה.

ציון פיניאן: כדי לקנות דירה בפריפריה, כל זוג צעיר חייב בשכר מינימלי של 6,000 שקלים, וזה מה שמשתכרים היום בפריפריה.

ציון פיניאן: כל זוג צעיר שרוצה לקנות היום דירה בפריפריה, חייב להשתכר 6,000 שקלים בחודש.

ציון פיניאן: יוצא שכדי לרכוש דירה ב-800 אלף שקלים הוא חייב לעבוד במשך 12 שנים, לא לאכול ולא לשתות.

ציון פיניאן: כדי לקנות דירה, הוא גם צריך הלוואה.

ציון פיניאן: כדי לקנות דירה לפי המצב הזה, הוא צריך הון עצמי של 300 עד 400 אלף שקלים.

ציון פיניאן: לבנקים יש תנאים.

ציון פיניאן: כל זוג צעיר שרוצה לקבל היום הלוואה, יש את ההכנסה שלו.

ציון פיניאן: אם ההכנסה שלו היא כ-40 או 20 אחוזים מהשכר, הוא לא יכול לקבל הלוואה.

ציון פיניאן: אם הזוג משתכר 6,000 שקלים בחודש, אף אחד מהבנקים לא ייתן לו הלוואה.

ציון פיניאן: קראתי אתמול בעיתון שהצעת ראש המינהל היא שישכרו דירות.

ציון פיניאן: אני חושב שאם אתה אומר זאת, אתה מנותק מהמציאות.

ירון ביבי: קראת רק את הכותרת.

ציון פיניאן: כמו הרבה כותרות שסיפקת לנו בשנה האחרונה.

ציון פיניאן: צא ולמד מטבריה והלאה.

ציון פיניאן: לשכור דירה בטבריה עולה 2,500 שקלים, סכום שמהווה כמעט חמישים אחוזים מהשכר.

ציון פיניאן: בשיחה עם שר האוצר הוא הביע תקווה ורצון להיכנס לנושא הזה ולפתור את הבעיה.

ציון פיניאן: צריך לתת מענק בגובה של 150 עד 200 אלף שקלים לכל זוג צעיר כי אם זה לא יהיה, הוא לא יוכל לקנות דירה.

ציון פיניאן: שהזוג יגור בצפון או בדרום במשך חמש-שש שנים, הסכום יהפוך למענק כפי שהיה פעם אבל היום זה לא קיים.

ציון פיניאן: היום במקום מענק, יש מחנק.

אמנון כהן: אדוני היושב ראש, אני מברך אותך על ששמת את הנושא על סדר היום הראשון במושב.

אמנון כהן: הנושא הוא באמת חוצה מפלגות וחוצה סיעות.

אמנון כהן: הנושא הוא נושא כאוב וחשוב.

משה גפני: רצית להעיר משהו לגבי בסיס התקציב?

יוחנן פלסנר: לדעתי זה יפתור את מצוקת הדיור.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה כבר פתר.

משה גפני: אחרי שהכניסו את זה, אני מעלה את זה כאן לדיון וכולנו תוקפים.

משה גפני: העובדות לא מסתדרות עם התזה שלך, אבל זה לא נורא.

שלמה מולה: מיליארד שקלים זה לא מעט כסף.

יוחנן פלסנר: עיר ליד ערד, עיר ליד קציר חריש, ואחרי כן רק נדבר על שיווק קרקעות ונדאג לאוכלוסייה שלנו.

משה גפני: אני פשוט לא מאמין למשמע אוזניי, אבל זה בסדר.

משה גפני: יש לכם עוד משהו לומר?

שי חרמש: לא נורא גם כאשר משווקים עיר ליד ערד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: דברו.

משה גפני: אנחנו כנראה חיים במדינה אחרת.

שי חרמש: יוחנן, שיעשו את זה אבל גם את זה לא עושים.

משה גפני: ואתה רוצה שאני אלך אתם לאופוזיציה.

משה גפני: אנשים חרדים גרים כמו שגרו לפני אלפיים שנים במחסנים ובמערות והם מספרים לי מה קיבלתי.

משה גפני: הממשלה הזאת לא תיפול בגלל שאין אלטרנטיבה.

יוחנן פלסנר: יש אלטרנטיבה.

משה גפני: הנה, אתם האלטרנטיבה.

יוחנן פלסנר: כשאנשים יהיו ברחובות, יבינו שיש אלטרנטיבה.

יוחנן פלסנר: נכון?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: חבל שאמרתי את זה כי זה מיותר.

יוחנן פלסנר: אתה גורר אותי.

משה גפני: טוב שאתה בא לכאן.

איתן כבל: אתם מתואמים מקודם בשיחה הזאת?

משה גפני: לא, לא מתואמים.

איתן כבל: זה נשמע כך.

משה גפני: לא מתואמים.

משה גפני: איתן, אתה נמצא במפלגה שנמצאת בשלטון, ולכן יש לך כמה פריבילגיות, אבל תלמד אותם איך עושים אופוזיציה ומוציאים מפלגות מקואליציה.

משה גפני: תלמד אותם כי הם לא יודעים.

משה גפני: הם דוחפים אותי בכוח לקואליציה.

משה גפני: אני רוצה לראות עוד ראשי ועדת כספים שהיו בקואליציה ושהם הביאו דיונים כאלה.

משה גפני: אמנון, אני מתנצל בפניך.

משה גפני: לא יכולתי להתגבר על יצרי.

אמנון כהן: אנחנו שומעים את החברים והמצוקה היא אמיתית.

אמנון כהן: קיימנו לא מעט דיונים בנושא הזה, גם בהשתתפותו של השר ואני יודע שהשר עושה מאמצים רבים להיכנס לנושא השיווק של הקרקעות.

אמנון כהן: כאן יושבים אנשים שמקבלים החלטות וקובעים מדיניות.

אמנון כהן: יושב כאן מנכ"ל משרד הבינוי, ידידי מרדכי, ונציג בכיר באגף התקציבים, שרון גמבשו, והם למעשה מעצבים את המדיניות.

אמנון כהן: ירון ביבי אמר כרגע ששיווקו קרקעות באשקלון אבל לא ניגשו אנשים.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות את הפרט.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מאפשרים לזוג צעיר – ולא משנה מאיזה מגזר הוא – להגיע לקורת גג.

אמנון כהן: לצורך כך צריך להפנות את המשאבים לכיוון הפרט.

אמנון כהן: לא לתת איזה שהן הנחות או הקלה במסים שיגולגלו לטובת הקבלן אלא למצוא את הכלים או על ידי מענק כזה ואחר, או על ידי סבסוד כזה ואחר, ושהם ילכו לפרט ישירות.

אמנון כהן: כל הבתים ששיווקו באשקלון, יגיעו אליהם גם אנשים להם אתה רוצה לפתור את הבעיה.

אמנון כהן: לא יגיע לשם אדם שרוצה לקנות דירה לאשקלון, כי בדרך כזאת או אחרת אתה חוסם אותו על ידי המיסוי.

אמנון כהן: אתה רוצה שהפרט יגיע, שהזוג הצעיר הזה יגיע כי זה יפתור לו את הבעיה של קורת גג, ולא משנה מאיזה מגזר הוא.

אמנון כהן: אנחנו רוצים לתת לזוג צעיר את האפשרות להיכנס לבית.

אמנון כהן: הנושא השני הוא שיפור דיור.

אמנון כהן: למשפחה יש דירה קטנה, היא מתרחבת, ואני רוצה שתיצור מנגנון כזה שדירות של ארבעה-חמישה חדרים ילכו להשקעה של אנשים עשירים אלא ילכו לזוג הצעיר הזה שמשפחתו התרחבה ושהוא יקבל את הכלים המתאימים, את הסובסידיה או את ההנחה כדי שהוא באמת יוכל לשפר את המעמד של המשפחה שלו ושהילד שלו יחיה בצורה נאותה.

אמנון כהן: אנחנו השתתפנו כאן בהרבה דיונים ואני מבקש, אדוני, אל תרפה אלא תזמין את קובעי המדיניות ברמה מיניסטריאלית.

אמנון כהן: זה שילוב מערכות.

אמנון כהן: אכן, זאת ריבית של הבנק ולכן נציגי הבנקים צריכים להיות כאן.

אמנון כהן: צריך להיות כאן שר האוצר וכמובן שר הבינוי והשיכון, אנשים שקובעים את המדיניות.

אמנון כהן: כאן יש אנשים שלאחר מכן יוציאו את זה לפועל בהשתתפותנו.

אמנון כהן: גם לנו כחברי הכנסת יש הצעות חוק לטובת פתרון הבעיה.

אמנון כהן: מדובר במצוקה אמיתית של דיור.

אמנון כהן: לכן אדוני היושב ראש, אל תרפה מזה.

אמנון כהן: אני בטוח שגופים מקצועיים מבינים שומעים אותנו, יעשו שיעורי בית ולקראת הדיון הבא שיתקיים עם האנשים שציינתי, יגיעו כאן לפתרונות לטובת האנשים והזוגות הצעירים.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, שמחתי כאשר התחלת להשוות בין מה שקורה היום לתקופה קודמת.

משה גפני: לא, אני לא משווה ואני לא נכנס לזה.

מגלי והבה: שמחתי מאוד לקרוא בין השורות.

מגלי והבה: ניסית לומר שהיה מצב רע ב-2003, אבל עדיין היום אחוזי הבנייה הפרטית והציבורית ירדו בשני שליש.

מגלי והבה: אתה מבין מה המשמעות הזאת במדינה נאורה שדואגת לאוכלוסייה שלה?

מגלי והבה: לא רק להביא את האנשים להצביע.

מגלי והבה: צריך להתפטר וללכת הביתה.

מגלי והבה: אנחנו נוסעים מהצפון לדרום כמעט כל יום ואנחנו לא רואים מנופי בנייה, לא רואים שיש שם בנייה.

מגלי והבה: אתה דאגת לאוכלוסייה שאתה מייצג, בסדר.

משה גפני: לא. במה?

יעקב כץ: למעלה משבעה חודשים לא בונים בית לציבור החרדי.

מגלי והבה: אני לא מדבר על בנייה.

מגלי והבה: אני לא מדבר על הדיור.

מגלי והבה: אנחנו יודעים על ההסכמים הקואליציוניים.

משה גפני: אתה לא יכול לגרום לסכסוך סיעתי.

משה גפני: יושב כאן יושב ראש הסיעה שלי.

מגלי והבה: קיבלתם סכום ענק של 900 מיליון שקלים.

שלמה מולה: הוא מתכוון להסכמים אליהם הגעת עם הקואליציה.

משה גפני: גם אתה רוצה לעזור לי?

משה גפני: מגלי, אני לא דיברתי מכיוון שלא היה לי מה לדווח.

משה גפני: בעניין הזה אין לי שום הישג ושום כלום.

משה גפני: המצוקה עליה אנחנו מדברים – ואני תמיד אומר את זה – היא כך שכאשר רע לכל הציבור, לציבור החרדי רע שבעתיים.

משה גפני: המצוקה אצלנו  - ואני לא רוצה להעלות את זה – היא מצוקה שהיא בלתי מתקבלת על הדעת והיא יותר גרועה מאשר המצוקה במגזר הבדואי.

משה גפני: אני מזמין אותך לבוא אתי לעיר חרדית ותראה איך אנשים גרים עם ילדים.

משה גפני: אני קיבלתי?

משה גפני: אגב, אני גם לא הייתי לוקח.

משה גפני: אם היו נותנים רק לציבור החרדי, לא הייתי לוקח כי אני רוצה פתרון לכולם, בניגוד לכל מיני סקטוריאלים שיושבים כאן.

משה גפני: פלסנר, אל תצחק.

משה גפני: אתה תראה שמה שאני אומר, אני מבצע.

משה גפני: הלוואי שהיינו מקבלים כמו אוניברסיטאות.

מגלי והבה: הירידה בבנייה הפרטית, זאת עובדה שנרשמה כאן.

מגלי והבה: צריכים לדעת זאת כל אלה שהיום אומרים שאנחנו בקואליציה אבל אנחנו נגד מדיניות הממשלה, אנחנו מצביעים בעד כל ההחלטות שלה אבל אנחנו נגדה.

מגלי והבה: חברי ג'ומס מנסה להציג את המציאות של אותם אנשים אלה, ואגב, הוא היחידי שהוא עקבי ומה שהוא אומר, הוא מצביע.

מגלי והבה: אנחנו יכולים להמשיך ולדון ולהעלות את זה לסדר היום הלאומי, כל עוד הממשלה הזאת לא נותנת פתרונות.

מגלי והבה: אתה דיברת על המגזר החרדי.

משה גפני: לא, לא דיברתי על המגזר החרדי.

מגלי והבה: אמרת שמצבו קשה.

מגלי והבה: אני אומר לך שאני מכיר טוב מאוד את המגזר הדרוזי, ושם אפילו מגרש אחד לחיילים משוחררים ולזוגות צעירים לא חולק.

מגלי והבה: אנחנו יודעים לגור באוהלים.

מגלי והבה: אתם רוצים לפרק את המדינה הזאת?

מירי רגב: עוד מעט יהיו כאן מעברות 2010.

מגלי והבה: תפסיקו לקבור את הראש מתחת לחול.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, האחריות עליך היא כבדה.

משה גפני: אומרים שהיה מכרז למגזר הדרוזי.

מגלי והבה: בסדר.

מגלי והבה: זאת שוב בירוקרטיה שנרשמת וקיימת.

מגלי והבה: אנחנו צריכים היום לפנות לשר האוצר ולשר השיכון כדי שלא יברחו מהאחריות.

מגלי והבה: אם לא תהיה בנייה ציבורית ופרטית, ושאנשים יכולים לבנות וזוגות צעירים יכולים לבנות, אנחנו הורסים את המדינה הזאת.

מגלי והבה: חזרתי עכשיו מסין.

מגלי והבה: אתה עובר ליד עיר, ליד מדינה, אלפי מנופים בונים.

מגלי והבה: שאלתי מה קורה אם הדירות האלה ריקות, אבל אמרו לי שהם מתכוננים לאוכלוסייה שעדיין בדרך והיא פי כמה גדולה יותר.

מגלי והבה: אדוני, תתעורר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני ער כל הזמן.

משה גפני: דרך אגב, כשאתם נוסעים לחוץ לארץ, אני נשאר בארץ ושומר על המדינה.

מגלי והבה: לא מזמינים אותך.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב כץ.

יעקב כץ: לגבי המגזר שלי.

משה גפני: איזה מגזר יש לך?

יעקב כץ: מתנחלים.

יעקב כץ: אני יכול לומר שאצלנו זה המקום היחידי שבונים.

שלמה מולה: היחידים שמקבלים קרקעות חינם, גם על חשבון אחרים.

יעקב כץ: בחצי השנה האחרונה גדלנו ב-6 נקודה ומשהו אחוז והגענו ל-321 אלף יהודים.

יעקב כץ: אני לא יכול להתלונן.

יעקב כץ: כמו שהקמנו שדולה עם כרמל שאמה כדי להציל את תל אביב מהמסתננים, אני רוצה להציע פתרון.

יעקב כץ: אני קודם כל אומר שאין בועת נדל"ן.

יעקב כץ: היום סטנלי פישר אמר ברדיו דבר שאני אומר את זה אצלי בוועדה כבר הרבה זמן, שאין נדל"ן.

יעקב כץ: אין בתים ולכן אין בועה.

יעקב כץ: אני מצטער, אני שייך לאמידים.

יעקב כץ: יש לי תחנות דלק, יש לי חברות גז, ואני באמת קונה כל שנה בית אבל זה לא בית שלי.

יעקב כץ: מה אתם רוצים מהעשירים?

יעקב כץ: מה אתם רוצים מאנשים שיש להם כסף?

יעקב כץ: הם לא אשמים.

יעקב כץ: הם חכמים.

יעקב כץ: הם קונים בתים.

יעקב כץ: אני קונה ואני מרוויח כי כל שנה זה עולה ב-20-30 אחוזים, ואני אמרתי לכל חברי הכנסת שיקנו בתים ויהיו עשירים.

יוחנן פלסנר: ביצהר ואיתמר גם עולה ערך הבית?

יעקב כץ: מחיר הבתים ביצהר ואיתמר  מגיע ל-700 ו-800 אלף שקלים כי אין בתים.

יעקב כץ: אני בא עם פתרון שהוא פתרון קומוניסטי.

יעקב כץ: כאשר עבדתי עם אריק שרון – מדברים על 1993, אבל היו השנים 1990-1992 – בין 1990 ל-1992  בנינו 120 אלף יחידות דיור והחלוקה הייתה כזאת: אריק היה אחראי מהקו הירוק מערבה, וכצל'ה היה אחראי מהקו הירוק מזרחה.

יעקב כץ: אני עם 60 אלף יחידות דיור.

חנין זועבי: אתה מתנחל ואתה מדבר על סוציאליזם.

חנין זועבי: כל הכבוד.

חנין זועבי: אתה שודד קרקע ומדבר על סוציאליזם.

מירי רגב: עדיף להיות שודד מאשר בוגד.

משה גפני: מירי, תעשי לי טובה.

משה גפני: את דיברת בהתחלה.

משה גפני: אני רוצה שכל חברי הכנסת ידברו ואני רוצה שנקיים דיון בנושא.

משה גפני: הרי אם נתחיל עכשיו דיון בין חברת הכנסת זועבי לבין חבר הכנסת כץ, אנחנו יכולים להביא את המצלמות והכל יהיה יפה.

משה גפני: יראו כאן גם את המים.

משה גפני: הדיון הוא על הדיור.

משה גפני: אני מבקש זאת גם מחברת הכנסת זועבי.

יעקב כץ: הגירעון בבנייה כרגע עומד על כמות של למעלה מ-100 אלף יחידות דיור.

יעקב כץ: אין פתרון לא של העלאת ריבית או הורדת ריבית אלא צריכה להיות בנייה תקציבית כפי שהיה בזמנו של אריק שרון בשנים 1990-1992.

יעקב כץ: צריך להרים מאה אלף יחידות דיור בבנייה תקציבית.

יעקב כץ: היום צריך להחליט על כך שמדינת ישראל, כדי לסגור את הפער בין מה שנמצא לבין מה שצריך, צריך שממשלת ישראל תבנה בעצמה.

יעקב כץ: ב-1990-1992 בנינו 120 אלף יחידות דיור וזה פתר בעיות גם ביש"ע וגם בארץ ישראל למשך שלוש שנים.

שלי יחימוביץ': אין דבר כזה יותר.

שלי יחימוביץ': זה רק BOT.

שלי יחימוביץ': אלה רק קבלנים פרטיים.

שלי יחימוביץ': אנחנו בעידן חדש.

שלי יחימוביץ': אגב, זה פוסט ציונות.

יעקב כץ: מה שאני מציע?

שלי יחימוביץ': לא, חס וחלילה.

יעקב כץ: מה שאני מציע, זה טוב.

שלי יחימוביץ': כן.

יעקב כץ: כולם אתי.

יעקב כץ: אני גם מתנחל וגם עשיתי את זה.

יעקב כץ: 60 אלף יחידות ביש"ע ו-60 אלף במערב, והקמנו מדינה.

יעקב כץ: כל הצעה אחרת היא הצעה שקרית.

יעקב כץ: מה שראש הממשלה לוחש לאוזנו של זה שלא יבנה ולא יבנה, ודאי שזה לא תורם.

יעקב כץ: אני מדבר על פתרון מעשי.

יעקב כץ: אני באתי עם פתרון מעשי ששלי יחימוביץ מסכימה לו, שחנין זועבי מסכימה לו, שחיים אורון מסכים לו וכולנו מסכימים לו, והוא לבנות בבנייה תקציבית עד שנגמור את הבעיה.

משה גפני: הצעה מצוינת.

משה גפני: דרך אגב, אתה אמרת שאתה בנית ביש"ע והוא בנה בארץ ישראל.

משה גפני: אתה לא שמת לב למה שאמרת.

יעקב כץ: לא איכפת לי איך תקרא לזה.

יעקב כץ: העיקר שבנינו.

משה גפני: דרך אגב, הצעה טובה.

משה גפני: כשאתם דנים על האיחוד ביניכם, תדברו גם על זה.

כרמל שאמה-הכהן: לדעתי לא חסרות דירות בישראל.

כרמל שאמה-הכהן: כולם נוהגים לומר שחסרות דירות, אבל הן לא חסרות אלא שהן פשוט יקרות ואני אסביר את דבריי.

כרמל שאמה-הכהן: אף אחד לא גר באוהלים, אלא אולי מגזרים מסוימים שגרים בתת-תנאים, אבל באופן כללי אין אוהלים אלא כל אחד גר תחת קורת גג אלא שהדיור הוא מאוד יקר וזאת בעיה לא פחות קשה מזה שחסרות דירות.

כרמל שאמה-הכהן: אני אתן דוגמה שתראה איך אני רואה את הדברים.

כרמל שאמה-הכהן: נניח שבמדינת ישראל היו רק מאה משפחות במצב התחלתי ומאה דירות.

כרמל שאמה-הכהן: כל משפחה גרה בדירה וכל הכסף מושקע בבנק בפיקדונות שנשאו 10 אחוזים ריבית.

כרמל שאמה-הכהן: יום לאחר מכן הנגיד מוריד את הריבית לאפס ומשפחה אחת שהיה לה הרבה כסף בפיקדונות – נניח משפחת דנקנר – מחליטה שהיא רוצה להוציא את הכסף מהפיקדונות ולקנות דירות.

כרמל שאמה-הכהן: עדיין לא חסרות דירות אלא שהמחירים מתחילים לעלות.

כרמל שאמה-הכהן: זה מה שקרה במדינת ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: הדירות לא ממש חסרות אלא שהרבה כסף שישב באפיקים פיננסיים התחיל לזרום לתחום הדיור וזה גורם לניפוח המחירים.

כרמל שאמה-הכהן: בשילוב זה שיש לנו מין חוק עידוד השקעות הון בדירות, שזה הפטור ממס שבח והפטור ממס על שכר דירה, כל הדבר הזה מנפח את הבועה.

כרמל שאמה-הכהן: זה יפה לומר שהפתרון הוא הגדלת ההיצע, אבל היכולת שלנו להגדיל את ההיצע, בטח בטווח הקצר והבינוני, מאוד מאוד מוגבלת ואם לא נכיר בזה, תהיה לנו בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: לכן הדברים המיידים שכן יש לעשות ואפשר לעשות, הם אולי לא פופולריים, זה למסות את ההשקעה בדיור כי ההשקעה בדיור, הנחיצות שלה פחותה בהרבה מאשר רכישת דיור למגורים.

כרמל שאמה-הכהן: לכן, מי שרוכש דירה שנייה ושלישית כמו כצל'ה, יבורך, אבל הוא יצטרך לשלם יותר.

כרמל שאמה-הכהן: אולי עליך זה לא ישפיע, אתה עדיין תרכוש כי יש לך תחנות דלק וחברות גז, אבל המשקיע הממוצע יפסיק לרכוש דירות כי הספורט הזה יהיה פחות כדאי ואולי יהיה טיפה יותר מסוכן.

כרמל שאמה-הכהן: כל עוד הריבית נמצאת ברמה ריאלית שלילית, קשה שירדו מחירי הדיור.

כרמל שאמה-הכהן: לכן אני רוצה לברך את נגיד בנק ישראל.

כרמל שאמה-הכהן: הוא היחידי שעושה פעולות אמיתיות שיוכלו לעזור למי שסובל ממצוקת הדיור.

כרמל שאמה-הכהן: העלאות הריבית והקשחה של תנאי האשראי על ידי המפקח על הבנקים, זאת התרופה היחידה האפקטיבית שקיימת היום.

חיים אורון: בשלב הנוכחי, ההקשחה הנוכחית עוזרת למי שיש לו.

חיים אורון: ברגע שהמדרגה הופכת מ-30 ל-75, הבנק אומר שלחזק הוא מוכן לתת.

חיים אורון: כרגע המנגנון הזה עוזר כלפי מעלה.

איתן כבל: בסוף צריך לבנות.

כרמל שאמה-הכהן: בונים.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא שלא בונים.

משה גפני: לא, התחלות הבנייה ירדו באופן דרסטי.

מרינה סולודקין: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך אותך על בחירת הנושא אתו אנחנו מתחילים את מושב החורף, נושא שהוא מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: יש משבר לאומי בתחום הדיור ובמקביל יש התייקרות של המזון, התייקרות של המים, וביחד עם הדיור אני חושבת שזאת בעיה לאומית.

מרינה סולודקין: לכן אני תומכת בהצעה של מירי רגב.

מרינה סולודקין: בראש צריך לעמוד ראש הממשלה, מאחר שמדובר במשבר לאומי.

מרינה סולודקין: כצל'ה לקח ממני את המלים.

מרינה סולודקין: גל העלייה הגדול הגיע בתחילת שנות ה-90 ובמשך שלוש שנים הגיעו חצי מיליון אנשים.

מרינה סולודקין: הייתה אז ממשלה שאף אחד לא חשב שהיא ממשלה מוצלחת, ממשלת שמיר, אבל היא מינתה את שרון לשר הבינוי והשיכון ואני שהגעתי ב-1991, בשנת 1992 הייתי מסוגלת לרכוש דירה באשקלון.

מרינה סולודקין: רק עכשיו אני מבינה מה נעשה אז.

מרינה סולודקין: אז בנו באשקלון, באשדוד, בכרמיאל ובכל המדינה וזה נעשה בלי דיונים.

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו צריכים ללמוד קצת מהאנשים שפעלו אז.

מרינה סולודקין: אמרו כאן שלא חייבים את הדיור הציבורי, אבל חברים, אם אנחנו לא מוציאים את 40 אלף הקשישים העולים משוק השכירות, כל הזמן תהיה העלאת מחירי השכירות.

מרינה סולודקין: יחד עם מירי רגב יש לנו הצעת חוק לגבי בניית דיור ציבורי בפריפריה.

מרינה סולודקין: טוב יהיה אם ראש הממשלה בצורה ממלכתית יתחיל לבצע את התוכניות הלאומיות, אבל גם לכם יש כלים.

מרינה סולודקין: אתם צריכים להפר את המשמעת הסיעתית דבר שאני עושה  הרבה שנים וזה לא נורא.

משה גפני: היא צודקת במאה אחוזים.

משה גפני: היא ראויה לציון בעניין הזה.

משה גפני: מרינה, את צודקת.

מרינה סולודקין: לראש הממשלה ולשרים יש אחריות אבל יש גם אחריות אינדיבידואלית וכאן אנחנו נכנסים.

שלמה מולה: אדוני היושב ראש, האמת היא שזה מקומם לשמוע את חברי הקואליציה.

שלמה מולה: אתם מדברים כאן גבוהה גבוהה, אבל רק לא מזמן הנציגים שלכם בממשלה הצביעו בעד התקציב שכנראה יובא בעוד מספר ימים לכאן.

שלמה מולה: לא שמעתי שר אחד – לא שר שיכון, לא שר חברתי כזה או אחר – שאומר שאם הנושא של הדיור הציבורי או בנייה וכן הלאה לא יהיה בבסיס התקציב, הוא יצביע נגד.

שלמה מולה: אני לא חושד ברצונה הטוב של מירי רגב, אבל אני חושב שגם היא עושה הפרדה בין אלה שמונעים את מתן פתרון הדיור, אלה הם פקידי האוצר, ופוטרת את שר האוצר, וזה אפילו מרגיז.

שלמה מולה: פקידי האוצר עושים מה ששר האוצר אומר להם לעשות, מה שראש הממשלה אומר להם לעשות, מה שאומרים להם לעשות שרי הממשלה.

שלמה מולה: הם מבצעים את החלטות הממשלה.

שלמה מולה: לכן, בואו לא נתיפייף.

שלמה מולה: לא צריך לעשות דברים בשביל התקשורת.

משה גפני: מה אתה מציע?

שלמה מולה: קודם כל, אני מציע לך להודיע שאתה מתנגד לתקציב המדינה אם אין 6 מיליארד שקלים לבנייה.

שלמה מולה: אני רוצה לשמוע אותך אומר את הדברים ואז אני אאמין לך.

שלמה מולה: דרך אגב, אני באמת מאמין לך שאתה רוצה לפתור את הבעיה.

משה גפני: לכן אני לא אומר את זה.

שלמה מולה: עד שאתה משיג מה שאתה רוצה, אתה לא מעביר את התקציב לדיון, אבל אחרי שאתה מקבל את מה שאתה רוצה, אתה מקיים את הדיון.

שלמה מולה: זה נושא חברתי ממדרגה ראשונה והנה, קח את הכפפה ונראה מה קורה.

שלמה מולה: יש לי מה לומר לציון פיניאן.

שלמה מולה: ציון יקירי, אתה בא מטבריה, אתה מהפריפריה, אבל יש לי חדשות בשבילך.

שלמה מולה: הליכוד ימשיך לדפוק את האוכלוסיות החלשות, הליכוד ימשיך לדפוק את האנשים בפריפריה, הליכוד יפגע באוכלוסיות החלשות.

ציון פיניאן: יש לי חדשות בשבילך.

ציון פיניאן: קדימה תמשיך להיות באופוזיציה כי לא עשיתם כלום.

שלמה מולה: אין לי שום בעיה עם זה.

שלמה מולה: אין לנו שום בעיה עם זה.

שלמה מולה: אנחנו נגן על האוכלוסיות היכן שצריך להגן.

שלמה מולה: אנחנו נהיה נגד צביעות.

שלמה מולה: תודה רבה.

אורי אורבך: יש דבר אחד שצריך להבין וזה באמת עולה בכל המפלגות, כפי שאמרו קודם.

אורי אורבך: הרעיון הזה שכוחות השוק מסדרים הכל ופותרים את כל הבעיות, זה דבר טוב בתיאוריות ובמאמרים בעיתונים כלכליים.

אורי אורבך: אמר לכם כצ'לה דבר מאוד נכון.

אורי אורבך: אם הולכים לפי כוחות השוק, יותר משתלם לקנות דירה שנייה ושלישית למי שיש לו מאשר לקנות דירה ראשונה למי שאין לו.

אורי אורבך: יש דירה פנויה, מתחרים עליה שניים, זוג צעיר שרוצה אותה כדירה ראשונה ומישהו שהוא לא זוג צעיר בדרך כלל ורוצה אותה בתור דירה שנייה.

אורי אורבך: לאיש שיש כבר דירה, יותר קל לקנות את הדירה הזאת ולא צריך במקרה הזה להבין בכלכלה.

אורי אורבך: מי שחושב ואומר כוחות השוק, הוא בעצם אומר שנעדיף את אלה שיש להם על פני אלה שאין להם.

אורי אורבך: מכיוון שמדינה היא לא רק עסק, יש לה אלמנטים כלכליים, היא לא יכולה להתנהל כמו עסק.

אורי אורבך: האמירה הזאת שלזוגות צעירים תהיה אפשרות לקנות דירה, היא לא אמירה עסקית וכלכלית אלא היא אמירה ערכית.

אורי אורבך: אנחנו רוצים שלזוגות צעירים תהיה דירה אבל כלכלית זה לא נכון.

אורי אורבך: כלכלית, למי שיש לו, שיהיה, ולמי שאין לו, שיסתדר איכשהו.

אורי אורבך: לכן ההתייחסות רק לכוחות השוק, היא פשוט מטופשת ומעוותת.

שלי יחימוביץ': אתה מוכן להעביר הרצאות בבית ברל, במקום מה שמתרחש שם עכשיו?

אורי אורבך: כן.

יוחנן פלסנר: בית ברל מתנהל בדיוק לפי כוחות השוק.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שהוא יבוא ויגיד את הדברים האלה.

אורי אורבך: אני לא מדבר עכשיו על אידיאולוגיה גדולה של סוציאליזם אלא אני מדבר על הגיון פשוט.

אורי אורבך: אני אומר מה שצריך לעשות באופן מיידי, בלי אידיאולוגיה.

שלי יחימוביץ': מה שאתה אומר עכשיו זאת אידיאולוגיה.

שלי יחימוביץ': לא צריך להתבייש מלומר את המילה אידיאולוגיה.

אורי אורבך: אני אומר בלי אידיאולוגיה, מה שצריך לעשות באופן מעשי זה לשחרר כרגע במהירות כמה שיותר דירות שניות או שלישיות מידי האוחזים בהן כדין, מידי השוק החופשי.

אורי אורבך: לצורך זה יכול להיות שהעשירים למשך שנה-שנתיים יתעשרו קצת יותר, אם תפטור אותם במשך שנה למשל ממס שבח מקרקעין, כדי שיהיה להם משתלם להיפטר מהדירות האלה ולמכור אותן.

אורי אורבך: במקרה כזה יהיה קודם כל מצאי יותר גדול של דירות.

אורי אורבך: זה לא אני מציע אלא מציעים את זה במשרד השיכון.

אורי אורבך: זאת אחת ההצעות במשרד השיכון.

אורי אורבך: לעשות מבצע חירום של שחרור דירות שניות ושלישיות תוך מתן כל מיני הטבות, גם כאלה שיכול להיות שיקלו מאוד על האנשים שיש להם ויהיה משתלם להם למכור אותן.

אורי אורבך: במקרה כזה יהיה לנו קודם כל דירות.

אורי אורבך: אחר כך יש פתרונות של בנייה תקציבית ובנייה לא תקציבית, משכנתאות כאשר המשכנתא של הבנק תהיה משתלמת פחות מאשר המשכנתא של המדינה.

אורי אורבך: סיפר כאן חבר הכנסת ציון פיניאן על הבן שלו ויש כאן עוד דבר.

אורי אורבך: מי שאין לו כסף, נאלץ ללכת לבנק כדי לקבל את המשכנתא לזכאים שהיא בתנאים פחות טובים.

אורי אורבך: כלומר, העניים נדפקים שלוש וארבע וחמש פעמים.

אורי אורבך: לגבי דבריו של ג'ומס שאמר שמרוויחים שלוש-ארבע פעמים, אבל הם מרוויחים גם בפעם הרביעית והחמישית.

אורי אורבך: כשהם בסוף מוכרים את הדירה, ברוח ההצעה שלי, אז הם מרוויחים רווח גדול.

יוחנן פלסנר: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

יוחנן פלסנר: אני גם רוצה להודות לכם, למחלקת המחקר, על הכנת התשתית הרצינית לדיון הזה כי הנייר שהוגש לנו הוא נייר שנותן ניתוח מאוד טוב של הבעיה.

יוחנן פלסנר: אנחנו רואים בעמוד מספר 2 את תמצית הבעיה בצד של ההיצעים.

יוחנן פלסנר: פער של 10,000 דירות, כאשר מספר משקי הבית שנוספים מדי שנה במדינת ישראל הוא כ-40 אלף משקי בית ובונים 30 אלף דירות.

יוחנן פלסנר: זה לגבי אמירתו של חבר הכנסת שאמה.

יוחנן פלסנר: חבר הכנסת שאמה, יש מחסור בדירות.

יוחנן פלסנר: כשאתה אומר שאין מחסור וכי אנשים לא גרים בחוץ, הרי מה עושה מנגנון המחירים?

יוחנן פלסנר: מדוע המחירים עולים?

יוחנן פלסנר: אין בועה אבל יש מחסור.

כרמל שאמה-הכהן: יש בועה ואין מחסור.

יוחנן פלסנר: בסדר.

יוחנן פלסנר: אני אומר את האמירה שלי ואתה את שלך.

יוחנן פלסנר: זה ויכוח ענייני ורציני.

יוחנן פלסנר: אין בועה ויש מחסור ומכיוון שיש מחסור ויש מעט דירות, אז המחירים עולים.

יוחנן פלסנר: זה תמצית הסיפור.

יוחנן פלסנר: בצד ההיצעים, וזה התפקיד של המדינה, ודיבר על זה כצ'לה, אנחנו רואים את זה כאן בנתונים ואני מאוד מעריך את קבלת הנתונים, אנחנו רואים שהמדינה לגמרי יצאה מהצד של אספקת ההיצעים.

יוחנן פלסנר: הדיור ביוזמה ציבורית הוא 11 אחוזים מ-33 אחוזים בתחילת העשור.

יוחנן פלסנר: במספרים אבסולוטיים זאת ירידה מכ-15 אלף לכ-3,000.

יוחנן פלסנר: זאת אומרת, אין יותר יוזמה ציבורית שהיא בעיקר רלוונטית לפריפריה, אין יוזמה ציבורית מצד אחד, ומצד שני איזה עוד כלים יש למדינה כדי להגדיל את ההיצעים?

יוחנן פלסנר: תמ"א 38, אפס בפריפריה כי התמריצים שיצרו שם הם לא רלוונטיים לפריפריה.

יוחנן פלסנר: גם לאזור המרכז יש קצת טפטופים כמו ברעננה וברמת השרון, אבל גם זה לא רציני.

יוחנן פלסנר: אם כן, תמ"א 38 כמנוף, גם לחיזוק, גם להיערכות של תרחישי העורף לרעידות אדמה, אבל גם להוספת היצעים, כמעט ואין.

יוחנן פלסנר: פינוי-בינוי, אין במספרים משמעותיים.

יוחנן פלסנר: דיור ביוזמה ציבורית, ראינו את המספרים וראינו שהם ירדו לגמרי.

יוחנן פלסנר: אז יש את נושא שיווק הקרקעות וכל פעם אני רואה בדה-מרקר את ההודעות של שר השיכון על עוד אלפים פה ושם, אבל כמה פעמים שמענו על האלפים בראש העין?

יוחנן פלסנר: כל פעם אנחנו שומעים על השכונה החדשה הזאת אבל כאשר יורדים לפרטים, מבינים שמשרד התשתיות ומשרד האוצר, ואלה לא מסכימים כי הם רוצים עוד כביש וכולי.

שי חרמש: לא נורא אם לא מפשירים קרקעות בראש העין.

יוחנן פלסנר: אבל שמענו את הסיפור הזה על אלפי דירות בראש העין.

יוחנן פלסנר: אנחנו נמצאים לפני נקודת החלטה אדוני היושב ראש, וכאן באמת את ההערות הפוליטיות שאמרנו, אמרנו, אבל יש נקודת החלטה ויש כאן באמת קונצנזוס על כך שיש בעיה רצינית של היצעים.

יוחנן פלסנר: אני מקבל לחלוטין את ההבחנה של שי חרמש שיש כאן גם הזדמנות לחזק את הפריפריה.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על צד הביקושים, כל מה שקשור למענקים וסיוע למשכנתאות, זה באמת צריך לבוא לפריפריה.

יוחנן פלסנר: אם אנחנו מדברים על כל נושא הסרת חסמים, הדגש צריך להיות בפריפריה בעלויות תשתית ובעלויות פיתוח.

יוחנן פלסנר: אין ספק שבאזור המרכז צריך לעשות מינונים ופחות מהדברים האלה.

משה גפני: אזור הדרום הוא לא מרכז תל אביב.

יוחנן פלסנר: אם מישהו רוצה לקנות באזור המרכז, זה כמובן עולה יותר.

יוחנן פלסנר: כאן אני רוצה להתייחס לנקודה שאורי העלה ובזה אסיים את דבריי.

יוחנן פלסנר: מה שקורה בנושא הביקושים היום זה שבאמת היום כל התמריץ בביקושים הוא לדירות בהשקעה וההפך, כאשר מי שאין לו, לא יכול בכלל להשתמש בכל עולם המשכנתאות בגלל הפעולות שנעשו כמו הקטנת הנגישות של המשכנתאות.

יוחנן פלסנר: אורי, אתה צודק.

יוחנן פלסנר: בשוק שהמדינה היא כל כך חזקה, היא שולטת בקרקעות, היא שולטת בכל החסמים, אלה לא כוחות השוק כי המדינה היא כאן שחקן והיא מתנערת מהתפקיד שלה כשחקן.

יוחנן פלסנר: למה אנשים לא עולים על הבריקדות?

יוחנן פלסנר: תראו, להרבה מאוד ישראלים היום, כולל רוב חברי הכנסת שיושבים מסביב לשולחן  ואני אינני כלול בהם – יש דירות בבעלותם והם נמצאים בתחושת רווחה יחסית.

יוחנן פלסנר: בסופו של דבר הם מסתכלים בעיתונות הכלכלית ורואים שהדירה שלהם שווה עכשיו מיליון וחצי שקלים, שני מיליון שקלים, כך שיש איזשהו פער בין רוב הישראלים שיש להם תחושת רווחה למרות שאין לזה שום משמעות  לבין קבוצה קטנה של ישראלים, זוגות צעירים, שאמנם היא קבוצה משמעותית והם באמת גם נושאים בנטל – ולא צריך להזכיר את המילואים וכן הלאה – וחלום הדירה הולך ומתרחק מהם והפער הולך וגדל.

יוחנן פלסנר: לכן אדוני היושב ראש, אנחנו צריכים כבר עכשיו במושב הזה לדאוג שכל היוזמות האלה לא יהיו דיבורים באוויר ולא נשמע עוד על שיווקים ועל הצלחות אלא על הישגים וכאן המבחן שלכם, חברי הקואליציה.

משה גפני: תודה רבה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב ראש, אני חושבת שאנחנו לא מדברים כאן על הדיור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שהבעיה היא לא דיור אלא הבעיה היא רוב יהודי במדינה היהודית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לשאול איך צעירים בני 25 עד 35 יכולים להקים משפחה בישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לקחת דירה או לשכור דירה, זאת איזושהי יכולת להקים בית בישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת איזושהי יכולת לדעת שאני יכול לתכנן את העתיד המשפחתי שלי ולהביא לפחות שניים-שלושה ילדים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שבעים אחוזים מהרווקים גרים בתל אביב ואף אחד לא מתחתן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם כל כך לא רוצים להתחתן כולם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אבל כולם בהיסטריה, איפה הוא יגור, איך הוא יחנך את הילד שלו, איך הוא יגדל אותו וכולי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מדברים כאן על עוד 10,000 דירות או על עוד מאה אלף דירות אלא אנחנו מדברים כאן על הצביון היהודי של מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אותם צעירים עוזבים את המדינה, מחפשים איפה לגור בחוץ לארץ כי שם הרבה יותר זול, ובנינו בית, מדינת ישראל בנתה בית אלא שהבית הוא בלי חדרים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עלו כאן רעיונות מעולים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רוב חברי הכנסת העלו רעיונות יוצאים מן הכלל ואני חושבת שהגיע הזמן שכולנו נפסיק לרדת אחד על השני, נפסיק לומר שאנחנו פופוליסטיים, שאנחנו חושבים שיש לנו דירות והן עולות עכשיו מיליון וחצי שקלים, כי אני חושבת שרוב האנשים שדיברו כאן מאמינים בכל מילה שהם אמרו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: השאלה היחידה היא מה אנחנו עושים מעכשיו ואם אתה עומד מאחורי המלים שאמרת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבעיה היא לא היכן לגור אלא הבעיה היא לגדל משפחה במדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת שאנחנו צריכים לצאת לרחובות עם הציבור, כי הציבור לא מאמין לנו ולכן עדיף שנצא לרחובות עכשיו כאשר יש לנו עוד לאן לחזור, מאשר מצב בו עוד מעט נצא לרחובות ולאף אחד לא יהיה לאן לחזור.

משה גפני: שלמה, אתה רוצה לומר משפט?

שלמה בוחבוט: משפט אחד?

שלמה בוחבוט: להגיע ממעלות ולומר רק משפט אחד?

משה גפני: אתה בא גם מחר.

שלמה בוחבוט: חברי הכנסת, כמוכם, גם אנחנו באים מהשטח.

שלמה בוחבוט: שמעתי את חבר הכנסת כרמל שאמה ואני חושב שאני לא במדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: אני ממליץ ליושב ראש לקחת אוטובוס כי יש אולי כמה חברי כנסת שפשוט מאוד לא מכירים את המדינה ואני ממליץ להם להגיע.

שלמה בוחבוט: אין דירות בערי הפריפריה, נקודה.

שלמה בוחבוט: אני ראש עיר במשך 34 שנים ואני אומר לכם שאין דירות.

שלמה בוחבוט: היו דירות של עמידר והן נמכרו.

שלמה בוחבוט: הובטח על ידי הכנסת, על ידי  הממשלה, על ידי האוצר, שבכסף הזה יבנו דיור ציבורי.

שלמה בוחבוט: אני נותן את מעלות כדוגמה.

שלמה בוחבוט: אני מתבייש שדווקא בעיר פריפרית לקנות היום דירה, זה עולה כמעט מיליון שקלים כי אין דירות.

שלמה בוחבוט: אין דירות לשכירות, משפחות מחפשות דירה בכל מיני מקומות, וחבר הכנסת כרמל שאמה אומר שיש דירות.

שלמה בוחבוט: משרד הבינוי והשיכון, למה אתם לא בודקים את זה?

כרמל שאמה-הכהן: מישהו ישן אצלך באוהל בכיכר העיר?

שלמה בוחבוט: לא. אני אומר לך שאין דירות.

שלמה בוחבוט: תבוא אלי למעלות ותראה.

שלמה בוחבוט: אין דירות.

כרמל שאמה-הכהן: הדירות יקרות, זה נכון.

כרמל שאמה-הכהן: יוקר הדיור הוא בלתי נסבל, אבל פיזית לא חסרות דירות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הצעירים גרים עם ההורים.

איתן כבל: חוץ מהתוכניות לבנות, אין דירות.

יצחק וקנין: כרמל, יש לך טעות יסודית ואני אומר לך מהי.

יצחק וקנין: אין דירות.

יצחק וקנין: חבל לך על הזמן.

יצחק וקנין: מה שאומר לך שלמה בוחבוט, זה נכון.

יצחק וקנין: אין דירות.

יצחק וקנין: אני גר באזור שלו.

יצחק וקנין: לא רק שאין דירות, אלא הבעיה שזה מעלה גם את מחיר השכירות.

משה גפני: אנחנו יוצאים מהדיון הזה לא רציניים מכיוון שאנחנו ממשיכים לדבר ואנשים אמורים ללכת.

משה גפני: אני מבקש לקיים את הדיון הזה, לשמוע את האנשים שעוסקים בעניין.

משה גפני: לאחר מכן אני רוצה לקיים ישיבה עם שר האוצר, עם שר השיכון ועם הנגיד.

משה גפני: אני גם דיברתי עם שר האוצר.

משה גפני: בעקבות הדיון הזה יתקיים דיון, אבל אני רוצה שאנשים ידברו.

משה גפני: נמצא כאן מנהל המינהל, נמצא כאן מנכ"ל משרד השיכון ונציג אגף התקציבים.

שלמה בוחבוט: רבותיי, אני רוצה שתבינו.

שלמה בוחבוט: מינהל מקרקעי ישראל, משרד השיכון, מוציא מכרזים אבל אין קבלנים שרוצים לבנות בערי הפריפריה מסיבה אחת: הקרקע היא אפס.

שלמה בוחבוט: אי אפשר לומר שהקרקע יקרה, אבל הדירות לאחר מכן, אנשים לא תמיד קונים כי ביטלו מענקי משכנתא והאוצר עומד על רגליו האחוריות ומתנגד.

שלמה בוחבוט: אני לא מבין למה הוא מתנגד.

שלמה בוחבוט: לכן אין ברירה, אדוני היושב ראש, חייבים להכריז על מצב חירום לאומי, שייבנו בערי פריפריה למשפחות במצוקה.

שלמה בוחבוט: רוצים להגיע הרבה מאוד אנשים לערי הפריפריה, אבל לצערי אין לאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרדכי מרדכי, מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.

יצחק וקנין: דרך אגב, אני הגשתי הצעת חוק למענק מקום.

מרדכי מרדכי: הטיפול בנושא הדיור הוא כנראה מערכתי, אבל אני אתייחס רק לאותן נקודות שהן באחריות המשרד ולא לדברים אחרים.

מרדכי מרדכי: אני אתחיל בנושא ההיצע והשיווק.

מרדכי מרדכי: לגבי ההיצע, המשרד עושה מספר פעולות ביחד עם משרד האוצר.

מרדכי מרדכי: הדבר הראשון הוא נושא התכנון.

מרדכי מרדכי: אני לא מדבר על הרפורמה שמנסים לעשות בתכנון לקיצור התהליכים, אבל כאשר אנחנו רוצים לשווק היום קרקעות, גם במרכז וגם לא במרכז, אני אומר בצורה חד משמעית שאין מספיק תכנון זמין אמיתי.

מרדכי מרדכי: זה שאומרים שיש תכנון של 200 ו-300 אלף דירות, זה לכאורה, אבל כאשר באים לממש את זה ורוצים לשווק, מתברר שכאן אין תוקף, כאן חסר וכולי.

מנחם אליעזר מוזס: מי מעכב את התכנון?

מנחם אליעזר מוזס: מי המשרד המעכב?

מרדכי מרדכי: אין עיכוב  של משרד.

מרדכי מרדכי: אני מציין מצב עובדתי ואני אומר לך מה אנחנו עושים.

אמנון כהן: אבל מה עשו?

שלמה בוחבוט: יש עומס בוועדות המחוזיות והכל תקוע.

אמנון כהן: ממשלת קדימה לא עשתה תכניות.

מירי רגב: שיעשו ול"לים.

מרדכי מרדכי: מה שהמשרד עשה – וזאת הנחיה של השר וגם שלי למשרד – הוא שאין מגבלה תקציבית לתכנון.

מרדכי מרדכי: מבחינתנו כל מה שהמשרד מוציא לתכנון, רץ קדימה החל מבנייה עירונית וכלה בבנייה כפרית.

מרדכי מרדכי: כל מה שהשוק יודע לאכול בתכנון המשרד, יוצא לדרך ואין כל עיכוב.

מרדכי מרדכי: בעניין הזה, כפי שאמרתי, יש שיתוף פעולה מלא.

מנחם אליעזר מוזס: סליחה, מה עם הרפורמה בתכנון?

מירי רגב: זה למרפסות.

מירי רגב: זה לא לשווק קרקע.

מרדכי מרדכי: הרב מוזס, אני אענה לך על הכל.

מרדכי מרדכי: קודם כל, דיברתי על המגבלה התקציבית שהייתה.

מרדכי מרדכי: קודם כל ציינתי עובדה.

מרדכי מרדכי: יש בעיות בתכנון וכל מה שאומרים שיש תכנון, יש תכנון זמין.

מרדכי מרדכי: הואיל כך, נתנו הנחיה קודם כל לרוץ עם התכנון, כך שלא יהיה עיכוב.

מרדכי מרדכי: הליכי התכנון מספיק ארוכים גם כך, כך שלפחות היציאה לדרך לא תהיה במשרד שלנו, לא תהיה מגבלה תקציבית, אלא כל מי שרוצה לתכנן, כמובן בהגיון ובצורה נכונה, אין לו מגבלה של תכנון.

מרדכי מרדכי: הדבר השני שמונע את השיווקים זה נושא החסמים.

מרדכי מרדכי: הוקמה ועדת חסמים על ידי הממשלה והיא התכנסה כבר פעם אחת ונקבעה לה התכנסות נוספת.

מרדכי מרדכי: להקמת הוועדה יש דינמיקה.

מרדכי מרדכי: חלק מהבעיות נפתרות עוד בטרם הוועדה מתכנסת וחלק נפתרות תוך כדי דיון בוועדה, אבל המגמה היא בסדר ונכונה.

מרדכי מרדכי: כנראה כולם מעדיפים להגיע להסכמות או מתוך תקציב קיים והיכן שניתן.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, צריך להזמין גם את מנכ"ל משרד הפנים כדי שיאמר מה קורה בוועדות המחוזיות.

מירי רגב: כבוד היושב ראש, אני באמת מכבדת את המנכ"ל ויש לי רק דברים טובים לומר עליו, אבל אי אפשר כל פעם רק לדבר בסיסמאות.

מירי רגב: שיבואו ויאמרו לנו כמה זמן יושבים בוועדות תכנון על אישור.

מירי רגב: חמש שנים, עשר שנים, 15 שנים?

מירי רגב: אי אפשר לדבר רק בסיסמאות.

משה גפני: הוא מדבר איך שהוא רוצה.

משה גפני: הוא מנכ"ל המשרד והוא ידבר איך שהוא רוצה.

מירי רגב: אי אפשר כל הזמן לדבר על דברים ולעבוד עלינו בעיניים עם סיסמאות.

איתן כבל: אנחנו היינו אופטימיים, אבל עכשיו לא.

מרדכי מרדכי: הנושא השני שאנחנו מנסים לתת בנושא ההיצע, הוא נושא של סבסוד פיתוח.

מרדכי מרדכי: היכן שאנחנו מאתרים שעלויות הפיתוח הן גבוהות ואין סיכוי שמישהו ירכוש את הקרקע כי הוא לא יכול לשווק אותה, יש לנו פרוייקט שנקרא צד הנדל"ן עם משרד האוצר ורק בשנה הזאת שמנו כמה עשרות מיליוני שקלים כדי להוריד את עלויות הפיתוח.

מרדכי מרדכי: היכן שניתן לבודד כל מיני הוצאות פיתוח כגון כבישים מרכזיים או קווי ביוב ולא להעמיס אותם על הפיתוח, האוצר מעביר לרשותנו כסף ואנחנו מנטרלים את זה מההעמסה.

מירי רגב: אני רוצה לקבל תשובות לשאלותיי.

משה גפני: מרדכי, אני רוצה לדעת.

משה גפני: כל הפרטים שאתה אומר, הם חשובים והכל בסדר, אבל זה לא נושא הדיון הזה.

משה גפני: יש לנו מושב שלם בו נוכל לדשדש בעניין או למצוא פתרונות.

משה גפני: כמה דירות התחילו לבנות בקדנציה הנוכחית?

מרדכי מרדכי: יש לנו את המספר המדויק.

רחל הולנדר: לא בדקתי לפי קדנציה.

משה גפני: תגידי בשנה.

רחל הולנדר: בשנת 2010 המספר כנראה יגדל.

משה גפני: מה שיהיה בעתיד, אני לא יודע.

חיים אורון: המספר מופיע כאן.

משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי השנה בה אנחנו מצויים עכשיו כמה התחלות בנייה היו לעומת שנה קודמת או שנתיים קודמות.

משה גפני: היה איזה תהליך בעניין הזה?

רחל הולנדר: כן.

רחל הולנדר: יש גידול במספר התחלות הבנייה והוא בא לידי ביטוי בשני הרבעונים האחרונים של 2009 ועוד יותר ב-2010.

רחל הולנדר: מ-32 אלף התחלות בנייה בשנים קודמות, הגענו כבר ל-34 אלף בשנת 2009 והשנה יהיו עוד.

משה גפני: בשנת 2005 בנו 49 אלף.

יוחנן פלסנר: בשנת 2000 בנו 46 אלף.

רחל הולנדר: ב-2010 המינימום יהיה 37 אלף ויש כבר נתונים לתשעה חודשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי בונה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איפה בונים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במרכז תל אביב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גינדי במרכז תל אביב?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דירה שעולה 200 מיליון דולר.

מרדכי מרדכי: אני רוצה להוסיף עוד נתון לגבי ההיצע, נתון שמפריע ומהווה חסם.

מרדכי מרדכי: יש לנו קשיים מול רשויות מקומיות שלא משתפות פעולה בנושא השיווקים בגלל שאין מוסדות ציבור ויש פערים בין פיתוח שכונות ותיקות לבין פיתוח שכונות חדשות.

מרדכי מרדכי: פעם היה תקן אבל הכל נמחק והיום ראשי רשויות, ובצדק, אומרים שהם   לא מוכנים לשתף פעולה עם השיווקים כי אין להם מוסדות ציבור.

יוחנן פלסנר: יש לכם חסמים בפני הוצאת הודעות לעיתונים על שיווק או שכאן אין חסם?

מרדכי מרדכי: אנחנו מנסים לטפל בסוגיה הזאת של מוסדות ציבור ושכונות ותיקות דרך העמסת הדברים האלה הן על ידי היטל פיתוח מוסדות ציבור והן על ידי העמסה על הקרקע, כך שהקרקע תספוג את זה.

מנחם אליעזר מוזס: מי משלם את זה?

מירי רגב: האזרח הוותיק שכבר שילם על כבישים, הוא משלם עוד פעם.

מירי רגב: הוא שילם על הביוב, אבל הוא משלם עוד פעם על הביוב.

מירי רגב: זאת העמסה על האזרח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אנחנו לא מקבלים כאן תשובות.

משה גפני: את רוצה שהם יענו מה שאת רוצה?

משה גפני: רק התחלנו את הדיון וכבר את רוצה פתרון?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: 65 שנים למדינת ישראל.

מרדכי מרדכי: בנושא המיסוי, אני חושב שזה נכון.

מרדכי מרדכי: צריכה להיות הבחנה בין מי שרוכש דירה למגורים לבין מי שרוכש דירה להשקעה ואנחנו גם פנינו לשר האוצר והצענו הצעה.

מרדכי מרדכי: זאת בהחלט נקודה שראוי לטפל בה.

יוחנן פלסנר: ראוי, אבל השאלה אם זה מטופל.

משה גפני: לא לענות.

משה גפני: אנחנו בסוף הדיון.

מרדכי מרדכי: באשר לנושא המענקים והריבית.

מרדכי מרדכי: מבחינה עובדתית יש ירידה במספר רוכשי הדירות גם בפריפריה מאז 2003, יש ירידה במספר מממשי המשכנתאות והירידה היא דרסטית והיא בעשרות אחוזים.

מרדכי מרדכי: אמרנו את זה כבר לפני כשנה בשתי הזדמנויות, גם בועדת הכלכלה וגם בוועדת הכספים.

מרדכי מרדכי: אנחנו חושבים שהריבית שנותנים לזכאי משרד השיכון היא ריבית גבוהה אותה צריך להוריד על מנת שיהיה ניצול משכנתאות.

מרדכי מרדכי: היום יש אבסורד כאשר יש לנו תקציב למשכנתאות אבל הוא לא מנוצל כי כדאי ללכת לבנק ולא למשרד השיכון.

מרדכי מרדכי: אנחנו חושבים שנכון לחזור למענקי מקום בפריפריה, ואם האוצר לא רוצה לתת את המענקים במכה אחת, הצענו מתווה של השתתפות בהחזר על מנת שיהיה מענק שהוא פרוס לאורך מספר שנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ירון ביבי.

ירון ביבי: אני רוצה להתחיל דווקא במה שאמר חבר הכנסת פלסנר.

ירון ביבי: אני לא חושב שהבעיה היא רק בעיה של רוכשי הדירות או מי שמחפש דירה.

ירון ביבי: כל עלייה של אחוז במדד מחירי הדירות, היא עלייה של 0.25 אחוז במדד המחירים לצרכן עם ההשפעות של זה על הריבית ועל המחירים במשק.

ירון ביבי: כך שגם מי שיש לו דירה ומשלם משכנתא, גם הוא מושפע מזה למרות שהוא לא מחפש דירה.

ירון ביבי: אני אומר את הדברים בעדינות.

ירון ביבי: אנחנו מתעוררים היום וחוזים בתוצאות של מדיניות שלכאורה הצליחה.

ירון ביבי: תמ"א 35, שהיא תוכנית המתאר הארצית לבנייה למגורים, קבעה שנתכנן פחות במרכז, כדי שהמחירים יעלו ואנשים יעברו לפריפריה.

ירון ביבי: זאת קביעת יעד מדיניות של תמ"א 35.

מנחם אליעזר מוזס: איזו ממשלה קבעה את זה?

ירון ביבי: תמ"א 35 נדמה לי שאושרה לפני חמש שנים אבל אני לא רוצה להתחייב.

יוחנן פלסנר: כאשר נתניהו היה שר האוצר.

ירון ביבי: אגב, הממשלה הקודמת חידדה את זה ובשנת 2008 החליטה לא לתכנן בכלל במרכז הארץ.

ירון ביבי: הממשלה לאחרונה קיבלה החלטה שמסירה את ההקפאה הזאת של התכנון במרכז הארץ ואני מקווה שזה ישפיע על המחירים אבל זה לטווח קצת יותר ארוך.

ירון ביבי: אנחנו עושים את הכל כדי לתכנן, אבל הבעיה שתכנון במדינת ישראל, כאשר אתה מכניס היום תוכנית, אתה לא רואה אותה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הפרטים האלה, מי שעוסק בעניין, יודע אותם.

משה גפני: אני רוצה להבין דבר אחד.

משה גפני: אני לא למדתי באוניברסיטה, אני לא יודע במה מדובר, אני לא מבין בכלכלה ולא מבין בשום דבר.

יוחנן פלסנר: לא למדת לימודי ליבה.

משה גפני: לא למדתי לימודי ליבה.

משה גפני: אתה למדת אבל אני לא למדתי.

משה גפני: אני רוצה לדעת דבר אחד.

משה גפני: אני רוצה להבין למה אתה מחזיק את קרקעות המדינה, למה אתה לא מוציא אותן החוצה כאשר יש כאן משבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: יש כאן משבר שירסק את הכלכלה של מדינת ישראל.

משה גפני: קבלנים לא יבנו, לאנשים לא יהיו דירות.

משה גפני: אני לא מתכוון אליך באופן אישי.

ירון ביבי: זה בדיוק מה שאני מנסה להסביר.

משה גפני: אני לא מדבר עליך באופן אישי אלא אני מדבר על הממונים עליך, עלינו.

משה גפני: למה אתה מחזיק את הקרקעות האלה כאשר יש משבר כזה נורא במדינת ישראל?

משה גפני: למה אתה לא מוציא אותן החוצה?

משה גפני: זה שלך?

משה גפני: תכף נשמע אותן ונדבר על התכנון.

משה גפני: דיברתי עם שר השיכון.

משה גפני: בסדר, אפשר לדבר על התכנון.

משה גפני: תאמין לי שאם הוא מוציא את הקרקעות, המחירים יורדים עם התכנון שלוקח זמן.

ירון ביבי: אין קרקע מתוכננת במרכז הארץ שהיא זמינה לשיווק ולא יצאה לשיווק.

משה גפני: יש מדיניות לא להוציא את הקרקעות.

ירון ביבי: אין מדיניות כזאת.

משה גפני: יש.

ציון פיניאן: נותנים ליזמים את תמ"א 35 כדי שיסגרו מרפסות ויחזקו בתים.

ירון ביבי: אין קרקע מתוכננת במרכז הארץ, באזורי הביקוש, שהיא זמינה לשיווק והיא לא שווקה.

ירון ביבי: יותר מזה, בדיוק מה שמרדכי דיבר עליו קודם, על ועדת החסמים, גם קרקע שהייתה תקועה בגלל כל מיני אישורים כאלה ואחרים במשרדי הממשלה, אנחנו מאיצים את הקצב שלה כדי להביא אותה לשוק.

מירי רגב: מה הבשורה שלך?

משה גפני: את אפילו לא שמה לב.

משה גפני: את שותקת ושואלת על הבשורה.

משה גפני: כמה עולה הקרקע הזאת במרכז הארץ?

ירון ביבי: תלוי איפה.

מירי רגב: זה מחיר השוק.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הוא משווק את הקרקעות הזולות.

ירון ביבי: מחיר הקרקע נקבע במכרז כאשר מחיר המינימום – וזה גם דבר שצריך לציין וכדאי לדעת אותו, בטח בשנה וחצי האחרונות – הוא 50 אחוזים מהערכת השמאי.

ירון ביבי: כל מה שמעבר לזה, זה מה שהשוק והקבלנים מציעים.

ירון ביבי: אני לא מכיר מנגנון אחר.

ירון ביבי: אני לא מכיר מנגנון בו אנחנו נשב, תהיה ועדה מסדרת ונחלק קרקעות, אלא דרך המנגנון של מכרז כאשר במנגנון של מכרז אנשים מציעים מחיר.

ירון ביבי: אני יכול לומר לכם שמחיר המינימום במרכז הארץ הוא לא יותר מ-50 אחוזים.

ירון ביבי: בפריפריה אנחנו יכולים להגיע עד 15 אחוזים מהערכת השמאי, ולצערי – אני לא אומר את זה לשמחתי, למרות כל מה שניסו לומר כאן – אנחנו מקבלים בשנה וחצי האחרונות מחירים שהם 100 אחוזים הערכת שמאי וצפונה.

יוחנן פלסנר: בכל הארץ?

ירון ביבי: בכל הארץ.

ירון ביבי: יש תופעה אחרת כאשר אנשים לא ניגשים למכרזים במקומות מסוימים.

מנחם אליעזר מוזס: למשל אשקלון.

ירון ביבי: באשקלון מחיר המינימום לקרקע, אני בדקתי את זה, היה אפס.

מירי רגב: כמה עלות הפיתוח?

ירון ביבי: 60 אלף שקלים ליחידה.

ירון ביבי: אני יכול לומר לכם שהוצאנו למשל מכרז באשדוד לדיור להשכרה.

ירון ביבי: יש לנו עניין שאנחנו חושבים לעודד את זה.

משה גפני: מה קרה באשקלון?

ירון ביבי: באשקלון, במתחם של 1,500 יחידות דיור, הציעו הצעות לכ-300 או 400 יחידות דיור וכרגע אנחנו בודקים האם אנחנו יכולים לפתוח את זה, כן או לא.

משה גפני: אנשים לא באים לרכוש?

ירון ביבי: כן.

מנחם אליעזר מוזס: אולי אתה יכול לפתוח את זה לציבור שלי?

ירון ביבי: אני לא יודע מי זה הציבור שלך.

יוחנן פלסנר: זה סגור לליטאים?

מנחם אליעזר מוזס: גם אתה ליטאי.

ירון ביבי: מה זאת אומרת לא באו לקנות?

ירון ביבי: אנחנו הצענו את זה למכרז והקבלנים לא הציעו הצעות.

ירון ביבי: זה נורא פשוט.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הסיבה?

קריאה: לא כדאי להם.

שי חרמש: אשקלון בשעה 10 בלילה מתנתקת מהמדינה, ולכן למה לגור שם?

ירון ביבי: אני חושב שבארץ יש שני שווקים.

ירון ביבי: יש את השוק של מרכז הארץ שבאמת מתנהג בחוסר היצע ועם מחירים שעולים, ויש את השוק של הפריפריה.

ירון ביבי: בשוק של הפריפריה אני לא יכול לומר שיש עודף ביקוש או חוסר בהיצע.

ירון ביבי: אני יכול לתת כאן כדוגמה ערים שיש להן היצעים אדירים.

ירון ביבי: אנחנו מציעים מכרזים, אבל לא תמיד זוכים ולא תמיד ניגשים.

שי חרמש: כמה אתם לוקחים על דונם בגוש שגב?

ירון ביבי: קרקע?

ירון ביבי: בשגב נדמה לי שאפשר להציע עד 15 אחוזים לפי ערך הקרקע לפי שומה.

שי חרמש: כמה בפועל?

ירון ביבי: אני לא רוצה לנקוב במספר ספציפי כי אני לא רוצה להטעות.

שי חרמש: 120 אלף שקלים לדונם.

ירון ביבי: לשתי יחידות דיור.

ירון ביבי: 60 אלף ליחידה.

שי חרמש: כן.

שי חרמש: זה בחינם, אנשים יבואו.

ירון ביבי: אנחנו מוציאים שם למכרזים, ומחיר המינימום הוא 15 אחוזים מה-60 אלף.

משה גפני: על גוש שגב נדבר בנפרד.

משה גפני: נקיים פגישה בינך לבין שי חרמש.

שי חרמש: אנחנו נפגשים גם בלעדיך.

ירון ביבי: אני חושב שצריך להפסיק לדבר על שוק נדל"ן אחד ולומר שיש בו חוסר היצע כי יש שני שווקים שהם שונים.

ירון ביבי: יש שוק שהוא פריפריה ויש שוק שהוא מרכז הארץ, שבו באמת יש חוסר היצע.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שרון גמבשו.

שרון גמבשו: מרבית הדברים נאמרו, כי כל הפעולות שנעשו בצד הממשלה נעשו בסך הכל בקונצנזוס ובתיאום.

משה גפני: אני אומר לך מה אני רוצה לדעת ממך.

משה גפני: דיבר מרדכי מרדכי ודיבר ירון ביבי וזה בסדר גמור.

משה גפני: בסופו של דבר, אתה בעל הבית, מה שאתה מייצג.

משה גפני: כל הדיבורים מסביב לא הצליחו.

משה גפני: הגענו למשבר נורא.

משה גפני: זאת אומרת, המדינה צריכה לבנות.

משה גפני: המציאות הזאת כשלה לחלוטין.

משה גפני: אתה יכול להביא דיאגרמות, אתה יכול לשרטט מציאות והנגיד יכול לומר שנעלה את הריבית, שלא יהיה כסף בשוק והקבלנים לא ירוויחו אבל יש משבר ואני מבקש שתזהו אותו.

משה גפני: לא ציפיתי שלישיבה הזאת יבואו כל כך הרבה כנסת ושיהיה קונצנזוס.

משה גפני: עד כדי כך יש קונצנזוס, שאני ויוחנן פלסנר כבר אמרנו אותו הדבר.

משה גפני: דע לך שזאת הולכת להיות פצצה חברתית מתקתקת.

משה גפני: כל הדיונים שהתנהלו עד עכשיו, לא רלוונטיים.

משה גפני: האם האוצר מתכוון לשבת ולשנות את המדיניות הזאת?

משה גפני: כשירון ביבי מדבר על שיווק, המשמעות של השיווק היא 60 אלף שקלים בגוש שגב עבור דירה.

ירון ביבי: על וילה.

שי חרמש: עזוב וילה.

שי חרמש: שרק יבואו לחיות שם.

משה גפני: אני אתך.

משה גפני: אני יכול לתת לך דוגמאות יותר מעניינות כי אני הרי מכיר את הדוגמאות.

משה גפני: לא באתם ואמרתם שאתם מוציאים קרקעות, שאתם עושים את התכנון, שאתם מזרזים את התכנון ומוציאים בחלק מהמקרים במחיר אפס ומספיק גם מחיר הפיתוח, ובחלק מהמקרים באחוז קטן ממה שהשמאי מעריך.

משה גפני: כל הנושאים האלה לא נעשו.

ירון ביבי: אמרתי שאנחנו משווקים בחלק מהמקומות במחיר מינימום של 15 אחוזים.

משה גפני: אני אתן לך את הרשימה.

משה גפני: המציאות הזאת שלא יהיה כסף בשוק, היא מציאות שלא הוכיחה את עצמה.

משה גפני: אנשים חייבים בסופו של דבר שתהיה להם קורת גג.

משה גפני: המציאות הזאת שלא מתמודדים עם בעלי דירות להשקעה, לא מתמודדים כמו שצריך, וכתוצאה מזה המחירים עולים ואנשים מרוויחים.

משה גפני: האם משרד האוצר הולך לטפל בכל הדברים האלה?

אמנון כהן: שרון, עקב שינוי החלטת ממשלה שמאפשרת תכנון גם במרכז כי זה תהליך ארוך, האם יש כאן איזשהו מהלך וראייה כוללת שאתה אומר שאתה מצמצם את הזמן של תכנון?

אמנון כהן: השאלה היא אם אתה אומר כאן שבנושא התכנוני אתה נכנס למהלך, והמנכ"ל אמר שלא חסר כסף בנושא התכנוני, אלא שהתהליך הבירוקרטי הוא סבוך מאוד.

שי חרמש: אולי יש תכנון לא לקדם תכנון במרכז הארץ.

שרון גמבשו: אני אומר שוב שכבר יותר משנה הממשלה מדברת בקול אחד בכל מה שצריך לבצע על מנת לשפר את רמת המחירים או להתמודד עם עליות המחירים החדות שהיו בשנתיים-שלוש האחרונות.

שרון גמבשו: לכן התקבלו כבר מספר החלטות.

שרון גמבשו: יכול להיות שכאן זה התפספס למרות שניסינו להעביר  את המסר.

שרון גמבשו: התקבלו החלטות ואני שמח לשמוע מהדברים שנאמרו על ידי חברי הכנסת שלפחות בשמונים אחוזים מהמקרים קלענו לדעת גדולים.

שרון גמבשו: דברים שנאמרו כאן ביצענו, או שאנחנו מבצעים או שיגיעו אליכם במסגרת חוק ההסדרים או חקיקה אחרת על מנת שיבוצעו תיקונים ונקצר תהליכים.

שרון גמבשו: כאשר כולנו מסתכלים על העשור האחרון, ולדעתי זה מופיע גם בנתונים שקיבלתם ממרכז המחקר של הכנסת, בעשור האחרון הייתה עליית מחירים, אבל כאשר מסתכלים על כל העשור, רואים שבתחילת העשור הייתה ירידה משמעותית של מחירים ולאחר מכן תיקון.

שרון גמבשו: אנחנו רואים שיש תיקון מאוד חד של המחירים בשנתיים-שלוש האחרונות והוא בעצם משכיח את הירידות הגדולות שהיו לפני כן.

שרון גמבשו: בפרספקטיבה של עשר שנים ניתן לראות שהייתה עליית מחירים ממוצעת של שניים-שלושה אחוזים לשנה.

יוחנן פלסנר: מה הייתה ההעלאה באזור המרכז?

משה גפני: לא לענות.

שרון גמבשו: חשוב לי להעביר את המסר.

שרון גמבשו: אם מישהו חי בתחושה שהממשלה לא מאוד מוטרדת מהעניין הזה, אני אומר לכם כאן בצורה אחראית – וכל מי שיושב לידי יכול לומר זאת בדיוק באותו אופן – שזה מאוד מטריד את הממשלה.

שרון גמבשו: חברת הכנסת מירי רגב אמרה שצריך להקים קבינט מיוחד לעניין הזה, ואכן הוא הוקם לפני שנה.

מירי רגב: מה הוא עשה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הקבינט מוטרד במשך השנה.

משה גפני: הוא הלך לבדוק את מצב הבנייה בסין.

מירי רגב: הממשלה לא מטפלת בזה.

יוחנן פלסנר: את חלק מממשלה שלא מתפקדת.

מירי רגב: אתה רוצה שנדבר על הממשלה הקודמת?

משה גפני: אל תעשו סימפוזיון ביניכם.

שרון גמבשו: אני לא אכנס לכל הפרטים כי הם נאמרו כאן, אבל הוקמה ועדה והיא עשתה פעולות.

שרון גמבשו: אם תרצו, אחר כך בנפרד נוכל להראות לכל אחד מכם את הפעולות בשחרור היצע וחסמים ספציפיים שהיו בפרוייקטים כמו ראש העין שהוזכרה כאן או פרוייקטים אחרים שעומדים כרגע על הפרק.

מנחם אליעזר מוזס: צריך לשאול את האוצר על סבסוד המשכנתאות.

שרון גמבשו: חברים, אחרי שאני אשלים את הדברים, אני בטוח שהשאלות האלה יהיו פחות רלוונטיות.

שרון גמבשו: אני חושב שלפחות כל מי שדיבר כאן סביב השולחן, הסכים על דבר אחד והוא שאין מספיק דירות.

שרון גמבשו: אין מספיק דירות.

שרון גמבשו: זה שמחר בבוקר נלך ונסייע לאוכלוסייה מסוימת בעוד משכנתא או במענק לרכוש את הדירה, זה לא יעזור לו כי הוא יקנה דירה על העץ.

שרון גמבשו: צריך לייצר דירות וכולם מבינים, גם בלי כלכלה, וזה בשיעור הראשון של המבוא לכלכלה, שברגע שמגדילים את ההיצע בשוק – בכל מוצר כמו עגבניות, נעליים או דירות – המחיר יורד וזה מה שצריך לעשות.

שרון גמבשו: כדי לעשות את זה, אני צריך להשקיע כסף.

שרון גמבשו: אני אתן דוגמה אחת מייצגת ובזה אסיים את דבריי.

שרון גמבשו: פרוייקט אחד שהגיע לוועדה להסרת חסמים.

שרון גמבשו: לפני חודש וחצי או חודשיים בראש העין דובר על 4,500 יחידות דיור, שזה בטח מסה קריטית למרכז הארץ, שצריכות לצאת לשיווק מהיר.

שרון גמבשו: התברר שהיה שם ויכוח בין שני משרדי ממשלה, בין משרד התחבורה ומשרד השיכון, שכדי לשווק את היחידה הזאת צריך כמובן שהיא תקבל פתרון תחבורתי.

איתן כבל: אני מאוד מכבד אותך, אבל זה מידע לא רלוונטי.

איתן כבל: תמיד כיבדתי פקידים ואני מכבד.

איתן כבל: אני לא בא אליך בטענה.

איתן כבל: אתה מדבר אתי על רפורמה שנעשתה, אתה מדבר אתי על ראש ממשלה שעומד בראש ועדת שרים מיוחדת, אתה מדבר אתי על חסמים כאילו יש מדינה נפרדת, מדינת גבעת רם.

איתן כבל: למה אין דירות?

שרון גמבשו: אחרי תקופה מאוד ארוכה שהיה ויכוח בין משרדי הממשלה, מי יממן כביש בעלות כבדה של 300 מיליון שקלים, זה הגיע להכרה של משרד ראש הממשלה, התקבלה החלטה והפרוייקט יוצא לדרך.

מירי רגב: מי מממן?

שרון גמבשו: מתוך תקציב המדינה.

שרון גמבשו: מדברים כאן על כך שאין מספיק תקציב, לפעמים אלה ויכוחים, זאת בירוקרטיה, זה מי עושה, איך עושים וכולי וצריך להסיר חסמים.

שרון גמבשו: הסרת החסמים תגרום לאותם פרוייקטים שכבר מתוכננים להגיע.

מירי רגב: כבר שבע שנים הם מתוכננים.

שרון גמבשו: אנחנו מנסים לשפר.

מירי רגב: אי אפשר לדבר כאילו הבעיה תתקיים בעוד עשר שנים כי הבעיה היא עכשיו.

שרון גמבשו: לכן אני לא חושב שיש כאן מדיניות של משרד כזה או אחר אלא אנחנו בסך הכל רואים את הדברים ביחד.

שרון גמבשו: היכן שנדרש לשים משאבים, אנחנו לא עושים מזה משהו פומפוזי שמשרד האוצר או משרד כזה או אחר שם פתאום 300 מיליון שקלים לנושא, אלא אלו החלטות שמתבקשות ואנחנו מבצעים אותן בהתאם לצרכים.

שרון גמבשו: זה עולה הרבה מאוד כסף וזה בסופו של דבר מה שיביא לפתרון בצד ההיצע.

שרון גמבשו: לצד זה יש מספר מהלכים שמתבצעים במקומות אחרים על מנת לרסן את הביקושים בקרב האוכלוסיות שניפחו את הביקושים כמו העלאת ריבית שהולכת לכיוון הזה וטיפול בדרישות הון וכולי.

מירי רגב: זה צריך להיעשות במקביל.

מירי רגב: זה לא יביא דיור לזוגות צעירים, לאנשים שאין להם דירה ראשונה.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: הדיון לא מסתיים כאן.

משה גפני: אנחנו מסיימים רק את הדיון הנוכחי.

משה גפני: בישיבה הזאת אפשרתי לכל חברי הכנסת לדבר ואפשרתי שיהיו אפילו קצת התפרצויות אבל אני רוצה שהמסר יהיה ברור.

משה גפני: הנושא של הדיור לא הולך לרדת מסדר היום ויהי מה, עד שלא יימצא פתרון.

משה גפני: כל הדיבורים על החלטות, על ועדת שרים וכולי.

משה גפני: היות שאני קצת מצוי בעניין, שמעתי מראש הממשלה על ועדת שרים, על הקמת קבינט, וישבתי אתו, עם שר האוצר ועם שר השיכון.

משה גפני: נכון לרגע זה, מצוקת הדיור, אני לא זוכר כדוגמתה במדינת ישראל.

משה גפני: הייתה מצוקת דיור לפני ששרון בנה את הדירות אבל לא הייתה מצוקה כזאת.

משה גפני: המצוקה היא לא אם אתה משווק או לא משווק.

משה גפני: בסופו של דבר מחירי הדירות הם מחירים שכתוצאה מהם קבלנים גם לא בונים כי לא קונים מהם.

משה גפני: המשבר בענף הבנייה יהיה משבר שאנחנו לא רואים אותו באופן מיידי אלא נראה אותו בהמשך.

משה גפני: כל מה שמדינת ישראל מתהדרת מזה בזה שהיא יצאה מהמשבר הכלכלי ושהמשק שלה חזק, הנושא של הדירות ירסק את המשק הישראלי.

משה גפני: אנחנו כוועדת כספים מרגישים אחריות כלפי העניין הזה.

משה גפני: בממשלה כנראה עסוקים גם בדברים אחרים, אבל אנחנו נעסוק בזה.

משה גפני: הישיבה הבאה בעניין הזה תהיה בהשתתפות שר האוצר, נגיד בנק ישראל ושר השיכון.

מנחם אליעזר מוזס: אולי גם שר הפנים.

מנחם אליעזר מוזס: מדובר בוועדות התכנון.

משה גפני: מדובר בוויכוח כאשר לדעתי הוויכוח הוא מאוד מאוד בשוליים.

משה גפני: הוויכוח בין שר האוצר לבין נגיד בנק ישראל הוא ויכוח שהוא ויכוח כלכלי, הוא אפילו נכון אבל הוא מאוד מאוד בשוליים, יחסית לבעיה עליה אנחנו מדברים.

משה גפני: שיווק הקרקעות, מה שאמר קודם איתן כבל, אמרו כולם, ואפילו מירי רגב אמרה.

מנחם אליעזר מוזס: אמר מרדכי מרדכי שהבעיה היא שאין קרקע מתוכננת.

משה גפני: באשקלון יש 1,500 דירות.

משה גפני: אתה אמרת שאתה מתלבש על זה.

מנחם אליעזר מוזס: נכון.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי את זה כדי שגם יוחנן פלסנר ישמע את זה.

משה גפני: אנחנו נמשיך את הדיון.

משה גפני: אני מודה לכם על ההשתתפות.

משה גפני: זה דיון פותח שאני לא ממצה אותו.

משה גפני: אני מודה לחברי הכנסת שהשתתפו ואני מתנצל בפני האורחים שלא התייחסו.

משה גפני: תודה רבה.