ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 322, 2010-10-06 10:30

אופיר אקוניס: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.

אופיר אקוניס: אנחנו ממשיכים היום לחוקק את הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

אופיר אקוניס: זה חוק ארוך עם הרבה סעיפים.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך לפי הסדר הרץ עד אשר נגיע לדברים שנחליט לדלג עליהם, אם נחליט לדלג עליהם.

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 14, הוספת סעיף 35א, הארכת רישיון:     אחרי סעיף 35 לחוק העיקרי יבוא: 35א  המועצה רשאית להאריך את תוקפו של רישיון לשידורי טלוויזיה, לפי בקשת בעל הרישיון, לתקופות נוספות של 15 שנים כל אחת, אלא אם כן מצאה כי בעל הרישיון לא קיים בתקופת תוקפו של הרישיון אחר ההוראות לפי חוק זה, כללי המועצה או תנאי הרישיון.

טל רוזנפלד: (1) לעניין סעיף קטן (א), לא תובא בחשבון הפרה אשר לדעת המועצה היא הפרה זניחה, ואולם אם מצאה המועצה כי הפרה זניחה כאמור ניתנת לתיקון, תורה לבעל הרישיון על תיקון ההפרה במהלך התקופה שתקבע ושלא תעלה על שנה ממועד מתן ההוראה כאמור.

טל רוזנפלד: (2) הורתה המועצה על תיקון הפרה כאמור בפסקה (1), ימציא בעל הרישיון ערבות בנקאית אוטונומית בגובה ההפרה, להבטחת תיקונה, בהתאם לתנאים שעליהם יורה המנהל.

טל רוזנפלד: (3) לא תיקן בעל הרישיון את ההפרה, במהלך התקופה כאמור בפסקה (1), יפקע רישיונו.

טל רוזנפלד: המועצה תפרסם הודעה ברשומות על פקיעת הרישיון כאמור.

טל רוזנפלד: (ג)  בקשה להארכת רישיון לפי סעיף קטן (א) תוגש עד למועד שתקבע המועצה בכללים, ובלבד שהמועד שייקבע כאמור יהיה 18 חודשים לפחות לפני תום תקופת הרישיון.

טל רוזנפלד: המועצה תקבל החלטה בבקשה כאמור, שנה לפחות לפני תום תקופת הרישיון.

אופיר אקוניס: תסבירי את הסעיף.

טל רוזנפלד: מדובר בסעיף על הארכת רישיון.

טל רוזנפלד: תקופת תוקפו של רישיון היא 15 שנים, כאשר המועצה יכולה אחר כך להאריך ב-15 שנים נוספות, אלא אם היא רואה שבעל הרישיון הפר את הרישיון.

טל רוזנפלד: הסעיף שהתווסף כאן לעומת הנוסח שדנו בו בדיונים הקודמים הוא סעיף קטן (ב), שאומר שאם המועצה רואה שההפרה ניתנת לתיקון, שמדובר בהפרה זניחה, היא תורה לבעל הרישיון לתקן את ההפרה, תיתן לו תקופת זמן שלא תעלה על שנה, ותבדוק אחרי שנה אם באמת ההפרה תוקנה.

טל רוזנפלד: פסקה (3) אומרת שאם הוא לא תיקן יפקע הרישיון, והמועצה תפרסם על זה הודעה ברשומות.

חיים אורון: האם מדובר בהארכה אחת?

טל רוזנפלד: לא.

חיים אורון: אין פה הגבלה.

אופיר אקוניס: חה"כ שי בסעיפים הקודמים שדנו בעניין הזה אתה ביקשת רביזיה על מועד הבדיקות והפסקת הרישיון.

אופיר אקוניס: אנחנו נדון בזה בישיבה הבאה.

אופיר אקוניס: אפשר עכשיו להצביע על הסעיף הזה אם אין הערות נוספות.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 14 אושר

טל רוזנפלד: יש לי הערה טכנית.

טל רוזנפלד: לגבי פסקה (3) בסעיף (ב) – אנחנו חושבים שצריך להעביר אותה לסעיף 37.

טל רוזנפלד: נגיע לזה אחר כך.

אתי בנדלר: העיקרון אושר.

אתי בנדלר: המיקום של זה ייקבע בשלב הנוסח.

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 15, תיקון סעיף 36: 15.

טל רוזנפלד: בסעיף 36 לחוק העיקרי –  	(1) בכותרת השוליים, במקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים".

טל רוזנפלד: (2) בסעיף קטן (א), במקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים" 	(3) בסעיף קטן (ב) –  		(א) ברישא במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (ב) בפסקה (3), במקום "בתאגיד בעל זיכיון" יבוא "בתאגיד שהוא מורשה לשידורים", ובמקום הסיפה החל במילים "יחדל להתקיים בבעל זיכיון" יבוא "יחול במורשה לשידורים המפורט להלן, לפי העניין –  		(א) לעניין בעל זיכיון לשידורים ובעל רישיון לשידורי רדיו – יחדל להתקיים בו אחד התנאים שהיו מזכים אותו להשתתף במכרז כקבוע בסעיף 41(א), או יתקיים בו אחד הסייגים הקבועים בסעיפים 41(ב2) ו-(ג), 72א או 72ג, לפי העניין.

טל רוזנפלד: (ב) לעניין בעל רישיון לשידורי טלוויזיה – יחדל להתקיים בו אחד התנאים לקבלת רישיון הקבועים בסעיף 33א(א)(1) ו-(2) או יתקיים בו אחד הסייגים הקבועים בסעיפים 41 (ב2)   ו-56.

טל רוזנפלד: (4) בסעיף קטן (ג), "במקום בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (5) בסעיף קטן (ד), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "מורשה לשידורים" 	(6) בסעיף קטן (ה), במקום "בתאגיד בעל זיכיון" יבוא "בתאגיד שהוא מורשה לשידורים", ובמקום הסיפה החל במילים "יחדל להתקיים כבעל זיכיון" יבוא "יחול במורשה לשידורים המפורט להלן, לפי העניין –  	(1) לעניין בעל זיכיון לשידורים ובעל רישיון לשידורי רדיו – יחדל להתקיים בו אחד התנאים שהיו מזכים אותו להשתתף במכרז כקבוע בסעיף 41(א), או יתקיים בו אחד הסייגים הקבועים בסעיפים 41(ב2) ו-(ג) , 56,72א או 72ג, לפי העניין 	(2) לעניין בעל רישיון לשידורי טלוויזיה – יחדל להתקיים בו אחד התנאים לקבלת רישיון הקבועים בסעיף 33א(א)(1) ו-(2) או יתקיים בו אחד הסייגים  הקבועים בסעיפים 41(ב2) ו-56.

טל רוזנפלד: מדובר בסעיף הדן בהגבלות בהעברת זיכיון לשידורים.

טל רוזנפלד: מדובר כאן בהתאמות טכניות שנועדו שההגבלות יחולו גם על רישיון לשידורים.

טל רוזנפלד: אין פה שום דבר מעבר לשינויים טכניים.

אופיר אקוניס: אם אין הערות, נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 15 אושר

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 16: בסעיף 37 לחוק העיקרי –  בכותרת השוליים, במקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (א) –  ברישה, במקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים" ובמקום "לבעל הזיכיון" יבוא "למורשה שידורים".

טל רוזנפלד: בפסקה (1), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים" והמילים "לשידורי רדיו" – יימחקו.

טל רוזנפלד: בפסקה (2), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים" ואחרי "51" יבוא "51א".

טל רוזנפלד: בפסקה (3), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים", אחרי "לוועדת המכרזים" יבוא "או למועצה, לפי העניין", ואחרי שנדרש לגלותו" יבוא "לצורך קבלת הזיכיון או הרישיון".

טל רוזנפלד: בפסקה (4), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בפסקה (5), במקום "בבעל הזיכיון" יבוא "במורשה לשידורים", ובכל מקום במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בפסקאות (6) ו-(7), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) מצאה המועצה כי בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא תיקן הפרה כאמור בסעיף 4(ה)(3) עד תום התקופה שהורתה לו לפי אותו סעיף, יפקע רישיונו.

טל רוזנפלד: המועצה תפרסם הודעה ברשומות על פקיעת הרישיון כאמור.

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ב) –  ברישה, במקום "לשידורי רדיו" יבוא "לשידורים".

טל רוזנפלד: בפסקה (3), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ג), במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ג1) –  ברישה, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בפסקה (1), במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ד), במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: סעיף 37 מדבר על ביטול זיכיון לשידורים.

טל רוזנפלד: מה שהוספנו זה התאמות טכניות כדי שניתן יהיה לבטל גם רישיון לשידורים.

טל רוזנפלד: הסעיף היחיד שהוא לא התאמה טכנית הוא פסקה (3) שמוסיפה את סעיף (א1), שמדבר על מקרה בו נמצאה הפרה,לפי הסעיפים הקודמים שדברנו עליהם, בבדיקה התקופתית או בתקופה של הארכה הרישיון, ונתנו לבעל הרישיון שנה לתקן את ההפרה והוא לא תיקן אותה, אז הרישיון פוקע.

טל רוזנפלד: כאן זה הסעיף שרצינו להכניס בו את התיקון שכרגע הצבענו עליו: "מצא המועצה כי בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה לא תיקן הפרה כאמור בסעיף 34ה3 או בסעיף 35א(ב)(1) עד תום התקופה שהורתה לו לפי אותם סעיפים.

קריאה: בחלק הלא טכני של הסעיף הוא שייך לרביזיה.

קריאה: זו הפנייה לרביזיה.

קריאה: גם את האישור שלו צריך לעשות בישיבה הבאה ביחד עם הדיון על סעיף 34ה(3).

אתי בנדלר: אני לא עקבתי אחריך.

קריאה: הרביזיה שחה"כ שי העלה אותה לגבי סעיף 34ה(3) הוא אותו סעיף של בדיקת דוחות שנמצא בעמ' 1,271.

קריאה: מכיוון שהנושא הזה יידון בישיבה הבאה, צריך לדון גם בסעיף הזה שמפנה אליו.

קריאה: הוא בעל אותו רעיון.

אתי בנדלר: אני לא בטוחה.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: הסעיף הקודם אושר.

אתי בנדלר: אם אני זוכרת נכון, הבקשה לרביזיה מתייחסת למועדי הבדיקה ולא לעצם התוצאות.

קריאה: הבקשה לרביזיה מתייחסת לתוכן של הבדיקה – מה יבדקו אחת ל-4 שנים, ולא למועד של הבדיקה.

קריאה: היא אומרת, שאחת ל-4 שנים יבדקו וזה יהיה סימן השאלה.

קריאה: הסעיף פה מתייחס ואומר שאם לא מילאו אחרי הוראות 34ה(3) זה אותו דבר.

קריאה: אם זה לא פוגע לאשר את זה היום, אז אין בעיה.

קריאה: אני רק מעלה פה סימן שאלה.

אתי בנדלר: אני חושבת, שאין בעיה לאשר את זה.

אתי בנדלר: ככל שהרביזיה תתקבל ותפנה את תשומת לבנו ותראה שיש צורך לתקן גם את זה, אז זה יהיה כלול ממילא.

נוגה רובינשטיין: הסעיף מדבר על הבדיקה ולא על המהות שלה.

אופיר אקוניס: כלומר, אנחנו יכולים לאשר, ואם יהיה צורך בתיקון, ככל שהרביזיה תאושר או לא תאושר, אנחנו נתקן זאת בישיבה שב-14 לחודש.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 16 אושר     שר התקשורת ביקש ממני לדלג על הסעיף הבא, כדי שהוא יהיה נוכח בישיבה שבה יידון הסעיף.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על סעיף 17, שימוש באפיק קיים ובנכסים לא מוחשיים של הרשות וקניית מניות חברת החדשות.

אתי בנדלר: אני רק רוצה לברר עוד משהו לגבי הסעיף הקודם.

אתי בנדלר: בפסקה (2)(ד) שמתקן את פסקה (3) לסעיף 37א.

אתי בנדלר: האם לא צריך להגיד: "לצורך קבלת הזיכיון או הרישיון או הארכתו"?

נגה רובינשטיין: צריך להסתכל בכל הסעיף.

אתי בנדלר: הכוונה היא שבכל מקרה זה יחול גם בשלב הארכת הזיכיון.

אתי בנדלר: ככל שיהיה צורך, אני מבקשת לאפשר להוסיף את זה בנוסח.

אופיר אקוניס: על פי בקשת שר התקשורת המעוניין להיות פה אבל נמצא בשליחות ממלכתית בנכר, אנחנו מדלגים על סעיף 17.

חיים אורון: איפה?

אופיר אקוניס: במקסיקו.

חיים אורון: מגיע לו תוספת סיכון.

אופיר אקוניס: אנחנו נחכה לו ונקיים את הויכוח הגדול הזה בישיבה הבאה, או יכול להיות שלא יהיה ויכוח ונקיים דיון בנושא.

אופיר אקוניס: זה יהיה ביום חמישי הבא, והסעיף הראשון יהיה הרביזיה שהגיש חה"כ שי.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נמשיך מהנקודה שבה נפסיק היום.

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 18, תיקון כותרת סימן ב' לפרק ג':     18.

טל רוזנפלד: בכותרת סימן ב' לפרק ג' לחוק העיקרי, בסופה יבוא "לזיכיון לשידורים והגבלות למתן רישיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: הכותרת עד עכשיו היתה המכרז, ואנחנו מוסיפים שזה לא רק המכרז אלא גם הגבלות במתן הרישיון.

אופיר אקוניס: נעבור להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 18 אושר

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 19, תיקון סעיף 38:     19.

טל רוזנפלד: בסעיף 38 לחוק העיקרי, במקום "זיכיון לשידורים" יבוא "זיכיון לשידורי רדיו ועד למועד המעבר – גם זיכיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: הסעיף עוסק בזיכיון על פי מכרז, ועל כן זה ברור שממועד המעבר זה כבר לא רלוונטי.

אופיר אקוניס: אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיף 19 אושר

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 20, תיקון סעיף 41:     בסעיף 41 לחוק העיקרי –  בכותרת השוליים, בסופה יבוא "והגבלות למתן רישיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ב2) –  ברישה, אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "ולא יקבל רישיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: בפסקה (3), לפני "קיים בעל זיכיון אחד בערוץ" יבוא "לעניין בעל רישיון לשידורי טלוויזיה או אם".

טל רוזנפלד: בפסקה (5)(ג) ו-(ד), לפני "קיים בעל זיכיון אחד בערוך" יבוא "לעניין בעל רישיון לשידורי טלוויזיה או אם".

טל רוזנפלד: בפסקה (8), אחרי "(3) ו-(7) – יבוא "לעניין בעל רישיון לשידורי טלוויזיה או אם.

טל רוזנפלד: בפסקה (9), בהגדרה בעל זיכיון אחר", במקום "בעל זיכיון אחר לשידורי טלוויזיה לפי חוק זה למעט" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, למעט".

טל רוזנפלד: סעיף 41 עוסק בזכות להשתתף במכרז.

טל רוזנפלד: כל ההגבלות שהיו עד היום על משתתפים במכרז מחילים גם כהגבלות למתן רישיון.

טל רוזנפלד: מדובר בהתאמות טכניות.

טל רוזנפלד: בפסקה האחרונה בפסקה (3) גילינו טעות סופר.

טל רוזנפלד: "במקום לפי חוק זה או הוא בעל זיכיון אחר לשידורים" יבוא: "או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, או בעל זיכיון לשידורי רדיו, או בעל רישיון לשידורי רדיו".

אופיר אקוניס: אתי, האם אפשר לקרוא ברצף ואז לומר שאנחנו מאשרים.

אתי בנדלר: אם זה רק תיקונים טכניים אז אפשר.

אתי בנדלר: אני מבקשת לעצור בסעיף 24, כי לי יש הערה.

טל רוזנפלד: קוראת סעיפים 21-24.

טל רוזנפלד: 21.

טל רוזנפלד: בכותרת סימן ג' לפרק ג' לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 22.

טל רוזנפלד: בסעיף 46 לחוק העיקרי, בכל מקום, במקום "בעל זיכיון" יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 23.

טל רוזנפלד: בסעיף 47(א) לחוק העיקרי, במקום "בעל זיכיון, יבוא "מורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 24.

טל רוזנפלד: בסעיף 47א לחוק העיקרי, במקום "בעל הזיכיון" יבוא "המורשים לשידורים".

אתי בנדלר: סעיף 47א לחוק העיקרי עניינו ביצירות מוגנות.

אתי בנדלר: הוא קובע: "שר המשפטים באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת רשאי לקבוע הסדרים לעניין רישום ודיווח על ידי בעלי הזיכיון.

אתי בנדלר: – עכשיו מתקנים את זה למורשים לשידורים – של יצירות המוגנות בזכויות יוצרים ובזכויות מבצעים, המשודרות על ידו, וכן על עניין הנשיאה בעלויות הרישום והדיווח.

אתי בנדלר: הוראות סעיף זה באות להוסיף על הוראות כל דין".

אתי בנדלר: כאשר הסעיף הזה נחקק ועדת החוקה, חוק ומשפט היא זו שעסקה בזכות יוצרים.

אתי בנדלר: בינתיים הנושא הזה הועבר לטיפולה של ועדת הכלכלה, שטיפלה בחקיקת חוק זכות יוצרים מחדש.

לאה ורון: 21 ישיבות ועדה.

אתי בנדלר: לכן, צריכים לתקן כאן שזה יהיה באישור ועדת הכלכלה, כי היום ועדת החוקה שוב אינה מטפלת בנושאים האלה.

אופיר אקוניס: זו גם הערה טכנית במהותה.

אתי בנדלר: אבל אני צריכה להעלות אותה.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אנחנו נעבור להצבעה.

לאה ורון: חה"כ שמאלוב-ברקוביץ' מצביעה במקום חה"כ אלי אפללו.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיפים 20-24 אושרו

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 25-28:     25.

טל רוזנפלד: בסעיף 48 לחוק העיקרי –      בסעיף קטן (א), אחרי "בעל זיכיון" יבוא "לשידורי טלוויזיה או ליטל פרקי זמן מזמן השידורים של בעל זיכיון לשידורי רדיו או של בעל רישיון לשידורים", במקום "יחידות השידור בשנה" יבוא "יחידות השידור או זמן השידורים, בשנה", אחרי "בעלי הזיכיונות" יבוא "לשידורי טלוויזיה, בין בעלי הרישיונות לשידורי טלוויזיה, בין בעלי הזיכיונות לשידורי רדיו או בין בעלי הרישיונות לשידורי רדיו, לפי העניין, ובסופו יבוא "לעניין סעיף קטן זה, "זמן השידורים" – כלל שעות השידורים של בעל זיכיון לשידורי רדיו או של בעל רישיון לשידורים, כפי שנקבע בזיכיון או ברישיון, לפי העניין".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ב), במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ג), אחרי "זיכיון" יבוא "לשידורים או "רישיון לשידורים".

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ד), במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 26.

טל רוזנפלד: בסעיף 49 לחוק העיקרי –  	(1) בסעיף קטן (א), ברישה, במקום "מבעל זיכיון" יבוא "ממורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: (2) בסעיף קטן (ג), במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים".

טל רוזנפלד: 27.

טל רוזנפלד: בסעיף 50 לחוק העיקרי, במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה שידורים".

טל רוזנפלד: 28.

טל רוזנפלד: בכותרת סימן א' לפרק ד', במקום "תחנות וזיכיונות" יבוא "תחנות, רישיונות וזיכיונות".

טל רוזנפלד: זה הכל טכני.

אופיר אקוניס: אם כך אנחנו עוברים להצבעה.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: ה צ ב ע ה     בעד – 3 נגד – אין נמנעים - אין סעיפים 25-28 אושרו

טל רוזנפלד: קוראת סעיף 29-30:     29.

טל רוזנפלד: בסעיף 51א לחוק העיקרי –  	(1) בסעיף קטן (א) –  		(א) אחרי פסקה (1) יבוא: 			"(1א) בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (ב) אחרי פסקה (3) יבוא: 			"(4) משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית, אם ביקש לעשות כן לגבי שידורי הטלוויזיה שהוא משדר, בהתאם להוראות סעיף 51ב(ב1).

טל רוזנפלד: בסעיף קטן (ד), במקום "יממנו את עלות ההקמה של תחנות שידור ספרתיות" יבוא "יממנו, עד לערב מועד המעבר, את עלות ההקמה לצורך קליטתם והפצתם בציבור של שידורי טלוויזיה של הגופים המנויים בסעיף קטן (א)(1), (2) ו-(3).

טל רוזנפלד: אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ד1) הגופים המנויים בסעיף קטן (א)(1) ו-(1א), וכן הגופים המנויים בסעיף קטן (א)(2) ו-(4) שביקשו כי הרשות תפיץ את שידורי ערוץ הכנסת או שידורי טלוויזיה של משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית, בהתאם להוראות סעיף 51ב(ב) או (ב1), יממנו –  עד לערב מועד המעבר – את עלות ההקמה לצורך קליטתם והפצתם בציבור של שידורי טלוויזיה של הגופים המנויים בסעיף קטן (א)(1א) ו-4.

טל רוזנפלד: החל במועד המעבר – את עלות ההקמה לצורך קליטתם והפצתם בציבור של כל הגופים המנויים בסעיף קטן (א).

טל רוזנפלד: (ד2) מימון לפי סעיף קטן (ד1) יהיה בחלוקה שווה בין כל הגופים האמורים באותו סעיף קטן.

טל רוזנפלד: השר ושר האוצר יורו על דרכי התשלום, מועדי התשלום וסכומי התשלום.

טל רוזנפלד: (ד3) לא הסכימו הרשות והגופים המנויים בסעיף קטן (א)(1) עד (4), לגבי תשלום מסוים הנכלל בעלות הקמה, האם ימומן לפי סעיף קטו (ד) או (ד1), יכריעו בעניין השר ושר האוצר.

טל רוזנפלד: (4) במקום סעיף קטן (י) יבוא:     	"(י) בעלי רישיונות לשידורי טלוויזיה ובעלי זיכיונות לשידורי טלוויזיה רשאים להתאגד, לשם העברת שידוריהם לתחנות שידור ספרתיות, ורשאים הם להתקשר עם הרשות לצורך זה.

טל רוזנפלד: התאגדות או התקשרות כאמור לא ייראו כהסדר כובל לעניין חוק ההגבלים העסקיים, התשמ"ח-1988.

טל רוזנפלד: (5) בסעיף קטן (יב) -  	(א) לפני ההגדרה "עלות ההקמה" יבוא:  		"משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית" – כמשמעותו בסעיף 6לד3 לחוק התקשורת".

טל רוזנפלד: (ב) במקום ההגדרה "תחנת שידור ספרתית" יבוא: 	"תחנת שידור ספרתית" – תחנת שידור, לרבות מוקד לבקרה, לתיאום, לתקנון ולהגברה של שידורי טלוויזיה בשיטה הספרתית, לשם הפצתם לציבור במישרין או באמצעות תחנות שידור נוספות כאמור".

טל רוזנפלד: 30.

טל רוזנפלד: בסעיף 51ב לחוק העיקרי –  (1) בסעיף קטן (א), במקום "של ערוץ 2 והערוץ השלישי" יבוא "שמשדרים בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: (2) אחרי סעיף קטן (א) יבוא: 	"(א1) הרשות תפיץ באמצעות תחנות השידור הספרתיות את שידורי הטלוויזיה של בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה, במסגרת ערוץ טלוויזיה אחד.

טל רוזנפלד: תחילת הפצה כאמור תהיה לא יאוחר מתום שנה מהמועד שבו ניתן הרישיון לבעל הרישיון האמור".

טל רוזנפלד: (3) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: 	"(ב1) הרשות תפיץ, לפי יבקשה של משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית, את שידורי הטלוויזיה של משדר כאמור, במסגרת ערוץ טלוויזיה אחד.

טל רוזנפלד: תחילת הפצה כאמור תהיה לא יאוחר מתום ארבעה חודשים מהמועד שבו הגיש המשדר את בקשתו כאמור, ואולם אם הוגשה בקשתו לאחר תום שנה מיום תחילתו של תיקון מס' 3 ולפני מועד המעבר, תהיה תחילת ההפצה לא יאוחר מיום ט' באייר התשע"ב (1 במאי 2012)".

טל רוזנפלד: (4) בסעיף קטן (ה), במקום "ושל רשות השידור" יבוא "של רשות השידור ושל משדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית", אחרי "בסעיף קטן (ב): יבוא "או (ב1)", אחר "כאמור בסעיף 51א(א)(1)" יבוא "ושל בעלי הרישיונות כאמור בסעיף 51א(א)(1א)" ואחרי "שבעלי הזיכיונות" יבוא "או שבעלי הרישיונות".

טל רוזנפלד: (5) בסעיף קטן (ו), במקום "ורשות השידור" יבוא "רשות השידור ומשדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית".

אתי בנדלר: כאן לא מדובר בשינויים טכניים.

טל רוזנפלד: נתחיל להסביר את סעיף 29.

טל רוזנפלד: מדובר על העלאה ל-DTT גם של בעלי רישיונות וגם של משדר הערוץ בשפה הערבית.

טל רוזנפלד: בסעיף 51(ב) מדובר על המועדים – בעל רישיון יועלה תוך שנה, ומשדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית תוך 4 חודשים, אלא אם כן הוא פנה שנה אחרי התיקון הנוכחי ולפני מועד המעבר ואז יש כאן תאריך ספציפי.

אתי בנדלר: ואז אולי כדאי לשנות את התאריך הספציפי ככל שלא נקבע מועד המעבר.

אתי בנדלר: לכן, אני מציעה להשאיר את התאריכים בכל מקרה פתוחים.

נגה רובינשטיין: אם מועד המעבר ישתנה אנחנו נחזור לכאן.

אתי בנדלר: מועד המעבר לא יכול שלא להשתנות, כי הוא לא אושר בינתיים.

אופיר אקוניס: את מדברת על המעבר מזיכיונות לרישיונות.

אופיר אקוניס: אנחנו בודדנו את הסעיף הזה בינתיים עד אשר נקבל החלטה.

אופיר אקוניס: נשמע מהגורמים המקצועיים, האם זה בכלל מתקבל על הדעת שזה יקרה בעוד שנה ושלושה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא יודעים את זה עדיין.

אופיר אקוניס: בישיבה הקודמת לא קיבלתי תשובה ברורה.

אופיר אקוניס: היום יש הערכה מה יקרה פה בינואר 2012.

אופיר אקוניס: אנחנו נדון בזה בנפרד, כיוון שגם שר התקשורת ביקש להיות מעורב בעניין התאריך.

אופיר אקוניס: אנחנו נביא את העניין לדיון.

אתי בנדלר: אני מבקשת אגב ההסברים לסעיף של מימון הקמת המערכת או עיבויה, שתסבירו גם את ההבדלים שעשיתם בין הגרסה שהיתה כלולה בחוק ההסדרים לבין הנוסח המוצע כעת.

אופיר אקוניס: מר סמירה, כמה מאזרחי ישראל נהנים היום מהשירות של ה-DTT?

מנשה סמירה: מאחר וזה לא מינויים, כי בטלוויזיה הרב ערוצים זה על פי דיווחים ואיסוף נתונים והצלבות נתונים עם הגורמים המשווקים הפרטיים, אני יכול לומר, בעקבות הקמפיין, שמדובר בסדר גודל של פלוס מינוס 140,000-150,000.

אופיר אקוניס: מעניין.

אופיר אקוניס: זה מספר גבוה בהרבה ממה שהיה פה בישיבה הקודמת.

מנשה סמירה: זה לפי התחזית.

אופיר אקוניס: אני יכול להגיד לך, שבניגוד לישיבה הקודמת שבה אמרתי במליאת הוועדה שלא שמעתי על אחד שרכש את זה, בארבעת החודשים האחרונים שמעתי שעשרות קנו וצופים בטלוויזיה בשידורי ה-DTT.

אופיר אקוניס: השינוי במספרים שאתה מציג הם סוג של מדגם מייצג אקראי לחלוטין.

אופיר אקוניס: לפי מה שאני שומע מהציבור, בהחלט יש עלייה.

מנשה סמירה: אני חוזר ואומר, שזה בהתאם לתחזית שהיתה כאשר הקמנו את המערכת ודיברנו על 3%-4% מהציבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אתה חושב שהם המציאו את זה?

מנשה סמירה: לא. אנחנו עומדים בתחזיות הכלכליות של משרד האוצר ושלנו.

אופיר אקוניס: זה יכול להיות יותר, וזה כנראה כבר לא יכול להיות פחות.

טל רוזנפלד: סעיף קטן (ד) הוא הסעיף העוסק במימון.

טל רוזנפלד: יש פה מנגנון קצת מורכב.

אופיר אקוניס: אנחנו עכשיו עוברים לנושא המימון של ה-DTT.

אופיר אקוניס: מי משתתף במימון המערכת?

אופיר אקוניס: כרגע אין שינוי בעמדת הממשלה לגבי תוספת או גריעת ערוצים.

אופיר אקוניס: החוק הזה מציע להוסיף את הערוץ הערבי הייעודי.

אופיר אקוניס: הממשלה מציעה להשאיר את מספר הערוצים כפי שהוא: ערוץ 1, ערוץ 10, ערוץ 33 וערוץ 99.

אופיר אקוניס: לפי החוק הזה גם החוק הייעודי הערבי ייכנס לכאן.

אופיר אקוניס: כל אדם או קבוצה שתקבל רישיון  גם היא תיכנס לכאן.

אופיר אקוניס: מנשה סמירה:     	עידן פלוס.

אופיר אקוניס: עידן פלוס.

טל רוזנפלד: אנחנו מדברים בסעיף (ד) רק מימון עלות ההקמה.

טל רוזנפלד: עלות ההפצה זה אחר כך.

טל רוזנפלד: המנגנון הוא כזה: עד למועד המעבר בעלי הזיכיון ממנים בעצם את מה שמשודר היום: שידורים של בעלי הזיכיון, של רשות השידור וערוץ הכנסת.

טל רוזנפלד: בסעיף אחר הם אומרים שזה מקוזז להם מהתמלוגים שהם משלמים למדינה.

נגה רובינשטיין: זה המצב היום.

טל רוזנפלד: עד למועד המעבר עלות ההקמה של משדרים נוספים: הערוץ הייעודי בשפה הערבית ושל בעלי רישיונות, מי שיממן אלה כולם: בעלי הזיכיונות, בעלי הרישיונות, ערוץ הכנסת והערוץ הייעודי בשפה הערבית, למעט רשות השידור.

טל רוזנפלד: זאת היתה החלטת הממשלה.

אתי בנדלר: מאיזה טעמים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אין להם כסף.

אופיר אקוניס: האם נמצא פה נציג של רשות השידור או של משרד ראש הממשלה?

אופיר אקוניס: אני לא מבין למה פטרתם את רשות השידור.

אופיר אקוניס: אני אשמח לשמוע.

דבורה קמחי: אנחנו מממנים....

אופיר אקוניס: אנחנו יודעים את הכל, גברתי היועצת המשפטית של חברת ישראל 10.

אופיר אקוניס: ההחלטה פה תהיה הגונה בצורה מוחלטת ולא בצורה חלקית.

אופיר אקוניס: בצורה הגונה ושוויונית.

טל רוזנפלד: אני רוצה להשלים את ההסבר של המנגנון ולומר, כי אחרי מועד המעבר כולם משתתפים בעלות ההקמה, כולל הזכייניות, למעט רשות השידור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

אתי בנדלר: ככה האוצר רוצה.

אופיר אקוניס: יש משרד הממונה על רשות השידור – משרד ראש הממשלה.

אופיר אקוניס: מה הרציונאל בבקשה לפטור את רשות השידור, שהיא נהנית משני ערוצים ב-DTT?

אופיר אקוניס: אולי היא צריכה לשלם כפול?

אתי בנדלר: היא היתה אמורה לשלם כפול.

אתי בנדלר: משלמים לפי מספר הערוצים.

עידו אציל: הרציונאל היה לשמר את המצב הנהוג כיום ולא להטיל על רשות השידור, שהוא משדר ציבורי, לממן הקמה של ערוצים מסחריים.

עידו אציל: זה נראה לנו לא סביר.

עידו אציל: בנוסף, צריך לזכור שהכספים של רשות השידור הם כספי ציבור.

עידו אציל: אנחנו לא חושבים שיש שוני בין רשות השידור לעומת הערוצים האחרים.

אופיר אקוניס: אבל אתם הצעתם עכשיו להעלות את האגרה.

אופיר אקוניס: כלומר, הציבור עומד להשתתף עוד בדבר.

אופיר אקוניס: זה לא בא ממסדרונות הכנסת העלאת האגרה, אלא ממסדרונות משרד האוצר.

אופיר אקוניס: זה בא מכם.

אופיר אקוניס: על דעתו המוחלטת של יו"ר הכנסת כל העניין הזה גם יפוצל מחוק ההסדרים בצורה מוחלטת, מר סבן.

אופיר אקוניס: אם לא עודכנת בדבר, אני מעדכן אותך.

אופיר אקוניס: זה כולל העלאה באגרה.

יהודה סבן: הוצגה כאן העמדה, והיא העמדה של הממשלה.

עידו אציל: העמדה כפי שהצגתי אותה התקבלה על ידי הממשלה.

עידו אציל: היא הגיעה לממשלה בהסכמת שר התקשורת.

שאול מגנזי: אין שום בעיה.

שאול מגנזי: אפשר להוציא את ערוץ 1 משם, תפנו מקום לערוצים החדשים ולא צריך להוסיף.

שאול מגנזי: גם להקמה הנוכחית הוא לא תרם שקל.

שאול מגנזי: זה עלה 50,000,000 שקלים ושקל אחד הוא לא שילם.

שאול מגנזי: שמעת את דברי ההסבר של משרד התקשורת.

תומר קרני: נכון להיום רשות השידור עם שני הערוצים במערך פטורה מתשלום של עלויות הקמה, בשל המועד שהיא הודעה על הצטרפותה למערך.

תומר קרני: זה נכון להיום.

תומר קרני: אנחנו חושבים, שלא נכון להטיל על רשות השידור את עלויות ההקמה בשל תוספת של ערוצים נוספים של בעלי רישיון, של ערוצים מסחריים, גם לפני המעבר וגם אחרי המעבר.

תומר קרני: זה לא נכון יהיה שרשות השידור תשא בעלויות ההקמה בשל הוספת של ערוצים מסחריים למערך.

אופיר אקוניס: באופן שוויוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם ערוץ 99 משלם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני בכוונה עושה הקבלה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם לפי החוק ערוץ 99 צריך לשלם?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא לא ערוץ ציבורי?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם הוא ערוץ פרטי שלי?

אופיר אקוניס: גם הוא ממומן על ידי כספי הציבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה קורה פה?

אופיר אקוניס: את שואלת: מדוע בודדה רשות השידור?

אופיר אקוניס: הוא ענה לך שזה מטעמים של כספי ציבור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם מדברים על ערוץ לא מסחרי אז אני שואלת, למה ערוץ הכנסת כן ורשות השידור לא.

אופיר אקוניס: את מציע למחוק את הפטור שניתן לרשות השידור ולהשאיר את השוויוניות, או להרחיב.

אופיר אקוניס: כלומר, לקיים את עקרון השוויוניות -  שכולם ישלמו, כולל ערוץ הכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא שכולם משלמים או שאף אחד לא משלם.

אופיר אקוניס: כולל ערוץ הכנסת.

אופיר אקוניס: כלומר, רשות השידור וערוץ הכנסת ישלמו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כן.

אופיר אקוניס: מנכ"ל הכנסת, בבקשה.

דן לנדאו: לפני כשנה כאשר הצעתי לצוות המשפטי של הוועדה להחריג את ערוץ הכנסת מהטעמים המצוינים שהעלו כאן, אמרו לי שזה לא שוויוני וזה לא יכול להיות.

דן לנדאו: אותו צוות אמר לי, שאם יקרה משהו מאוד לא סביר והממשלה תחליט שהשידור הציבורי בחוץ, אז כמובן שגם ערוץ הכנסת יהיה.

דן לנדאו: אין לי אלא להצטרף להצעה שנשמעה כאן.

אופיר אקוניס: אתה מציע הצעה הפוכה לחלוטין מהצעתה של חברת הכנסת ברקוביץ.

דן לנדאו: לא.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: הגברת ברקוביץ' מציעה, שעל פי עקרון השוויוניות המימון יחול על כולם.

אתי בנדלר: או פטור לכולם.

אופיר אקוניס: פטור לכולם לא יהיה.

אופיר אקוניס: אם יהיה פטור לכולם מי יממן?

אופיר אקוניס: האם המימון יהיה ממשלתי?

אופיר אקוניס: מר סבן, האם אתה מודיע לנו שהממשלה תממן את הכל?

אתי בנדלר: אני לא רציתי להיכנס לדבריו של המנכ"ל שדיבר על הצוות המשפטי, אבל עכשיו הצוות המשפטי עונה.

אתי בנדלר: הצוות המשפטי לא העלה על דעתו שאפשר למעט את ערוץ הכנסת ולהשאיר את רשות השידור והגורמים האחרים כגורמים מממנים, כי באמת יש את עניין עקרון השוויון.

אתי בנדלר: עם זאת, אני טענתי, שיש מקום להבחין בין ערוצים ציבוריים, הממומנים מכספי הציבור, לבין ערוצים מסחריים.

אתי בנדלר: כשעמדת הממשלה לא להטיל את עלות עיבוי המערכת או הקמת המערכת הנוספת על רשות השידור, ודאי שאין מקום להטיל תשלום כלשהו על ערוץ הכנסת.

אתי בנדלר: מעבר לזה, אני רוצה להזכיר שהמערכת הוקמה מכספי תמלוגים ששולמו לאוצר, והאוצר החליט לייעד חלק מכספי התמלוגים להקמת המערכת הידועה כ-DTT או "עידן פלוס".

אתי בנדלר: אני מבינה שממשיכים להיות משולמים תמלוגים.

אתי בנדלר: אולי יש מקום למלחמה בעניין הזה של הערוצים המסחריים.

אתי בנדלר: ודאי שכל עוד ממשיכים להשתלם תמלוגים לאוצר המדינה, יש למדינה מקור מימוני לממן את עיבוי המערכת.

אופיר אקוניס: אם אני הולך לפי הרעיון של ישיבתנו מאתמול, אולי יקומו פורומים שיציעו להעלות להם את התמלוגים כדי שהציבור ישתתף עוד קצת.

אופיר אקוניס: אפשר להעלות תמלוגים על כל דבר.

קריאה: ראיתי אתכם בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: זה כמו חלק מהעיתונאים שראו את הדיון בטלוויזיה, ונתנו היום סקירה מפורטת על מה היה בדיון.

אופיר אקוניס: בדרך כלל עיתונאי שהוא לא פרשן אלא רפורטאז'ה, כפי שאני למדתי באיזה שיעור בתקשורת, הוא מדווח על אירוע שהוא היה בו ולא שהוא צפה בו בטלוויזיה ובחלק מהזמן היה אולי במקום אחר.

אופיר אקוניס: זה בסדר.

אופיר אקוניס: זה New Journalism במיטבו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שלא לדבר על זה שהכותרות היו שונות לחלוטין למה שהיה כתוב בהחלטת הוועדה.

אופיר אקוניס: בניגוד מוחלט להחלטת הוועדה.

אופיר אקוניס: זה עוד לא היה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי הגז יממן את זה.

אופיר אקוניס: אנחנו אמרנו שאנחנו בעד העלאת התמלוגים מהגז הטבעי.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: אגב, זה נכון.

אופיר אקוניס: יכול להיות שזה ילך לזה.

אופיר אקוניס: יש הצעת חוק של חה"כ שאמה להעלות 20%.

אופיר אקוניס: יכול להיות שאפשר יהיה להעביר גם חלק מהכסף.

אופיר אקוניס: לא היה אחד בוועדה שלא תמך בהעלאת התמלוגים על הגז הטבעי.

אופיר אקוניס: זה בא לידי ביטויי בצורה הפוכה בחלק מהעיתונים.

קריאה: גם כאשר אתה מדבר על להעלות צריך  לשמור על עקרון השוויוניות.

קריאה: אני שומע את העיקרון הזה הולך וחוזר כל הזמן.

אתי בנדלר: לי ברור שלא ניתן להטיל את עלות הקמת המערכת או עיבוייה לצורך קליטת גורמים נוספים, שיופצו באמצעות המערכת הזו.

אתי בנדלר: יכולים לבוא ולומר – ואי אפשר לסתור את הטענה הזו - שיש מקום להבחין בין גורמים מסחריים לבין גורמי שידור ציבוריים.

אתי בנדלר: ודאי שאין להבחין בנושא הזה בין רשות השידור לבין ערוץ הכנסת.

אתי בנדלר: אז נשאלת השאלה, כיצד לממן בכל זאת את עיבוי המערכת.

אתי בנדלר: יש מספר אפשרויות: או שהאוצר ימשיך לממן את זה מתמלוגים, כל עוד משלמים.

אתי בנדלר: אפשרות נוספת היא, שהאוצר יממן את זה.

אתי בנדלר: לאוצר יש אינטרס ראשון במעלה לעבור למערכת דיגיטאלית, שתגיע לכל בית אב בישראל.

אתי בנדלר: אנחנו יודעים, שבמדינות מסוימות אוצר המדינה מימן את המערכות הדיגיטאליות.

אתי בנדלר: לכן, זה לא אבסורד לצפות שהאוצר יממן את זה.

אתי בנדלר: מכל מקום, יכולים לטעון שהמשתתף החדש, שמבקש להצטרף למערכת, ישלם את חלקו.

אתי בנדלר: ודאי שאין מקום להטיל את זה על אלה שכבר מופצים.

אתי בנדלר: אני מזכירה גם, שבחוק שאושר על ידי הכנסת, בהתאם להצעת הממשלה, קבע שערוץ הכנסת, כמו גם רשות השידור, ככל שהם יודיעו על הצטרפותם למערכת הזו עד לתאריך מסוים, לא יצטרכו לשלם על זה.

אתי בנדלר: אם הם יודיעו לאחר אותו מועד הם יצטרכו לשאת בחלק היחסי של עיבוי המערכת לצורך קליטתם, בהתאם לאותו עיקרון שהציע בזמנו האוצר.

אתי בנדלר: אני חושבת שאפשר להחיל את העיקרון הזה על מצטרפים חדשים גם היום.

אתי בנדלר: ההצעה הנוכחית, כפי שהיא באה לידי ביטוי בהצעת החוק, היא בלתי קבילה לחלוטין.

שאול מגנזי: אני רוצה להזכיר משהו, מכיוון שכאן נאמר איך ממונה ההקמה הראשונית.

שאול מגנזי: אני הייתי גם בישיבות כאשר דיברנו עם חיים פרננדס, שייצג את משרד האוצר בכל נושא ההקמה.

שאול מגנזי: באותה ישיבה הוא אמר לנו, שבמקום להקטין את התמלוגים ולהשוות את מצבנו למצבן של כל חברות התקשורת האחרות – ואנחנו כבר הראנו שעיקרון השוויוניות לא חל לגבי תשלום תמלוגים, ומי שמשלם את ה-4% זה רק ערוץ 10, ערוץ 2 והרדיו.

שאול מגנזי: כל היתר לא משלמים 4% אלא 1%-1.5%.

שאול מגנזי: – בשנתיים  הקרובות הם לא יפחיתו את התמלוגים, את הכסף הם ייעדו להקמת DTT, יחסכו באגרות התדרים בהמשך ואז בהמשך הם יפחיתו את התמלוגים.

שאול מגנזי: אני שמעתי את זה בעצמי מחיים פרננדס.

שאול מגנזי: אני חייב להגיד את זה כאן לעו"ד תומר קרני.

אופיר אקוניס: אבל עיקרון ההמשכיות בישראל לא דומה לעיקרון האמריקני.

אופיר אקוניס: שם הממשלים חייבים להמשיך את המדיניות של הממשל הקודם.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, פה אין דבר כזה.

אופיר אקוניס: לכן, מה שאמר מר פרננדס לא מחייב בהכרח.

נגה רובינשטיין: זו לא מדיניות.

אופיר אקוניס: מר סבן אומר שזה לא מדויק.

יהודה סבן: אני לא יודע.

אתי בנדלר: אינני זוכרת אם מר פרננדס אמר.

אתי בנדלר: אין הבטחה שתמיד מחייבת במובן המשפטי.

אתי בנדלר: ודאי שאפשר להיכנס לתיקוני חקיקה.

טלי גורן: אנחנו לא מבקשים כרגע הפחתת תמלוגים.

אופיר אקוניס: זו לא הצהרה נשיאותית, כמו שהיא כן מחייבת בארצות הברית.

טלי גורן: נכון, אבל אנחנו לא מבקשים הפחתת תמלוגים.

שאול מגנזי: לי חשוב להסביר את ההיסטוריה של העניין, כי חלק מהאנשים לא ליוו את התהליך הזה בראשיתו.

שאול מגנזי: כמו שכל אחד כאן תיאר מה היה בישיבות, כולל מנכ"ל הכנסת, גם אני רוצה להגיד לכם מה היה בישיבות בהן דנו איתנו והסבירו לנו את העניין.

שאול מגנזי: תראו את האבסורד.

שאול מגנזי: יש כאן ערוצים שנמצאים בתוך ה-DTT במתכונתו הנוכחית, שממונה על ידי כספי התמלוגים – אותם כספים, שלטענותינו, היו צריכים להיות מוחזרים לנו, והם לא מימנו את זה – ועכשיו אנחנו צריכים לממן את המתחרים שלנו.

שאול מגנזי: זה לא הגיוני.

שאול מגנזי: רק אנחנו צריכים לשאת בנטל.

שאול מגנזי: זה לא סביר, לא הגיוני, ואני לא יודע איך להעביר את זה.

נגה רובינשטיין: אנחנו רואים קושי ממשי, אם בסופו של דבר מי שישא בנטל הנוסף זה שתי חמישיות מתוך החמש חמישיות.

נגה רובינשטיין: זה באמת לא סביר.

אופיר אקוניס: אבל שר התקשורת הצביע בעד בידודה של הרשות בממשלה.

נגה רובינשטיין: הוא לא נכח.

נגה רובינשטיין: זאת עמדת הממשלה המחייבת אותנו.

אופיר אקוניס: עמדת הממשלה היא לבודד את רשות השידור, ואולי עמדת הכנסת תהיה אחרת.

דן לנדאו: האם עמדת משרד התקשורת היא ששלוש חמישיות זה סביר ושתי חמישיות זה לא סביר?

נגה רובינשטיין: ברור שככל שהנטל יוטל על בעלי הרישיונות או בעלי הזיכיונות הקיימים אז יש שוויון כזה.

נגה רובינשטיין: זה עניין של למידה.

נגה רובינשטיין: זה לא עניין דינאמי.

אתי בנדלר: כלומר, ארבע חמישיות נראה לכם סביר.

נגה רובינשטיין: אם אנחנו מדברים על זה שיקום מערך נוסף בזמן הקרוב, אז כנראה שלא יהיו עוד המון בעלי רישיונות.

דן לנדאו: אבל איפה עובר גבול מתחם הסבירות שאת מציגה?

דן לנדאו: אם רשות השידור בחוץ זה בתוך מתחם הסבירות, ואם ערוץ הכנסת בחוץ אז חצינו את מתחם הסבירות?

נגה רובינשטיין: אני אומרת, שיש כאן קושי.

נגה רובינשטיין: ככל שהמימון של בעלי הזיכיונות גדל, הקושי מתרחב.

אופיר אקוניס: חה"כ אורון, אני רוצה לשאול לעמדתך כיו"ר השדולה למען השידור הציבור וגם כמי שעקרון השוויוניות חשוב לו.

אופיר אקוניס: אולי אתה תמצא לנו פתרון לדבר הזה.

טלי גורן: אני לא מבינה, מה המשמעות של שוויוניות?

אופיר אקוניס: שכולם ישלמו.

אתי בנדלר: או שאף אחד לא ישלם.

אתי בנדלר: שהאוצר ישלם, שהאוצר יממן את זה מהתמלוגים.

אופיר אקוניס: חה"כ אורון, אני אתן למנשה סמירה לדבר, ואז נשמע אותך.

מנשה סמירה: אנחנו עסוקים עכשיו בשאלה, כן רשות השידור או לא רשות השידור.

מנשה סמירה: זה מסיט את הדיון.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לקבל הכרעה.

אופיר אקוניס: זה לא מסיט לשום דבר.

מנשה סמירה: בדיונים הקודמים בוועדת הכלכלה התרעומת היתה על כלל הסעיף.

מנשה סמירה: עכשיו אנחנו שואלים רק על רשות השידור.

מנשה סמירה: חייבים להבין את הסיפור.

מנשה סמירה: יש לנו פה עיסוק בשינוי רציני מאוד.

מנשה סמירה: זה סעיף קטן, העלול להפריע לתהליך שלם.

מנשה סמירה: במה דברים אמורים?

מנשה סמירה: מאז ומתמיד, מאז הקמת הרשות השנייה, התמלוגים מימנו תשתיות בתחום הפצת השידורים.

מנשה סמירה: גם במערכות האנלוגיות הקרקעיות לאורך השנים, כל דרישה, כל צורך ושינוי בתשתיות של הפצת השידורים מומנו מתמלוגים.

מנשה סמירה: כלומר, יש פה עיקרון יסודי שנמשך מאז ומתמיד.

מנשה סמירה: בנוסף, בישיבות שהיו בדיונים הקודמים בפברואר-מרץ בוועדה הזו, היתה הבנה שהסעיף הזה מהווה מגבלה ובעיה ולכן יש לשקול לממן אותו מהתמלוגים.

מנשה סמירה: נאגרו תמלוגים: תמלוגי שנת 2010 ותמלוגי שנת 2009.

מנשה סמירה: אמנם תמלוגי 2010 עדיין לא שולמו – וזה סיפור שעומד בפני עצמו – אבל המקור קיים.

מנשה סמירה: הנקודה השלישית היא, שלא צריך את מלוא התמלוגים.

מנשה סמירה: כלומר, אם האוצר יחליט לעשות את המעשה ולצמצם את התמלוגים, עדיין יישאר מספיק כסף להרחבה.

מנשה סמירה: הנקודה הרביעית היא, שיש פה בעיה מורכבת בקביעה שהם יממנו.

מנשה סמירה: בעלי הזיכיון פה לא יממנו שתי חמישיות.

מנשה סמירה: הם יממנו פה משהו אבסורדי חמור מכך.

מנשה סמירה: חלקם יהיו בעלי רישיון, והם לא יישבו על אותו הזיכיון בו הם ישבו.

מנשה סמירה: פעם אחת הם יממנו כבעלי זיכיון  קיימים ופעם שנייה כבעלי רישיון חדשים.

מנשה סמירה: יש פה סוג של אבסורד, שאפילו מבחינה כלכלית הוא לא מסתדר.

מנשה סמירה: אני מצטרף לטענה של ערוץ הכנסת.

מנשה סמירה: אני מסכים עם רשות השידור שהם לא צריכים לשלם.

מנשה סמירה: גם ערוץ הכנסת לא צריך לשלם, אבל גם הזכיינים הקיימים לא צריכים לשלם.

מנשה סמירה: מאז ומתמיד ההקמה היתה מוטלת על המדינה מכספי תמלוגים ולא מהתקציב השוטף.

מנשה סמירה: לסיכום – התשתיות נשארות בידיים של המדינה.

מנשה סמירה: זה לא שאנחנו נותנים את זה עכשיו למישהו אחר.

מנשה סמירה: לא מדובר כאן על תשלום שוטף.

מנשה סמירה: אנחנו מדברים על הכפלתה של המערכת כדי שאפשר יהיה להעמיד סדר גודל של תשתית שתוכל לקלוט עד 12 ערוצים.

מנשה סמירה: כרגע יש לנו תשתית שיכולה לקלוט עד 6 ערוצים.

מנשה סמירה: יש 5 ערוצים ויש מקום משוריין לערוץ בערבית.

מנשה סמירה: לאחר מכן, אנחנו מדברים על היערכות לעוד כ-6 ערוצים.

מנשה סמירה: ה-6 ערוצים נועדו לקלוט את החדשים.

מנשה סמירה: יש הערכה שמדברת על עוד 2-3 ועוד מקום לטובת טכנולוגיות חדשות, שאנחנו חייבים לצעוד לשם.

מנשה סמירה: אם אפשר שהמערך הזה יהיה נחות.

מנשה סמירה: הכוונה היא לשדר את זה ב-HD ובכל מה שנדרש.

מנשה סמירה: לכן, זו המסגרת הנדרשת.

מנשה סמירה: העלות של המסגרת היא סדר גודל של בין 20,000,000 ל-30,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: מהתקציב המקורי של הקמת המערכת חסכנו 15,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: כלומר, הקמנו את המערכת ב-60,000,000 שקלים במקום ב-75,000,000 שקלים.

אופיר אקוניס: הוא מדבר על 20,000,000-30,000,000 שקלים לכלל ההרחבה ולא לכל אחד, חה"כ ברקוביץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: להרחבה לכל ה-6.

מנשה סמירה: אני מדבר על בין 20,000,000 שקלים ל-30,000,000 שקלים להרחבה, כדי לקלוט עוד 6 ערוצים או 2-3 וטכנולוגיות נוספות.

מנשה סמירה: זה תלוי מה יוחלט בשולחן הזה, בכנסת ובממשלה.

מנשה סמירה: הערכות להקמה היו 140,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: אנחנו ביקשנו 80,000,000 שקלים וקיבלנו 75,000,000 שקלים.

מנשה סמירה: חשוב שתדעו שהקמנו ב-60,000,000 שקלים, והשבוע החזרתי 15,000,000 שקלים לאוצר המדינה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה עשית את זה?

מנשה סמירה: כי אני טענתי, שצריך לשמור את זה לטובת ההרחבה.

מנשה סמירה: בקשתי לא התקבלה, והוכרחתי להחזיר את זה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז שיחזירו את הכסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בואו נבקש מהם להחזיר את הכסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יהודה, תחזירו את הכסף.

אופיר אקוניס: לא שיחזירו, הם פשוט יכולים להמשיך לממן.

מנשה סמירה: לסיכום – כל מה שאני מבקש הוא לפנות לאוצר ולומר: המעבר לרישיונות הוא מעבר חשוב.

מנשה סמירה: צריך לתמרץ.

מנשה סמירה: חלק מהתמרוץ של החדשים הוא לא להטיל עליהם עכשיו שותפות בהקמה.

מנשה סמירה: זה יהווה חסם לתחרות ולכניסה של מפעילים חדשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם ה-1,500,000 שקלים האלה יהוו חסם לאותו גוף שמשקיע עכשיו מיליונים ואומר: אני בדיוק התכוונתי להיכנס ובגלל ההכנה ל-DTT  בעלות של 1,500,000 אני לא מוכן?

מנשה סמירה: כמעט 2,000,000 שקלים הם כסף בהקמה.

מנשה סמירה: אנחנו מתמודדים עכשיו עם תשלומים.

מנשה סמירה: מי שמגלגל בתזרימי המזומנים יודע שזה לא פשוט.

מנשה סמירה: לא כדאי לזלזל בשום שקל.

מנשה סמירה: בנוסף, אני חוזר ואומר שזו אפליה ביחס לקיימים.

מנשה סמירה: למה חדשים יצטרכו לשלם עבור הקמה וקיימים לא משלמים?

מנשה סמירה: הרי כל הרעיון בתחרות הוא לפתוח ולאפשר לחדשים להיכנס בצורה הכי חופשית.

מנשה סמירה: למה אנחנו מכבידים עליהם פה?

מנשה סמירה: לכן, אני חוזר ואומר שחלקם של התמלוגים הקיימים של שנת 2010 יכולים לסייע בהקמת הדבר הזה.

מנשה סמירה: בנוסף, אני חייב לומר שלוח הזמנים הוא קריטי.

מנשה סמירה: ההחלטה היתה צריכה להתקבל אתמול כדי לעמוד בלוחות הזמנים שמדובר עליהם בהצעת החוק הזו.

אופיר אקוניס: מר לנדאו, בבקשה.

דן לנדאו: מנשה, אני רוצה לשאול אותך שאלה בהמשך לדברים שאמרת עכשיו ובהמשך לשימוש בביטוי "עיקרון השוויון" שמסתובב פה.

דן לנדאו: האם אפשר בניגוד למצב בחור כרגע אפשר לומר את הדבר הבא: עיקרון השוויון מחייב שכל  ערוץ ישא בחלקו לפי רוחב הפס שהוא נושא.

דן לנדאו: אתה מדבר על שירותים עתידיים, אתה מדבר על HD ורוחב הפס שונה מערוץ לערוץ.

דן לנדאו: המקום שאני מייצג אותו בינתיים לא משדר ב-HD, והוא לא זקוק לרוחב הפס שערוץ 2 צריך למשחק כדורגל או ערוץ 10 צריך למשחק ריאליטי.

דן לנדאו: גם ערוץ 33 כרגע לא זקוק לרוחב הפס שערוץ 1 זקוק לו.

דן לנדאו: מה דעתך לשקול חיתוך של העוגה אחרת, כך שכל ערוץ ישא באמת בעלויות שהוא צורך, באמת ברוחב הפס שהוא צורך?

אתי בנדלר: האם אתה מדבר על דמי הפצה או על דמי הקמה?

דן לנדאו: בסוף זה אותו עיקרון, גם בהפצה וגם בהקמה.

דן לנדאו: בעבר האוצר שלל את זה, אבל עכשיו כאשר אתה מדבר על שירותים עתידיים ועל כך שאתה רוצה לשמור ולפתח רוחב פס נוסף גם עבור הערוצים הקיימים לשירותים נלווים, צריך את העיקרון הזה.

מנשה סמירה: אני חושב, שצריך להבחין בין הבסיס לבין השירותים החדשים הנלווים.

מנשה סמירה: בבסיס השוויוניות צריכה להישמר.

מנשה סמירה: זה חשוב מאוד כדי שהוא לא ייפגע באיכויות שלו.

מנשה סמירה: יש מרחב של רוחב פס ששומרים אותו לכל אחד מהערוצים.

מנשה סמירה: יכול להיות שבשלבים המתקדמים הנושא הזה ייבחן.

מנשה סמירה: אני מציע, שקודם כל נראה את הכיוון ואז נחליט לגביו.

מנשה סמירה: זה לגבי השוטף ולא לגבי ההקמה.

מנשה סמירה: אתה מבלבל כאן.

דן לנדאו: למה זה לא בעניין ההקמה?

מנשה סמירה: אתה מדבר כמה אני צורך בשוטף.

מנשה סמירה: זו סוגיה אחרת.

מנשה סמירה: האם דמי ההפצה השוטפים חולקו באופן שוויוני, או האם פה זה יחולק לפי צריכת רוחב פס?

מנשה סמירה: אני ממליץ את הנושא הזה לא להעלות כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למרות שאנחנו מדברים על ערוץ הכנסת, ערוץ שבו חברי הכנסת מופיעים, אני מקווה שאין בכך נגיעה בדבר פסול.

אופיר אקוניס: החוק העוסק בערוץ הכנסת חוקק כאן.

קריאה: בוועדת הכנסת.

אופיר אקוניס: בוועדת הכנסת, שעוסקת רבות בענייני תקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני חושבת, שהדין של רשות השידור צריך להיות זהה לחלוטין לדין של ערוץ הכנסת.

אופיר אקוניס: או פטור מלא לכולם, או שגם הם יהיו בתוך המימון.אני הבנתי ממר סמירה שיש כסף מהתמלוגים.

אופיר אקוניס: זה מה שאנחנו יכולים כרגע לחוקק.

אופיר אקוניס: מר סבן, האם אתם תומכים בפטור  רק לערוצים הציבוריים או רק לרשות השידור ולא לערוץ הכנסת, או שנקבע פשוט שאנחנו ממנים את זה מהתמלוגים?

יהודה סבן: החלטת הממשלה, כפי שהוסבר כאן קודם, מחריגה רק את רשות השידור.

יהודה סבן: לגבי כל החרגה אחרת – אנחנו מתנגדים באופן נחרץ.

יהודה סבן: אני רוצה להתייחס לנושא המקור.

יהודה סבן: אין שום רלוונטיות לקיומם או אי קיומם של תמלוגים או עודפים.

יהודה סבן: בסופו של דבר המדינה מקבלת הכנסות ממקורות שונים, מתמלוגים כאלה ומתמלוגים אחרים שנדונים בשעות אחרות פה בדיוני הוועדה, והממשלה גם מחליטה על השימושים באותם כספים.

יהודה סבן: לכן, אם נותרו עודפים מהתמלוגים הללו או ממקורות אחרים אין לכך שום רלוונטיות.

יהודה סבן: הממשלה בכל רגע נתון צריכה להחליט על שימושים של אותם מקורות.

יהודה סבן: בשלב זה הממשלה סבורה, שאין זה נכון לממן את הפעילות הזו.

יהודה סבן: אני לא חושב, שזה נכון לזקוף לחובתה של הממשלה את המימון בעבר של המערכת.

יהודה סבן: הממשלה החליטה באותה שעה שזה נכון, ראוי ונדרש, ולכן היא עשתה את זה.

יהודה סבן: היום היא חושבת, שלצורכי הרחבת המערכת אין שום סיבה שהיא זו שתשא בעלות.

יהודה סבן: נדמה לעתים שאף אחד לא משלם ואוצר המדינה זה מן קופת קסמים, שפשוט מושיטים את היד לתוכה ומוציאים כספים.

יהודה סבן: כאילו הקופה ממנה הכספים מגיעים לכנסת היא לא מאותו הכסף של הציבור, והכסף שהזכיינים האחרים משלמים לא מגיע גם כן ממישהו.

יהודה סבן: בסופו של דבר הציבור יצטרך לשלם על זה, ואנחנו מתנגדים לכך שהציבור יצטרך לשלם.

יהודה סבן: אנחנו סבורים, שבמקרה הזה מי שצריך לשלם זה מי שישתמש במערכת.

יהודה סבן: כיוון שהזכיינים לא מימנו בעבר את הקמת המערכת הראשונית, אנחנו חושבים שהרחבת המערכת צריכה להיות ממומנת על ידי הגורמים הנוספים שייכנסו למערכת ועל ידי הגורמים שלא שילמו עבור הקמת המערכת.

יהודה סבן: תשלום התמלוגים הוא  לא התשלום עבור הקמת מערך ה-DTT, אלא תשלום תמלוגים לאוצר המדינה לפי חוק.

אתי בנדלר: זאת אומרת, שאתם חושבים שטעיתם.

יהודה סבן: לא. אין שום קשר.

יהודה סבן: התשלום בעבר עבור הקמה ראשונית של המערכת לא אומר שמעכשיו ועד עולם המדינה צריכה לשאת, הציבור יצטרך לשאת בעלויות דומות בעתיד.

אתי בנדלר: אתה אמרת, שהממשלה החליטה עכשיו ככה ואתם עומדים מאחורי החלטת הממשלה.

אתי בנדלר: נדמה לי, שהיו"ר שאל אותך בנוגע לטעמים להבחנה.

אתי בנדלר: לנושא הזה לא התייחסת בדבריך.

אתי בנדלר: מדוע אתה סבור שיש לפטור את רשות השידור ולהטיל את דמי הקמת המערכת בין היתר גם על ערוץ הכנסת?

יהודה סבן: אני אתייחס לשאלה הראשונה.

יהודה סבן: לגבי השאלה השנייה עידו אציל ממשרד ראש הממשלה התייחס, כך שאני לא רואה טעם בהתייחסות נוספת.

יהודה סבן: לפני מספר שנים שהמערכת הזו קמה הממשלה סברה שנכון לתמרץ ולעודד את ההקמה כמה שיותר מהר, ולכן היא היתה מוכנה לקחת את זה על עצמה.

יהודה סבן: עכשיו אנחנו נמצאים בסיטואציה אחרת.

יהודה סבן: המערכת כבר קמה, ועכשיו מדובר רק על הרחבה של אותה מערכת.

יהודה סבן: זה טעם, שלהבנתנו הוא מספיק משמעותי כדי ליצור הבדל במודל המימון  בין שני המצבים הללו.

אתי בנדלר: אני לא שאלתי על העבר לעומת ההווה.

אתי בנדלר: אני שאלתי על המצב הנוכחי המוצע על ידי הממשלה של האפליה  - ותרשה לי להשתמש במילה הזו, כי זו לא הבחנה – בין רשות השידור לבין ערוץ הכנסת.

יהודה סבן: את זה הסביר נציג משרד ראש הממשלה.

אתי בנדלר: שאל אותך היו"ר לגבי הטעמים לעניין.

אתי בנדלר: אתה אמרת, שזו החלטת הממשלה.

אתי בנדלר: אני מניחה, שיש איזושהי אידיאולוגיה, כפי שאתה מנסה להסביר, מאחורי הממשלה, שהרי לא מדובר בסתם החלטה שרירותית חסרת נימוקים.

יהודה סבן: לגבי מה שקרוי כאן  אפליה בין רשות השידור לבין גורמים אחרים, הדברים הוסברו כאן.

אתי בנדלר: לבין גורמי שידור ציבוריים.

אתי בנדלר: אבל כל אחד מהטעמים האלה רלוונטי לגבי ערוץ הכנסת.

יהודה סבן: אני לא אומר שלא.

יהודה סבן: אני אומר, שההסבר הממשלתי ניתן כאן על ידי מר עידו אציל, ואין לי מה להוסיף על כך.

אתי בנדלר: לא קיבלנו תשובה.

חיים אורון: ברור לי דבר אחד: יש פה שלושה נושאים שהם לא קשורים אחד לשני.

חיים אורון: אני מסכים עם האוצר שאין קשר בין תגמולים לבין השקעות: לא בבריאות עם הסיגריות ולא בדלק בתחבורה.

חיים אורון: אנחנו מכירים את זה מכל הכיוונים, ואין טעם לקשור את זה דווקא בנושא הזה.

חיים אורון: מצד שני, אני מאוד בעד שהמדינה תשקיע בתשתיות.

חיים אורון: השאלה היא, האם אלה התשתיות שהמדינה צריכה להשקיע בהן.

חיים אורון: אם יוכיחו שזאת תשתית שהמדינה צריכה להשקיע בה ולא מישהו אחר, אני אשנה את דעתי ואז אני אעשה את ההבחנה השנייה בין ציבורי ובין פרטי.

חיים אורון: הסבירו לי מהבוקר ועד הערב כבר מאתיים שנה, שהפרטי יודע לעשות הכי טוב לבד, אבל כל פעם הוא צריך תמיכה קצת.

חיים אורון: אז אני עושה הבחנה בין פרטי ובין ציבורי.

חיים אורון: אם הוא פרטי, שיהיה פרטי.

חיים אורון: עכשיו אני לא מבין מה ההבדל בין ערוץ הכנסת, ולא כי הוא הערוץ שלנו.

חיים אורון: אם ערוץ הכנסת הוא ערוץ של חברי הכנסת, אז שיסגרו אותו מחר בבוקר.

חיים אורון: אם הוא לא ציבורי, תסגרו אותו.

חיים אורון: אני לא במועצת המנהלים של ערוץ הכנסת, ואף פעם לא שאלו אותי מה דעתי על השידורים שם, וטוב שכך.

חיים אורון: אגב, מה עם גלי צה"ל?

חיים אורון: איפה גלי צה"ל בדיון הזה?

אתי בנדלר: עכשיו מדובר רק על שידורי טלוויזיה.

אופיר אקוניס: גלי צה"ל זה בדיון אחר.

חיים אורון: אני עושה הבחנה בין ציבורי ובין פרטי.

חיים אורון: לכן, הצבעתי נגד, בלי שום בעיה, על ערוץ 9. אני חושב שכאשר פטרו את ערוץ 9 מתשלומים מסוימים, למרות שהוא פרטי, זו היתה חריגה מהעיקרון הזה.

חיים אורון: אני אומר לכל אלה שעשו את זה אז, שיראו מה הם גרמו פה עכשיו.

חיים אורון: לי יש קו מאוד ברור: ציבורי הוא ציבורי.

חיים אורון: כלומר, אני מדבר על בעלות שאינה פרטית, אין רווחים, לא יכול להיות שיהיו לו רווחים ואין בו שיקולי רווח.

חיים אורון: אין לי בעיה לדבר על ערוץ הכנסת, למרות שיגידו: זה ערוץ שלכם.

חיים אורון: אין לי בעיה עם ערוץ הכנסת ורשות השידור.

חיים אורון: אני לא מבין איזו אידיאולוגיה משרד ראש הממשלה רוצה להשמיע לנו.

חיים אורון: אני חושב שאנחנו צריכים להחליט לגבי ערוץ הכנסת, ולא כי זה ערוץ שלנו.

חיים אורון: אם זה ערוץ של חברי הכנסת, תסגרו אותו.

חיים אורון: אם הוא לא ממלא תפקיד ציבורי, אז הוא לא צריך להתקיים.

חיים אורון: אם יש לו תפקיד ציבורי, אז צריך לקיים אותו.

חיים אורון: אם הוא מכספי ציבור והוא בפיקוח ציבורי נאות, אז הוא צריך  להיות לפי אותו כלל.

חיים אורון: לכן, אני לא רואה את הקשר הישיר בין תגמולים לבין השקעות בתשתיות.

חיים אורון: אם יש צד להשקיע בזה, אז צריך להשקיע גם מעבר לתגמולים.

חיים אורון: אתם אומרים שהמבנה העסקי של הרישיונות אומר שהגאולה הזו תגיע כאשר כולם ביחד ישקיעו 20,000,000 שקלים, כולל הוותיקים.

חיים אורון: אל תגידו לנו שזה הסיפור.

חיים אורון: אנחנו שמענו את המספרים בדיונים הקודמים.

חיים אורון: זה לא עומד שם.

חיים אורון: בטח ש-2,000,000 שקלים זה הרבה מאוד כסף.

חיים אורון: העובדה היא, שערוץ 9 עשו פה לובי שלם ושברו את כל הכללים על מנת לקבל 2,000,000 שקלים בשנה.

קריאה: 700,000 שקלים בשנה.

חיים אורון: אם הייתי בעלים של עסק, הייתי גם מוכן לעבוד בשביל 70,000 שקלים.

חיים אורון: זה לא הנושא כרגע.

חיים אורון: הנושא כרגע, הוא הבחנה עקרונית בין ציבורי ובין פרטי.

חיים אורון: לסיכום דבריי – כל הערוצים הציבוריים צריכים להיות במעמד שווה, וכל מי שאינם ציבוריים צריכים להיות במעמד שווה.

טלי גורן: זאת אומרת, שברגע שאלה גופים פרטיים התשתית היא בעצם שלנו.

טלי גורן: מי שמממן, זה שלו.

טלי גורן: אני מנסה להבין, מה המשמעות של פרטי כאן.

חיים אורון: התגמולים עבור הנפט הם לא החלק שלי כאזרח בגז שיוציא מהאדמה.

חיים אורון: זה חלק מהזכות שניתנה לכם להשתמש במשאב מוגבל, ולכן אתם משלמים בשבילו.

טלי גורן: לא חייבים אבל.

טלי גורן: לא מחייבים אותנו לשלם על זה.

טלי גורן: אתם אומרים התשתית היא של המדינה, וגם תממנו את הגופים.

חיים אורון: לרישיונות יש כמה תנאים.

מנשה סמירה: אבל למה אנחנו צריכים לממן מישהו חדש?

מנשה סמירה: את זה תסביר לי.

חיים אורון: היו"ר  לקח אותי להסביר את המדיניות של הממשלה.

חיים אורון: יש פה נציגי ממשלה, שיודעים טוב ממני.

אופיר אקוניס: אני ביקשתי לשמוע את דעתך.

חיים אורון: בעבר הממשלה עשתה זאת בשביל לקדם.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים לעזור בעניין הזה, גם בהמשך לישיבה של אתמול.

אופיר אקוניס: כספי התמלוגים יממנו את הדבר.

אופיר אקוניס: בשביל מה קיימים תמלוגים?

אופיר אקוניס: על זה היה הויכוח אתמול במשך 4 שעות.

מנשה סמירה: נכון לרגע זה התשתית היא תשתית ציבורית של המדינה באמצעות הרשות השנייה.

מנשה סמירה: הטענה שלנו, היא שאין מקום כרגע לעשות את הערבוב הזה, כי אתה יוצר סיטואציה בה תתעורר השאלה: של מי תהיה התשתית הזו כאשר תתחיל לעבור לזה.

מנשה סמירה: ברוב מדינות העולם תשתית בסיסית דיגיטאלית קרקעית, שאמורה להגיע לכל בית בישראל באופן חופשי ופתוח, אמורה להיות בידיים של המדינה, לפחות במדינות שרוצות לשמור על חופש ולאפשר שהשידורים הציבוריים והשידורים האחרים יעברו דרכה בצורה מסודרת.

מנשה סמירה: לכן, המשמעות של ההרחבה כאן היא המשכה של אותה תשתית ציבורית קיימת.

חיים אורון: אבל השאלה היא, מי משלם עליה.

מנשה סמירה: אתה ענית על זה: "תשתית ציבורית".

חיים אורון: גם כביש 6 הוא כביש ציבורי, ובעוד 25 שנה הוא יחזור למדינה, למרות שהזכיין עכשיו מרוויח ממנו.

חיים אורון: החיים המציאו הרבה מודלים.

חיים אורון: אני בעד שהתשתית הזו תישאר בידי המדינה.

חיים אורון: השאלה היא, מי משלם עליה.

חיים אורון: יש הרבה מאוד תשתיות בידי המדינה, אבל משלמים עליהם כחלק מהתשלום מי שמשתמש בהם ונהנה מהן.

מנשה סמירה: אבל יש הבחנה בין הקמה ובין שוטף.

אופיר אקוניס: גברת קמחי, את אחרונת הדוברים בסעיף הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפני כן, יש לי שאלה למר סמירה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אנחנו מדברים כרגע על 4% תמלוגים, שהם אלה שממנים כרגע את התשתית ומחר על פי הבטחה ועל פי רישיונות הם הולכים ל-1%, האם עדיין זה מספיק כסף כדי לממן את התשתיות?

מנשה סמירה: אמרתי קודם, שהכוונה היא לרדת בהיקף התמלוגים באופן הדרגתי, ויש מספיק כסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: האם גם 1% מספיק?

מנשה סמירה: 4% תמלוגים זה כ-50,000,000 שקלים בשנה.

מנשה סמירה: קמחי:     	הקשר בין מימון התשתית לכספי התמלוגים מצוי בחוק הנוכחי.

מנשה סמירה: זה מקדמת דנה.

מנשה סמירה: כלומר, יש זיקה ישירה בין כספי התמלוגים להשקעה בתשתיות.

מנשה סמירה: דבר שני: מה שכרגע מנסים זה להפוך אותנו מזכייני טלוויזיה למשקיעים בתשתיות של המדינה.

מנשה סמירה: כפי ששמענו כרגע ממר סמירה, התשתית הזו תשרת לא רק טלוויזיה אלא גם שימושים בטכנולוגיות נוספות, שהמדינה תחליט אם להשתמש בהן או לא.

מנשה סמירה: הופכים אותנו בעל כורחנו כמשקיעים בתשתיות האלה.

אופיר אקוניס: בעקבות הדיון המעניין  שקיימנו כאן, אני מציע שהמימון יהיה  מכספי התמלוגים.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית, אני מבקש לנסח את הסעיף הזה כך שזה יהיה מכספי התמלוגים.

יהודה סבן: כפי שאמר מנשה סמירה, העלות היא בין 20,000,000-30,000,000 שקלים.

יהודה סבן: זה מה שהופך את התיקון הזה לתיקון תקציבי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אם נכנס עוד זכיין, זה עולה פחות.

לאה ורון: מר סבן, אם יש הסכמה של הממשלה להצעת הוועדה ההצעה לא תהיה תקציבי.

לאה ורון: היו"ר אופיר אקוניס:     	האוצר אומר במפורש שהוא מתכוון לסכל את כל החוק הזה, בדיוק כפי שהוא סיכל את החוק הקודם.

לאה ורון: אתם לא יכולים לקבוע כל דבר במדינה.

לאה ורון: יש רוב קולות, יש פרלמנט ויש חברי כנסת.

לאה ורון: חה"כ שאמה, האם אתה חושב שמכספי התמלוגים יש לשלם את הדבר הציבורי הזה?

לאה ורון: שאמה:     	אני תומך בעמדתכם.

אופיר אקוניס: יפה מאוד.

אופיר אקוניס: לא יהיה חבר כנסת אחד שלא יתמוך בזה.

אופיר אקוניס: על זה קיימנו ויכוח 4 שעות: מה עושים עם כספי תמלוגים.

אופיר אקוניס: לא משנה אם קוראים לזה גז טבעי, קוראים לזה זיכיונות  לרדיו וטלוויזיה, או קוראים לזה בכל שם אחר.

אופיר אקוניס: האוצר אומר שהוא מתנגד.

אופיר אקוניס: מעניין, לפטור את רשות השידור אתם לא מתנגדים, ולדבר הכי בסיסי והכי שוויוני אתם כן מתנגדים.

אופיר אקוניס: תודיע שאתה מושך את החוק, ונסגור את הישיבה.

יהודה סבן: אנחנו לא מושכים את ההצעה.

אופיר אקוניס: הפעם אתה לא יכול.

אופיר אקוניס: גברת רובינשטיין, אנחנו תיכף נצביע על מימון מערכת ה-DTT הזו על ידי כספי התמלוגים.

אופיר אקוניס: אז לא תהיה בעיה עם ערוץ הכנסת, עם רשות השידור ועם הזכייניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה זה תקציבי אם יש עוד זכייניות?

יהודה סבן: יש בין 20,000,000 שקלים ל-30,000,000 שקלים על אוצר המדינה.

יהודה סבן: אבל גם אז הוא אמר 80,000,000 שקלים ועשה את זה ב-60,000,000 שקלים.

אופיר אקוניס: האם האוצר רוצה התייעצות פרטית?

אופיר אקוניס: (מכאן ואילך רשמה אירית שלהבת)

אתי בנדלר: התיקונים המוצעים כאן הם, קודם כול, לא לאשר את הפסקאות שבהן מטילים את עלות הקמת המערכת לאחר מועד המעבר על הגופים המנויים בהצעה.

אתי בנדלר: מדובר על פסקה (3).

אתי בנדלר: סעיף קטן (ד) בסעיף 51א הנוכחי קובע:"בעלי הזיכיונות כאמור בסעיף קטן (א)(1) יממנו את עלות ההקמה של תחנות שידור ספרתיות, למעט ההפרש כאמור בסעיף 51ב, בסכומים ובשיעורי ההשתתפות שתחליט הרשות".

אתי בנדלר: כלומר, היום החוק מטיל על בעלי הזיכיונות את הקמת המערכת.

אתי בנדלר: בא סעיף 53 לאחר מכן וקובע כי "תשלומים ששילם בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה למימון תחנות שידור כאמור בסעיף 51" – הסעיף שקראתי עכשיו – "למעט תשלומים בעד הפעלתן, תפעולן ותחזוקתן של תחנות השידור ..."

אתי בנדלר: – מדובר על תשלומי ההקמה – "יוחזרו לו על-ידי קיזוזם מתוך התמלוגים שהוא חב בהם על-פי חוק זה, בשיעורים, במועדים ובאופן שתקבע המועצה בכללים באישור השר ...

אתי בנדלר: ".       	דהיינו, כרגע צריך קודם כול למחוק את הפסקאות בסעיף 51א, בהתאם להצעת הממשלה המתוקנת המטילה את עלות ההקמה על הגופים, כפי שמוצע בהצעה.

אתי בנדלר: לאחר מכן יש לתקן גם את סעיף 53 כדי שיהיה ברור שמדובר לא רק על בעלי הזיכיון אלא גם על בעלי הרישיון.

אתי בנדלר: ככל שהם יממנו הלאה את עלות ההקמה, שניתן יהיה לקזז את זה מתוך התמלוגים.

אתי בנדלר: למיטב הבנתי, ככל שמדובר בסעיף תקציבי הרי הסעיף התקציבי הוא התיקון המתבקש בסעיף 53 ולא בסעיף 51א(ד), למרות שאני מוכנה לבדוק את עצמי בצורה יסודית יותר לאחר סיום הישיבה.

אתי בנדלר: אם זאת הצעה תקציבית אז צריך לסעיף הזה רוב של 55 חברי כנסת בעת הקריאה השנייה והשלישית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגלל ערוץ הכנסת זה הפך להיות תקציבי?

אתי בנדלר: כי מטילים את העלות על אוצר המדינה.

אתי בנדלר: משרד האוצר מתנגד לזה.

נגה רובינשטיין: יש עמדה ממשלתית מחייבת.

אתי בנדלר: נכון, הערה חשובה מאוד של מנכ"ל הכנסת.

אתי בנדלר: הדלתא קטנה יותר.

אופיר אקוניס: לא שמענו את ההערה.

אתי בנדלר: המנכ"ל יעיר את הערתו.

אתי בנדלר: זאת הערה חשובה.

דן לנדאו: הממשלה מסכימה הרי והחליטה שרשות השידור תהיה פטורה.

דן לנדאו: כלומר, החלק הזה של המימון הציבורי, החלק התקציבי הזה הוא בהסכמת הממשלה.

דן לנדאו: החלק היחיד שנמצא במחלוקת עם הממשלה הוא החלק היחסי שערוץ הכנסת היה נדרש לשלם.

חיים אורון: לא נכון.

חיים אורון: מה פתאום?

חיים אורון: החליט עכשיו היושב-ראש, ואני מבין שיש לזה רוב, שאנחנו – ערוץ הכנסת – מממנים את עלות ההקמה של כל הערוצים הפרטיים.

חיים אורון: זאת ההחלטה שנתקבלה כאן.

אופיר אקוניס: אכן כך, זה תיאור מדויק.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון תיאר את ההצעה, אך לא את ההחלטה.

חיים אורון: לקראת ההצבעה אני מגיש הסתייגות ומציע שיישאר הסעיף המקורי.

חיים אורון: אני סבור שהסעיף המקורי נכון במקרה הזה.

אתי בנדלר: מה זה המקורי?

אתי בנדלר: גם רשות השידור?

חיים אורון: לא. אני מציע שגופים ציבוריים – רשות השידור וערוץ הכנסת – לא ייכללו בזה.

אופיר אקוניס: אבל לא זאת ההצעה.

חיים אורון: זאת ההצעה שלי.

חיים אורון: אני מבקש להוסיף את ערוץ הכנסת לרשות השידור.

חיים אורון: אז יהיה ברור, כי על ה"טרמפ" של הכנסת העבירו עכשיו 20 מיליון שקל.

אופיר אקוניס: זה לא בדיוק אותו דבר.

אופיר אקוניס: כאן לוקחים כספי תמלוגים ומממנים בזה שירות.

אופיר אקוניס: אני מסביר לחברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' את ההבדל בין ההצעה שלי ובין ההצעה שלך ובין ההצעה הממשלתית שפוטרת רק את רשות השידור.

אופיר אקוניס: ההצעה של חבר הכנסת אורון תפטור גם את רשות השידור וגם את ערוץ הכנסת, וההצעה שלי מדברת על כך שכספי התמלוגים יפטרו את כולם.

דן לנדאו: מה שאמרתי לגבי זה, עכשיו אמרתי לגבי החלק הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל התמלוגים באים מהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז מה זה יפטור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: איך זה יפטור אותם אם הם אלה שמשלמים?

קריאה: ברור שזה לא יפטור אותנו.

נגה רובינשטיין: מהתשלום הנוסף.

נגה רובינשטיין: התמלוגים הם במילא כספים שנכנסו.

יהודה סבן: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', התמלוגים צריכים להיות משולמים על-ידי ערוצים 2 ו-10 בכל מקרה, אם הם משדרים ב-DTT או לא משדרים ב-DTT, אם ערוצים אחרים מצטרפים או לא מצטרפים.

יהודה סבן: לכן ההצעה של היושב-ראש היא שבעצם פוטרים, בלי שום קשר לתמלוגים, את ערוץ 2 וערוץ 10 מתשלום של בין 10-15 מיליון שקל.

שאול מגנזי: ממה אתה פוטר אותם?

יהודה סבן: פוטרים את ערוצים 2 ו-10 על חשבון אוצר המדינה.

שאול מגנזי: ממה אתה פוטר אותם?

אופיר אקוניס: השמעת כאן מכבסת מילים אוצרית מובהקת.

דנה נויפלד: במקרה הזה הוא דייק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא צודק בדבריו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגיע הזמן שהתגמולים של הטלוויזיה יוחזרו ליצירה או לתחום הטלוויזיה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת לאן הכסף מועבר.

דנה נויפלד: זאת שאלה אחרת.

דנה נויפלד: בואו נעשה סדר.

נגה רובינשטיין: זאת החזרה רוחבית.

דנה נויפלד: היום יש חובת תשלום תמלוגים.

דנה נויפלד: כרגע השימוש שנעשה באותם תמלוגים הוא לצורך הקמת ה-DTT.

אופיר אקוניס: חלקם.

אופיר אקוניס: לא כולם.

דנה נויפלד: חלק מן התמלוגים משמש להקמת ה-DTT.

דנה נויפלד: הזכייניות לא משלמות בנוסף לתמלוגים שום דבר.

דנה נויפלד: הן משלמות תמלוגים ומהם מסיטים חלק לטובת ה-DTT.

דנה נויפלד: משמעות קבלת הצעת החוק כפי שמונחת בפניכם היא לשלם בנוסף (On top).

דנה נויפלד: משלמים תמלוגים ומשלמים עבור הרחבת מערכת ה-DTT בנפרד ובנוסף, לבד מרשות השידור.

דנה נויפלד: זאת הצעת החוק שמונחת כרגע.

דנה נויפלד: היושב-ראש מציע לחזור למצב הקיים היום, שהתמלוגים משמשים בחלקם לטובת תוספת והרחבה של ה-DTT.

דנה נויפלד: לכן אומר מר יהודה סבן, ובצדק, שהמשמעות של תיקון ההצעה שמונחת בפניכם היא למעשה את העלות הזאת, שהיתה אמורה להיות בנוסף, להחזיר להיות חלק מן התמלוגים.

דנה נויפלד: המשמעות היא חיסכון לזכייניות בתשלום הדלתא הנוספת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם ישלימו את זה ביצירה אז זה בסדר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כל התמלוגים לדעתי צריכים לחזור לשוק הטלוויזיה והקולנוע והגיע הזמן שמהם יממנו, במקום לקבוע תשלום נוסף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: עכשיו אנחנו חוסכים להם כסף ובו הם אמורים להשקיע ביצירה.

אופיר אקוניס: בהמשך לדבריה של עו"ד דנה נויפלד, החיסכון הוא לא רק לזכייניות אלא גם לשידור הציבורי, גם לרשות השידור ולערוץ הכנסת.

אופיר אקוניס: הצעת הממשלה מבקשת לפטור רק את רשות השידור.

קריאה: הצעת הממשלה מדברת על פטור לרשות השידור.

אופיר אקוניס: רק לרשות השידור.

קריאה-המשך: כאשר גברת דנה נויפלד מדברת על חיסכון, זה חיסכון לכל הגורמים.

אופיר אקוניס: את כספי התמלוגים קובעים לכולם.

אופיר אקוניס: חוסכים את הסכום הנוסף.

חיים אורון: אני רוצה לשכלל את ההצעה שלי, שתיפול כמובן, ולהציע שבעל רישיון שרישיונו פקע, במשך 5 שנים יקבל בחזרה את הכסף שהוא השקיע עכשיו.

חיים אורון: שלא יגידו לי שלקחו להם את הרכוש.

חיים אורון: היות ואני לא דואג אז אני גם לא דואג בהסתייגות הזאת.

חיים אורון: אנחנו משקיעים ברכוש שאינו שלנו.

חיים אורון: אם אתם לא בעסק, תקבלו בחזרה את הרכוש, אנחנו לא רוצים טובות.

חיים אורון: רק אל תעשו את זה על חשבון תקציב המדינה.

חיים אורון: כאן עוברים 20 מיליון שקל כאילו כלום.

חיים אורון: אני בא מישיבה בוועדת הכספים שבה על 200,000 שקל שוברים כוסות.

חיים אורון: אבל מה, אני עובד באוצר?

חיים אורון: נמאס לי כבר.

מנשה סמירה: אני רוצה להצביע על עוד שני עיוותים ולהעיר עוד הערה.

מנשה סמירה: עיוות נוסף, אם רוצים להיות עקביים בעניין החלוקה בין ציבורי ופרטי שהערוצים הפרטיים ישלמו אזי צריך להטיל את זה על הערוצים החדשים.

מנשה סמירה: מדוע ערוצים קיימים צריכים לממן הרחבה לטובת ערוצים פרטיים חדשים שיקומו?

מנשה סמירה: בואו נטיל את זה על החדשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אתה אומר שזה ינוקא.

מנשה סמירה: אני כמובן לא ממליץ על כך, כי זה יפגע ביכולת שלהם להיכנס לשוק, אבל אין היגיון לקחת מן הקיימים והטענה שאנו חוסכים להם מופרכת, משום שהם כבר נתנו את שלהם והם נמצאים.

מנשה סמירה: עכשיו בשביל לקלוט חדשים דורשים מהם לממן חדשים.

מנשה סמירה: זה באשר לעיוות הנוסף בתוך המגזר הפרטי, במרכאות.

יהודה סבן: הכי קל להיטיב עם הקיימים, עם ערוצים 2 ו-10, ולפגוע במי שעוד לא קיים, כי הוא לא נלחם כאן, הוא לא נמצא כאן.

אילאיל לבנת: שכחת שכאשר אהיה בעל רישיון חדש כבר לא אהיה - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ביחסים ביניהם הזכיינים צריכים להיות פחות.

אתי בנדלר: אני הצעתי שהמצטרפים ישלמו את החלק היחסי שלהם.

מנשה סמירה: הערה שנייה שמופנית לחבר הכנסת אורון, הערוצים המסחריים הקיימים, ערוצים 2 ו-10, אמנם מסחריים ומתקיימים ממכירת זמן פרסום, אבל אנחנו מתייחסים אליהם כאל ערוצים מסחריים-ציבוריים משום שמוטל עליהם בחוק נטל ציבורי של מכסות ושל תרומה ליצירה.

אילאיל לבנת: יותר מאשר על רשות השידור.

מנשה סמירה: מן הבחינה הזאת האיזון צריך להיות כזה שה-4% המפורסמים מממנים את התשתיות, הפצה שוטפת הם כן משלמים וכך ישלמו גם האחרים, ולכן הרחבה של תשתיות לערוצים חדשים שיקומו בוודאי לא צריכה להיות מונחת על כתפיהם אלא על כתפי המדינה.

מנשה סמירה: והערה אחרונה, במצב הנוכחי לא רק לוקחים את ה-4% כתמלוגים לאוצר המדינה, אלא יצטרכו לשלם בנוסף, כלומר עוד פחות כסף יהיה לטובת המסך שאת רוצה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

מנשה סמירה: כי 4% יילך למדינה כתמלוגים ובנוסף הם יצטרכו לשלם עבור הקמת המערכת והרחבתה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אנחנו רוצים שזה לא יילך למדינה.

מנשה סמירה: זה אם ההצעה של היושב-ראש לא תתקבל.

אילאיל לבנת: המחויבות שלנו הרבה יותר גבוהה מאשר של ערוץ 1. שלא לדבר על מחויבויות התוכן של הגופים המסחריים.

מנשה סמירה: זה מגדיל את הנטל על הזכיין.

יהודה סבן: זה לא קשור לתמלוגים.

יהודה סבן: את ה-60% מן ההכנסות הוא חייב בכל מקרה.

מנשה סמירה: אבל את זה הוא לא יכול להפחית מן ההכנסה.

מנשה סמירה: הוא מוציא 4%, שהם 50 מיליון שקל, וצריך עכשיו לשלם עוד 20 מיליון שקל להרחבה מעבר ל-50 מיליון שקל.

מנשה סמירה: הוא טוען שזה עניין תקציבי.

מנשה סמירה: הרי כידוע הכנסות מתמלוגים אינן ידועות.

מנשה סמירה: יש 4%.

מנשה סמירה: זה יכול להיות 40 מיליון, 50 מיליון או 60 מיליון.

נגה רובינשטיין: זה כמו הכנסות ממסים שאינן ידועות.

מנשה סמירה: אנו עדים לכך שיש גידול בהכנסות.

מנשה סמירה: לכן הפער התקציבי מצטמצם, ולכן אין לו קושי כי הוא לא בנה על זה.

מנשה סמירה: על איזה סכום הוא בנה?

נגה רובינשטיין: זה לא עובד כך.

נגה רובינשטיין: תקציב תמיד בנוי על צפי.

אתי בנדלר: חבר הכנסת אורון, האם בהתאם להסתייגותך המצטרפים החדשים, הפרטיים-המסחריים, ישלמו את החלק היחסי שלהם, או אתה רוצה להטיל את זה רק על הקיימים היום?

חיים אורון: לא.

אתי בנדלר: בהתאם להצעת החוק, אני מבקשת להזכיר, כולם משלמים.

חיים אורון: ביררתי את זה איתם.

חיים אורון: הוא אמר לי שכולם משלמים, לכן זה לא 20 מיליון שקל שייפול על הערוץ הראשון.

חיים אורון: אתם אומרים שיבואו עוד 6 או עוד 4, אז זה כבר יהיה 20 מיליון שקל לחלק ל-6, כלומר 3 מיליון שקל לכל אחד.

אתי בנדלר: על כל פנים, כדי להבהיר, אתה מציע שכל הגורמים המסחריים שאינם גורמים ציבוריים – גורם ציבורי לצורך העניין זה רשות השידור וערוץ הכנסת – כל אלה יישאו בעלות, כל אחד לפי חלקו היחסי?

אתי בנדלר: אתה מציע שבְּעלות מימון הקמת המערכת הנוספת יישאו כל הגורמים המסחריים-פרטיים?

חיים אורון: נכון.

אתי בנדלר: בסדר.

אתי בנדלר: לרבות המצטרפים החדשים.

חיים אורון: הם ראשונים.

אופיר אקוניס: יש כאן הגנות ינוקא.

אופיר אקוניס: בעניין התמלוגים כבר נתנו להם הגנת ינוקא.

חיים אורון: כולם, להוציא הציבוריים.

אתי בנדלר: לפני ההצבעה אני מבקשת לפנות למר סבן.

אתי בנדלר: זרקת לחלל האוויר שמדובר בהסתייגויות תקציביות, בין אם תתקבל הצעת היושב-ראש ובין אם תתקבל הצעת חבר הכנסת אורון.

יהודה סבן: לגבי ההצעה של חבר הכנסת אורון אני לא בטוח שהיא תקציבית, אני צריך לבדוק.

חיים אורון: לפי המתמטיקה שלמדתי בכיתה ב', אם זה 20 מיליון שקל לחלק ל-6 זה פחות מ-5 מיליון שקל.

יהודה סבן: לא בטוח.

יהודה סבן: צריך לבדוק.

חיים אורון: ההצעה שלי לא תקציבית.

חיים אורון: רשות השידור ואלה ואלה ועוד אחד חדש מגיעים ל-5 גופים, ואם מחלקים 20 מיליון שקל ב-5 מקבלים 4 מיליון שקל, שזה פחות מ-5 מיליון שקל ואז זה לא תקציבי.

אתי בנדלר: בכל מקרה, ככל שתטענו שמדובר בהסתייגות תקציבית אני מבקשת שתמציא לוועדה בתוך פרק הזמן שהיושב-ראש יקבע הערכה תקציבית כדי שהוועדה תוכל לבדוק אותה באמצעות מחלקת המחקר ותקבע את העלות התקציבית של ההסתייגות.

אופיר אקוניס: עד ליום רביעי הבא.

יהודה סבן: העמדה שלנו מתבססת על האומדן של הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

אתי בנדלר: לא משנה.

אתי בנדלר: אני מבקשת לקבל את זה בכתב כדי שנוכל לבדוק את ההערכות התקציביות.

אופיר אקוניס: עד ליום רביעי הבא.

יהודה סבן: בהנחה שנקבל עד אז את הנתונים מן הרשות השנייה ולטלוויזיה ורדיו.

אתי בנדלר: היושב-ראש נותן הוראה עד מתי תמציאו את ההערכה.

אתי בנדלר: תסיימו ביניכם את ההליכים הפנימיים.

חני לוז: אני מבקשת להעיר הערה עקרונית.

חני לוז: אני מייצגת את מרכיז תדמי"ת לתגבור הדמוקרטיה במדיה הישראלית, מיסודו של הפורום המשפטי.

חני לוז: אנחנו נמצאים כאן בדיון כדי לעודד לפתוח את השמיים, להכניס עוד ערוצים שיהיו בעלי רישיונות ולא זיכיונות.

חני לוז: הדיון הזה בעצם מטיל עלות כלכלית רצינית נוספת על ערוץ חדש שטרם נולד, שאיננו יודע כמה ירוויח, כאשר ידוע לנו שבמדינת ישראל עוגת הפרסום הולכת להתחלק על ערוצים נוספים ואיננו יודעים כמה אפשר יהיה להרוויח.

חני לוז: הערוצים החדשים עדיין לא קיימים ולא יכולים להגן על עצמם.

חני לוז: אני באה מטעם הציבור ואומרת שאנו רוצים שהם ייוולדו ויעלו לאוויר, אנו רוצים שהם ירוויחו ולא רוצים  להטיל עליהם עוד ועוד עלויות.

אופיר אקוניס: לפי הצעתי לא מטילים עליהם.

חני לוז: העלות של ההקמה לא צריכה להיות מוטלת על הערוצים החדשים.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שהצעתי.

אופיר אקוניס: אני מציע שזה יהיה מכספי התמלוגים, וכאשר הצעתי תתקבל הם לא יהיו חלק מתוך המימון של הדבר הזה.

אופיר אקוניס: לכן אמרתי שגם זה סוג של הגנת ינוקא, מעבר להגנות ינוקא נוספות שהאנשים החדשים יצטרפו אליהן.

אופיר אקוניס: כלומר, את תומכת בהצעתי, אם הבנתי נכון, שכספי התמלוגים יממנו את ההקמה בשלב הזה של הרחבת מערך הערוצים.

אופיר אקוניס: את מצטרפת, פחות או יותר, לרעיון שלי, ואז החדשים לא יצטרכו לשלם.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יהיה צריך לשלם אלא זה יגיע מכספי התמלוגים.

אופיר אקוניס: אעמיד להצבעה את הצעתו של חבר הכנסת אורון.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הצעת חבר הכנסת חיים אורון לסעיף 29 (תיקון סעיף 51א לחוק העיקרי) – אין נגד – רוב נמנעים – אין ההצעה לא נתקבלה.

אופיר אקוניס: אין תומכים להצעה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אורון אינו יכול להצביע.

אופיר אקוניס: ההצעה של חבר הכנסת אורון לא נתקבלה והיא תהפוך להסתייגות.

אופיר אקוניס: מי בעד ההצעה לממן את עלות ההקמה מכספי התמלוגים?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד הצעת חבר הכנסת אופיר אקוניס לסעיף 29 (תיקון סעיף 51א לחוק העיקרי) – 2 נגד – אין  נמנעים – אין ההצעה נתקבלה.

אופיר אקוניס: הצעתי לסעיף 29, שהוא תיקון סעיף 51א לחוק העיקרי, נתקבלה.

דנה נויפלד: הממשלה שומרת על זכותה להסתייג.

אופיר אקוניס: הגברת בנדלר תנסח כמובן את הסעיף.

אתי בנדלר: התיקון יהיה גם לסעיף 51א רבא וגם לסעיף 53 לחוק העיקרי.

אופיר אקוניס: נעבור לסעיף 30 – תיקון סעיף 51ב.

אתי בנדלר: טרם דנו בו.

אתי בנדלר: סעיף 51ב עניינו דמי הפצה.

אתי בנדלר: היו שתי הערות לסעיף 51ב.

אתי בנדלר: הראשונה, הערתו של היושב-ראש לגבי אפשרות לחשב את דמי ההפצה לא לפי מספר הערוצים המופצים אלא לפי השימוש שלהם בפועל, דהיינו רוחב הפס.

אופיר אקוניס: זה הצעת מנכ"ל הכנסת.

אתי בנדלר: נכון, אני מתנצלת.

אתי בנדלר: על מנת להבהיר, סעיף 29 להצעת הממשלה, המתקן את סעיף 51א לחוק העיקרי, מכיל תיקונים נוספים, לא רק בנושא המימון.

אתי בנדלר: אני רוצה לוודא שמצביעים על סעיף 51א שבהצעת הממשלה בכפוף לתיקונים עליהם הצבעת עכשיו, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שהצבענו.

אתי בנדלר: כדי שלא יהיה ספק, הצעת הממשלה מאושרת בכפוף לאותם תיקונים.

אתי בנדלר: בסעיף 51ב היו שתי הערות.

אתי בנדלר: סעיף 51ב עניינו דמי ההפצה במערכת הדיגיטלית.

אתי בנדלר: הערה אחת היא הערתו של מנכ"ל הכנסת, שהציע לבחון אפשרות שדמי ההפצה יחושבו לפי רוחב הפס או לפי השימוש שנעשה בפועל על-ידי כל אחד מן הערוצים המופצים באמצעות אותה מערכת.

אתי בנדלר: מר סמירה אמר שהוא יתייחס לזה בהמשך.

אתי בנדלר: הערה שנייה, ביקשתי שבכל מקום שיש כאן התייחסות למועד המעבר זה יישאר פתוח לעת עתה.

אתי בנדלר: מדובר בעיקר על סעיף 30(3) המוסיף את סעיף קטן (ב1) לסעיף 51ב רבא.

אופיר אקוניס: יש הערות לסעיף הזה?

מנשה סמירה: בסוגיית רוחב הפס, אמרתי קודם שמדובר כאן על השוטף, על דמי ההפצה, ולא על הקמה.

מנשה סמירה: כרגע נקבע שיינתן שירות שוויוני לכל הערוצים שנמצאים על המערכת, ואכן כך הוא.

דן לנדאו: תסביר לי למה זה שוויוני.

דן לנדאו: כאשר אחד משתמש ב-X ואחד משתמש ב-1.5 X זה לא שוויוני.

מנשה סמירה: אין מקרה שאחד משתמש ב-X ואחד משתמש ב-Y.

מנשה סמירה: כולם מקבלים את המינימום, כולם מקבלים את מה שהם צריכים, וזה נע בתוך tolerance מסוים.

מנשה סמירה: אפשר לראות ולבחון את זה.

מנשה סמירה: הפערים מזעריים ולא גדולים.

מנשה סמירה: כשייכנס HD אכן תהיה לזה משמעות רבה.

מנשה סמירה: כדאי לחכות, כי הנושא הזה יעלה לדיון בפורום מנכ"לים שיתכנס בזמן הקרוב.

מנשה סמירה: לא ניתן לטפל בזה דרך חקיקה כי זה רכיב שנצטרך לדבר עליו בהקשר לשירותים החדשים הנלווים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יהיה ערוץ שירצה HD וערוץ שלא ירצה HD?

אופיר אקוניס: בעניין הזה אין הערות נוספות.

אופיר אקוניס: יש הערות אחרות להצעת הממשלה?

אתי בנדלר: פורום מנכ"לים הוא פורום חשוב מאוד, אבל אם תיקון החוק יתקבל אזי לא יעזור אם יוחלט דבר אחר בפורום מנכ"לים.

מנשה סמירה: במצב הקיים השירות שוויוני וההבדלים מזעריים.

מנשה סמירה: העלות של הבדיקה וכל המערך שנצטרך לקיים בשל הדבר הזה לא יצדיקו את הבדיקה.

מנשה סמירה: זה יחייב תוספת עלות לשוטף של כל המערכת.

מנשה סמירה: כאשר ייכנסו השירותים החדשים בהחלט יהיה הבדל בין השירותים הניתנים ובין העלויות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל למה לא לקבוע את זה עכשיו?

אתי בנדלר: דיברת על שירותי HD.

אתי בנדלר: זה לא רק HD אלא גם שירותים נלווים – EPG וכן הלאה.

מנשה סמירה: זה קיים אצל כולם באופן שווה.

מנשה סמירה: אני מדבר על השירותים הנלווים השונים.

מנשה סמירה: EPG יש לכולם וכתוביות סמויות יש לכולם.

מנשה סמירה: החוק קבע את זה וזה נועד להבטיח שתהיה רמת שירות, או רמת צפייה, או רמת שידור שוויונית, וזה יישמר.

דן לנדאו: אבל החוק במתכונתו מגביל אותך, גם כרגולטור וגם כמפעיל התשתית.

דן לנדאו: הוא קובע פרוסות שוות באופן שרירותי למדיי ולא תוכל "לנייד" רוחב פס מאל"ף לבי"ת.

לאה ורון: מה גובה דמי ההפצה המשולמים היום?

מנשה סמירה: נכון להיום הם עדיין לא משלמים כי זה היה במסגרת שידורי ניסיון.

לאה ורון: מה צופים שישלמו?

מנשה סמירה: זה פחות או יותר נאמן לתחזית המקורית, סדר גודל של 4-5 מיליון שקל, פלוס-מינוס, בשנה לכל ערוץ.

אופיר אקוניס: מר סמירה, אני מודה לך מאוד.

אופיר אקוניס: נאשר את הסעיף, למעט הסיפה לפסקה (3): "ולפני מועד המעבר, תהיה תחילת ההפצה לא יאוחר מיום ט' באייר התשע"ב (1 במאי 2012)".

אופיר אקוניס: נשאיר את זה ללא תאריך.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 30 להצעת החוק (תיקון סעיף 51ב לחוק העיקרי), עם התיקון בסיפה פסקה (3) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 30 נתקבל, למעט הסיפה של פסקה (3), שם התאריך יישאר פתוח.

טל רוזנפלד: סעיף 31 – תיקון סעיף 52     "בסעיף 52 לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א) –      (א)	האמור בו יסומן "(1)" ובו במקום "כאמור בסעיף 51א(יב)" יבוא "לפי סעיף 51א(ד) או (ד1)";     (ב)	אחרי פסקה (1) יבוא:     "(2)	בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ומשדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית יפקידו, לפי דרישתה של הרשות, ערבויות להבטחת המימון של עלות ההקמה לפי סעיף 51א(ד1).

טל רוזנפלד: ";     (2)	בסעיף קטן (א1), במקום "ומרשות השידור" יבוא "מבעל רישיון לשידורי טלוויזיה, מרשות השידור וממשדר הערוץ הייעודי בשפה הערבית".

טל רוזנפלד: "     	הסעיף הזה עוסק בערבויות ובבטוחות.

טל רוזנפלד: אלה התאמות שנדרשות בגלל המימון הנוסף.

טל רוזנפלד: אם יתקנו עכשיו את סעיף 51א אז גם כאן יצטרך להיכנס תיקון.

טל רוזנפלד: ההפניות כאן עכשיו לא נכונות.

חיים אורון: צריך למחוק את הכול כי לפי השינוי שנתקבל כאן אין ערבויות, כי זה על חשבון המדינה.

קריאה: סעיף 52 מדבר הן על דמי הקמה והן על דמי הפצה, אז צריך להבדיל בין שני הדברים.

לאה ורון: השאלה בגין מה הערבויות.

נגה רובינשטיין: אולי ההסתייגות תתקבל.

אופיר אקוניס: אבקש מן הייעוץ המשפטי של משרד התקשורת לעדכן את שר התקשורת בהקדם על ההחלטה של הכנסת בעניין הקודם.

קריאה: הם אמורים לשלם דמי הפצה והערבויות הן עבור דמי ההפצה.

נגה רובינשטיין: זה גם וגם, גם על ההקמה וגם על ההפצה.

נגה רובינשטיין: אנחנו צריכים לראות מה קורה עם ההפצה כדי לדעת מה רלוונטי.

ניר ימין: לגבי ההפצה זה רלוונטי.

ניר ימין: אפשר להתקדם קדימה, לראות מה קורה עם דמי ההפצה ולהחליט אחר-כך.

אופיר אקוניס: על הסעיפים הקודמים כבר הצבענו.

ניר ימין: אבל ייתכן שיידרשו תיקונים בסעיף הזה בגלל תיקונים שנעשו.

אופיר אקוניס: מה התיקונים הנדרשים בחקיקה?

נגה רובינשטיין: אם ההקמה תשתנה על-פי החלטת הוועדה אז אין סעיף ערבויות.

נגה רובינשטיין: לגבי ההפצה – אם ההפצה נותרת כפי שהיא אז יש צורך בערבויות.

אופיר אקוניס: ההפצה נשארת כפי שהיא, כפי שקבענו לפני דקה.

אופיר אקוניס: האם אפשר להצביע על הסעיף כפי שהוא או צריך להכניס בו שינויים מסוימים?

לאה ורון: אני מבינה שהיועצת המשפטית של משרד התקשורת מציעה לאשר את הסעיף הזה על מנת שאם תתקבל הסתייגותו של חבר הכנסת חיים אורון תהיה משמעות להסתייגות.

נגה רובינשטיין: לא רק זה, אלא גם לעניין ההפצה.

אופיר אקוניס: יש לנו כאן שאלה משפטית, לא עקרונית אלא בעיקר שאלה של נוסח, לגבי שינויים בסעיף 52 בעקבות שינויים שהכנסנו בשני הסעיפים הקודמים.

דינה עברי-עומר: להבטחת תשלום דמי ההפצה.

לאה ורון: זה רלוונטי רק אם תתקבל ההסתייגות של חבר הכנסת אורון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי צריך לכתוב שהערבות צריכה להיות של המדינה.

אתי בנדלר: לא. זה תלוי.

אתי בנדלר: ככל שהם לא יצטרכו לשאת במימון ההקמה הם לא יצטרכו להפקיד ערבויות.

מנשה סמירה: הסעיף הזה מדבר גם על ערבויות הפצה, לא רק על ערבויות הקמה.

אתי בנדלר: נתאים את הסעיף.

אתי בנדלר: ככל שהם לא יצטרכו לשאת בעלויות הקמה, נתקן את הסעיף הזה ונקשור את ההסתייגויות זו לזו.

אתי בנדלר: צריך להצביע על הסעיף הזה ולהבהיר שאותה הצעה, לפיה הם לא יצטרכו לשאת בכלל בעלות ההקמה, מחייבת תיקון בסעיף הזה, באופן שהערבויות יחולו רק לגבי עלויות הפצה ולא לגבי עלויות הקמה.

אופיר אקוניס: יוכנסו תיקונים אם יהיה בכך צורך.

מנשה סמירה: (א1) תקף גם עכשיו.

אופיר אקוניס: נצביע על הכול.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על תיקון סעיף 52, ואם יידרשו בו תיקונים, נתקן.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 31 להצעת החוק (תיקון סעיף 52 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 52 נתקבל.

אופיר אקוניס: אם יהיה צורך, נכניס בו תיקונים.

טל רוזנפלד: סעיף 32 – תיקון סעיף 53     "בסעיף 53(א) לחוק העיקרי, במקום "כאמור בסעיף 51א" יבוא "לפי סעיף 51א(ד)".

טל רוזנפלד: "     	סעיף 53 הוא הסעיף שדיברנו עליו קודם, שעוסק בקיזוז כספי התמלוגים.

טל רוזנפלד: גם כאן נדרשת התאמה.

טל רוזנפלד: צריך להוסיף כאן את בעלי הרישיונות.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית התייחסה לזה במהלך הדיון ולכן אפשר לאשר.

אתי בנדלר: אני צריכה לבדוק מה התיקון המתחייב, להתאים את נוסח הסעיף להחלטות הוועדה.

אופיר אקוניס: צריך להצביע בכל מקרה בנפרד.

דנה נויפלד: אנחנו שומרים על זכותנו להגיש הסתייגות.

אתי בנדלר: אתם צריכים לומר שהממשלה מבקשת להסתייג.

אופיר אקוניס: הממשלה שומרת על זכותה להסתייג בכל סעיף וסעיף ובאופן כללי.

אופיר אקוניס: זה ציטוט של הפקידוֹת הבכירוֹת בממשלה.

אופיר אקוניס: לא אמירה שלי ...

אופיר אקוניס: הבעיה בפרוטוקול שלא קולטים את החיוכים והצחוקים אז לפעמים זה עלול להיות בעייתי.

אתי בנדלר: הפרוטוקול לא קולט גם הרמת גבות ...

אתי בנדלר: סעיף 53 בנוסחו הנוכחי עוסק בתשלומים ששילם בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה.

אתי בנדלר: צריך לשנות את זה ולכתוב "או בעל רישיון".

אתי בנדלר: אחרי "בעל זיכיון" יבוא "בעל רישיון", והפניה לסעיף 51א(ד), ככל שיהיה בה צורך, תשונה.

אתי בנדלר: אלה שני תיקונים.

אתי בנדלר: יש עוד תיקון בנוסף למה שמופיע כאן.

אופיר אקוניס: כל התיקונים הם כמובן בהתאם לתיקונים שהוכנסו קודם לכן, זה ברור.

אתי בנדלר: אני מבקשת להבהיר שמדובר גם בתמלוגים שישלם בעל רישיון ולא רק בעל זיכיון.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 32?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 32 להצעת החוק (תיקון סעיף 53(א) לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 32 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 33 – הוספת סעיף 53א     "אחרי סעיף 53 לחוק העיקרי, יבוא:     "53א.

טל רוזנפלד: שידור בערוץ נפרד     בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדר בערוץ אחד שבו ישודרו שידורי בעל הרישיון, חברת החדשות ושידורי הרשות כמשמעותם בסעיף 48, בלבד.

טל רוזנפלד: ""     	המשמעות של הסעיף, שבכל ערוץ יהיה רק בעל רישיון אחד.

טל רוזנפלד: בערוץ יהיו השידורים שלו, שידורי החדשות ושידורי הרשות – שזה סעיף אחר.

אופיר אקוניס: אני לא מבין את הסעיף.

אתי בנדלר: היום בערוץ 2 משדרים שני זכיינים.

נגה רובינשטיין: עד 2% מתוך שידוריו של בעל זיכיון או בעל רישיון.

נגה רובינשטיין: זה סעיף 48 שאותו קראנו קודם.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 33?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 33 להצעת החוק (הוספת סעיף 53א לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 33 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 34 – תיקון סעיף 54     "בסעיף 54(א) לחוק העיקרי, אחרי "שידורי טלוויזיה יתקיימו" יבוא "עד למועד המעבר".

טל רוזנפלד: "     	זה תיקון טכני.

אופיר אקוניס: במועד המעבר עוד נטפל.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 34?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 34 להצעת החוק (תיקון סעיף 54 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 34 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 35 – תיקון סעיף 55     "בסעיף 55 לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א3), אחרי פסקה (1) יבוא:     "(1א)	על אף הוראות פסקה (1) וסעיף 53א, פקעו או בוטלו הזיכיונות של כל בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2, במועד החל בתקופה שתחילתה במועד המעבר וסיומה ביום י"ח בחשוון התשע"ו (31 באוקטובר 2015), לא יפקע, בשל כך בלבד, הזיכיון שהוענק לטלוויזיה הלימודית לפי פסקה (1) והוא ימשיך לעמוד בתוקפו עד תום התקופה האמורה, ובלבד שבעל רישיון לשידורי טלוויזיה עושה שימוש באפיק קיים כהגדרתו בסעיף 71ד(ז); שידורי הטלוויזיה הלימודית ישודרו בערוץ שבו משדר בעל הרישיון האמור, ואולם יחידת השידור על-פי הזיכיון של הטלוויזיה הלימודית תהיה בהיקף שמונה אחוזים וחצי מזמן השידורים, כהגדרתו בסעיף 48(א), של בעל הרישיון האמור.

טל רוזנפלד: ";     (2)	בסעיף קטן (ב), אחרי "70" יבוא "71ד".

טל רוזנפלד: "

אופיר אקוניס: הסעיף הזה זהה למה שאישרנו בזמנו בכפר המכבייה, אז בואו נאשר אותו.

אופיר אקוניס: כלומר, עד לשנת 2015 הם יפעלו באותה מתכונת.

נגה רובינשטיין: נשמר המצב כפי שהיה באפיק 22.

שאול מגנזי: זה אבסורד.

שאול מגנזי: אם עוברים למשטר רישיונות זה סיפור אחר לגמרי.

שאול מגנזי: מה הם צריכים לעשות שם?

שאול מגנזי: למה?

שאול מגנזי: מה ההיגיון?

אילאיל לבנת: אנחנו רוצים להבין את הרציונל.

אופיר אקוניס: השאלה הזאת באמת מעניינת.

אופיר אקוניס: אגב, הצבענו עליה כבר בישיבה הקודמת.

קריאה: לא שומעים את עו"ד רובינשטיין.

קריאה: התשובה חשובה לנו.

נגה רובינשטיין: זה לא ישמש אתכם לעתירה, אל תדאגו, זה בסדר ...

נגה רובינשטיין: הטלוויזיה הלימודית נקבע שהזיכיון שלה - - -

אופיר אקוניס: למה כתוב "לימודית"?

אתי בנדלר: זה השם שמופיע בחקיקה.

אופיר אקוניס: טוב שזה לא "נאמנות הטלוויזיה על שם קרן רוטשילד", השם שהיה להם בשנת 1966.

אופיר אקוניס: לא ידעתי שהשם הרשמי הוא "הטלוויזיה הלימודית".

דנה נויפלד: זה השם הרשמי שמוענק לה בחקיקה.

אופיר אקוניס: למדנו היום ששמה הרשמי בחוק של טח"י הוא "הטלוויזיה הלימודית".

אופיר אקוניס: הממשלה מציעה שמתכונת השידורים שלה בערוץ השני – יהיה מי שיהיה הגוף שיפעיל אותו – יישמר.

עמוס נוימן: אולי אפשר לשים אותם בכל הערוצים החדשים ...

נחמן שי: זאת השאלה שלי, האם בכל הערוצים תפעל גם הטלוויזיה הלימודית?

אופיר אקוניס: לא.

נחמן שי: למה לא בכולם?

נחמן שי: שיהיה בכולם.

אופיר אקוניס: לא, זה יהיה רק בערוץ השני, שיחזיק בו מי שיהיה.

אופיר אקוניס: מר מגנזי, אולי זה יהיה אתה ואולי זה יהיה אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה רק ערוץ 2 צריך לסבול?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה לא כולם?

אופיר אקוניס: בערוץ 10 לא צריך את החצי שעה שידור של הטלוויזיה הלימודית?

אופיר אקוניס: איך זה?

קריאה: זה לא חצי שעה.

קריאה: זה שעה וחצי.

אופיר אקוניס: אבל אולי ערוץ 10 ישדר על האפיק של ערוץ 2.

דנה נויפלד: מי שיהיה באפיק 22 יצטרך לשדר את שידורי הטלוויזיה הלימודית.

מנשה סמירה: זה לא ערוץ 10, זה "ישראל 10".

מנשה סמירה: אני מציע שתירשם הערה שמנכ"לית טח"י, גברת יפה ויגוצקי, אמרה כאן בוועדה שאם הם יעברו ויקבלו את הזכות להיות משודרים כערוץ מלא על "עידן פלוס" אז הם מוותרים.

אופיר אקוניס: כרגע אין זה המצב.

מנשה סמירה: לא, אבל כדאי לזכור את זה.

אופיר אקוניס: בעניין הזה, להערתך, אני לא בטוח שלא נכניס אותו כערוץ ציבורי בתוך הרחבת ה-DTT, אבל הממשלה הודיעה לנו שהיא מתנגדת התנגדות נחרצת לדבר הזה.

נגה רובינשטיין: הממשלה מתנגדת להוספה של כל ערוץ נוסף ל-DTT.

אופיר אקוניס: משרד האוצר הודיע ומשרד התקשורת הודיע.

אופיר אקוניס: בעניין הזה היתה דווקא אחידות מחשבה בממשלה.

נגה רובינשטיין: הממשלה מתנגדת לכל הוספה של גורמי שידור נוספים מעבר לקיימים לבעלי הרישיונות לטלוויזיה על-פי חוק הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: גם אם הם ציבוריים.

שאול מגנזי: עדיף שלא ייכנסו.

שאול מגנזי: אחרת, מי ישלם שם?

אופיר אקוניס: אם הטלוויזיה הלימודית היתה נכנסת לשם, אומר מר סמירה שאז היא היתה יוצאת מערוץ 2.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם הטלוויזיה החינוכית תיכנס ל-DTT - - -

אופיר אקוניס: היא לא נכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל רוצים לעשות הרחבה.

דנה נויפלד: ההרחבה נועדה לבעלי רישיונות חדשים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: היא בטוח לא נכנסת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז גם היא לא משלמת?

אתי בנדלר: היא לא אמורה להיכנס בהתאם להצעת החוק הממשלתית.

נגה רובינשטיין: אפשר להטיל עליה תשלום בלי שהיא נכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי ייכנס החלק היחסי שיש לה באפיק 22.

אופיר אקוניס: הצבענו כבר על כך.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, גם חבר הכנסת שי וגם חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' הצביעו אתנו בישיבה היסטורית בגני התערוכה.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 35?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 35 להצעת החוק (תיקון סעיף 55 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 35 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 36 – תיקון סעיף 56     "בסעיף 56 לחוק העיקרי –      (1)	בכותרת השוליים, בסופה יבוא "או לרישיון";     (2)	בסעיף קטן (א) –      (א)	במקום הרישה יבוא "לא יינתן זיכיון לשידורי טלוויזיה או רישיון לשידורי טלוויזיה – ";     (ב)	אחרי פסקה (1) יבוא:     "(1א)	לבעל רישיון לשידורי טלוויזיה;";     (ג)	בפסקה (2), במקום "בתאגיד בעל זיכיון" יבוא "בבעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בבעל רישיון לשידורי טלוויזיה";     (ד)	בפסקה (3), במקום "(1) או (2)" יבוא "(1), (1א) או (2)";"     	אלה התאמות טכניות: "סייג לזיכיון", ואנחנו מוסיפים לזה "או לרישיון".

טל רוזנפלד: אותם סייגים שחלו על בעלי זיכיון יחולו גם על בעלי רישיון.

אופיר אקוניס: גם בסעיף 37 יש תיקונים טכניים?

אופיר אקוניס: אם כן אז תקראי אותו ונצביע על שניהם.

טל רוזנפלד: סעיף 37 – תיקון סעיף 58     "בסעיף 58 לחוק העיקרי, בהגדרה "הפקה עצמית" אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "שבעל זיכיון" יבוא "או שבעל רישיון";"

אופיר אקוניס: אין הערות על שני הסעיפים.

אופיר אקוניס: נצביע על שניהם.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיפים 36 ו-37 להצעת החוק (תיקון סעיפים 56 ו-58 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיפים נתקבלו.

אופיר אקוניס: סעיפים 36 ו-37 נתקבלו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מישהו כאן אמר שגם הרדיו עובר ב-DTT.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה נכון?

אופיר אקוניס: מר סמירה הודיע שכל ערוצי הרדיו יעלו על ה-DTT.

מנשה סמירה: לא הודעתי דבר כזה.

אופיר אקוניס: סליחה, אבל הצעת דבר כזה.

מנשה סמירה: נכון.

אופיר אקוניס: אבל לזה הממשלה לא מתנגדת.

דנה נויפלד: היא מתנגדת.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: מה רע בזה?

אופיר אקוניס: כפי שהיום זה עובר ב"הוט" וב"יס".

מנשה סמירה: הנושא נמצא בדיון אצל שר התקשורת.

אופיר אקוניס: לשם מה לקיים על כך דיון?

אופיר אקוניס: תוסיפו את ערוצי הרדיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הבעיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תוסיפו וכל העולם ישמע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הפריפריה תוכל לשמוע את הרדיו.

אופיר אקוניס: אני לא מבין מדוע צריך לקיים על כך דיון.

אופיר אקוניס: תעלו את ערוצי הרדיו וזהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לעבות את המערכת לצורך זה?

נגה רובינשטיין: ייתכן.

אופיר אקוניס: בינתיים 140,000 אנשים רכשו את הממיר החד-פעמי של ה-DTT.

מנשה סמירה: נמכרו כ-140,000 ממירים.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', אני מודה שזה רעיון מצוין.

דנה נויפלד: יש החלטת ממשלה בעניין הזה.

דנה נויפלד: חבל לפתוח את הדיון.

אופיר אקוניס: לא נכון.

אופיר אקוניס: לא חבל לפתוח את הדיון.

אופיר אקוניס: מר בן בסט, תשב ליד מיקרופון כדי שנשמע את העמדה שלך.

דנה נויפלד: יש החלטת ממשלה בעניין "מערך ה-DTT לאן".

דנה נויפלד: הנושא הזה יעלה לדיון.

דוד בן בסט: כשאת מדברת על מערך ה-DTT את מדברת בדרך כלל על הטלוויזיה.

דוד בן בסט: אני דיברתי גם עם שר האוצר וגם עם שר התקשורת.

דוד בן בסט: לא הבנתי שיש איזו התנגדות.

דוד בן בסט: להיפך, אני סבור שאם מדברים כאן בשם הפריפריה – וחברות "יס" ו"הוט" עשו מעשה גדול והעלו את כל תחנות הרדיו ל-DTT – אין שום סיבה לא להעלות את תחנות הרדיו.

דוד בן בסט: בערוץ אחד אפשר להכניס את כל תחנות הרדיו וזה ייתן אפשרות לפריפריה להאזין לכולם.

אופיר אקוניס: רק תעדכני אותנו על הדיון במשרד התקשורת.

דנה נויפלד: אנחנו לא נכנסים לדיון לגופו.

אופיר אקוניס: הודעתי שנצא להפסקה בין 12:50-13:30.

אופיר אקוניס: זאת שאלה שראויה לדיון.

אופיר אקוניס: עו"ד נגה רובינשטיין תעדכן אותנו על עמדת שר התקשורת מייד אחרי ההפסקה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה ב-12:50 ונתחדשה ב-13:40)

אופיר אקוניס: נפתח את החלק השני של הישיבה ונמשיך בדיון.

יורם חיים בירס: שלום לכולם.

יורם חיים בירס: אני מנהל את ערוץ "מאיר", ערוץ אינטרנטי שעוסק בתכני יהדות.

יורם חיים בירס: אני שומע את הדיון המעניין, ובאמת מדובר כאן על סכומים גבוהים מאוד שיידרש לשלם כל ערוץ שיוכל לשדר ב"עידן פלוס".

יורם חיים בירס: אני מנסה לייצג גופים ששייכים לפריפריה לצורך העניין, שמאחוריהם לא עומדים שום ארגונים כלכליים גדולים ואין להם אפשרות להיכנס בכלל לשוק הארצי בתעריפים כל-כך גבוהים של מיליון דולר בשנה.

יורם חיים בירס: חשוב לי מאוד להביא לידי ביטוי את העמדה של ערוצי אינטרנט רבים מן הסוג שלנו.

יורם חיים בירס: אני מנהל ערוץ שקיים 6 שנים ושמאפשר ל-100,000 מחשבים שונים להיכנס מידי חודש ולצרוך בו תכנים, הן בשידור חי והן בווידיאו-און-דימנד, תכנים המיועדים לכל המשפחה.

יורם חיים בירס: זה ציבור גדול מאוד של מאות אלפי אנשים.

יורם חיים בירס: הם היו רוצים, מסיבות שונות, בעיקר מסיבות של איכות לראות את התוצרים שלנו גם ב- - -

אופיר אקוניס: אבל כרגע אנחנו לא עוסקים באינטרנט.

יורם חיים בירס: היינו רוצים מאוד, והציבור שלנו היה רוצה מאוד לראות את התכנים שלנו באיכות גבוהה בערוצי טלוויזיה או כבלים למיניהם, וגם ב"עידן פלוס" ובכל דרך אפשרית.

יורם חיים בירס: אנחנו לא יכולים להיכנס אל תוך המערכת הזאת, היא מראש חסומה בפנינו בשל התעריפים.

אופיר אקוניס: דרך אגב, אם תקבל רישיון לטלוויזיה אוטומטית תיכנס.

דנה נויפלד: הוא לא יכול.

יורם חיים בירס: הרישיון הזה מותנה בסכומים שאיננו יכולים לשלם.

יורם חיים בירס: אנחנו הוכחה שאפשר להקים גוף תקשורתי מקצועי אמין, שיש לו קהל יעד שדורש אותו מאוד, אך הגוף הזה איננו מצליח לבוא לידי ביטוי בשום כלי תקשורת לאומי.

יורם חיים בירס: השתתפתי גם בוועדות שדנו ברדיו הדיגיטלי והייתי בכל מקום.

יורם חיים בירס: בכל מקום מדובר על כך שהפריפריה תקבל את הנתח שלה, אך משום מה כאשר מתחילים לספור את הערוצים שהם אף פעם לא רבים מדי, מקצים לערוץ 1 ולערוץ 2 ולערוץ 10 ולגלי צה"ל ולכולם את התדרים שלהם, והם גם נורא אוהבים לעבוד בכפולות ופעמים רבות לא מסתפקים בערוץ אחד, אז לפריפריה לא נשאר כמעט שום מקום שבו היא יכולה לבוא לידי ביטוי.

יורם חיים בירס: ואז גם תתחיל המלחמה האמיתית איך לממן גוף כזה, שהוא לא מסחרי, שהוא גוף אידיאולוגי שפועל כדי לתת שירות לציבור ורק על הבסיס הזה הוא קיים ואין לו עניין לפרסם גופים אחרים או להריץ מועמדים פוליטיים או לתמוך במישהו – איך הוא מביא לידי ביטוי את עצמו היום במדינת ישראל.

יורם חיים בירס: יש לנו הרגשה חזקה מאוד של חוסר-נחת, והייתי אומר אפילו תחושת קיפוח.

יורם חיים בירס: אני מדבר בשמם של המון גופים.

יורם חיים בירס: אני פונה לוועדה, לעומד בראשה ולכל הנוכחים שנמצאים כאן.

יורם חיים בירס: אני רואה שמתנהלת כאן עבודה מקצועית בסך הכול, עבודה מעניינת שתוקפת את הסעיפים בצורה מגוונת ומכל הכיוונים.

יורם חיים בירס: לפני הכול, יש היום סוגים שונים של צרכים במדינת ישראל והם לא ממומשים בפועל במפת התקשורת הלאומית.

אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את הרעיון של מעבר מזיכיונות לרישיונות, הרעיון הוא לפתוח את שוק התקשורת לבעלי רישיונות נוספים שיכניסו את השיח שלהם לטלוויזיה ואז נוכל לקיים את הדיון לגבי כניסתך ל-DTT, לטלוויזיה ולמקומות אחרים.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מהותו של החוק הזה.

חני לוז: הצעת החוק מחייבת תשלומים גבוהים שאינם בהישג ידם של גופים קטנים.

אופיר אקוניס: יש הגנות ינוקא.

אופיר אקוניס: משרד התקשורת מבין את זה בדיוק כמוכם ולכן מציע שיהיו אנשים חדשים שיפעילו את הדבר, עם הגנות ינוקא שהוא מציע בחוק הזה.

אופיר אקוניס: עדיין לא הגענו לזה.

חני לוז: ספציפית, הסעיפים שדילגנו עליהם כרגע, סעיף 58 למשל שקובע תכנים מסוימים שחייבים להיות משודרים, האיכויות שלהם והעלויות שלהם, הקביעות הללו מונעות משחקנים חדשים להיכנס לשוק.

חני לוז: אפשר להפיק תכנים איכותיים בעלויות נמוכות בהרבה.

חני לוז: החוק ימנע משחקנים חדשים, כמו ערוץ "מאיר" וכמו מר ירמי קדוש, להיכנס לשוק הזה.

חני לוז: החוק צריך לתת את סף המינימום הנדרש אך לא כולם צריכים להקיף הפקות בסדר גודל של ערוץ 2.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, באותן הגנות ינוקא יש תשובה.

אופיר אקוניס: יש על כך גם ביקורת רבה, שאת ההפקות שיצטרכו להפיק – היועצת המשפטית העירה על כך בישיבה הקודמת – מי שייכנס כמפעיל חדש, כבעל רישיון המחויבויות שלו יהיו פחותות בהרבה.

אופיר אקוניס: לכן נותנים לו את אותן הגנות ינוקא כדי להתניע את כניסתו.

אופיר אקוניס: אבל נדון בזה כאשר נגיע לסעיפים הרלוונטיים.

לאה ורון: צריך לשמור על רמה מסוימת של הפקות.

אתי בנדלר: בעצם מציעים כאן שהחובה תהיה נמוכה עוד מן המוצע בהצעת החוק.

אתי בנדלר: השאלה מה תנאי המינימום שניתן לקבוע.

אופיר אקוניס: עוד נדון בזה.

אופיר אקוניס: צריך להיות אינטרס מובהק שלכם שישדרו עוד חדשות.

נגה רובינשטיין: השאלה למה הם מחפשים מקום במסגרת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.

נגה רובינשטיין: הרי יש למשל רישיון מיוחד במסגרת הכבלים והלוויין.

יורם חיים בירס: כי התעריף של הכבלים והלוויין הוא מיליון ומשהו שקל לשנה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו חייבים להמשיך.

אופיר אקוניס: כאשר נגיע לסעיפים הרלוונטיים נוכל לדון לגופו של עניין.

יורם חיים בירס: אבל הוועדה מדלגת על סעיפים.

אופיר אקוניס: אז בישיבה הבאה.

טל רוזנפלד: סעיף 38 – תיקון סעיף 62א     "בסעיף 62א לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א), במקום "בעל זיכיון לא יתקשר" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה לא יתקשר" ובמקום "עם בעל זיכיון אחר" יבוא "עם בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה אחר או עם בעל רישיון לשידורי טלוויזיה אחר";     (2)	בסעיף קטן (ג) –      (א)	 ברישה, אחרי "סעיף 51(ג)" יבוא "סעיף 51א(י)";     (ב)	בהגדרה "בעל זיכיון", במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה" ובמקום "בעל זיכיון אחד" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה, אחד" ואחרי "בבעל זיכיון" יבוא "כאמור";     (ג)	אחרי ההגדרה "בעל זיכיון" יבוא:     "בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" – לרבות בעל עניין בו, ולרבות תאגיד בשליטתו של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, אחד או יותר, או של בעלי העניין בבעל רישיון כאמור, יחד או לחוד.

טל רוזנפלד: ";"     	הסעיף הזה עוסק באיסור התקשרות.

טל רוזנפלד: זה תיקון טכני של הוספת בעלי רישיון.

אופיר אקוניס: יש הערות?

אופיר אקוניס: אם לא, נצביע על הסעיף.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה     בעד סעיף 38 להצעת החוק (תיקון סעיף 62א לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין  נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 38 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 39 – תיקון סעיף 62ב     "בסעיף 62ב לחוק העיקרי –      (1)	בכותרת השוליים, המילים "בבעל זיכיון" – יימחקו;     (2)	במקום "בעל זיכיון" יבוא "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה" ואחרי "בעל הזיכיון" יבוא "או בעל הרישיון, לפי העניין";"     	זה תיקון טכני.

טל רוזנפלד: סעיף 40 – תיקון כותרת סימן ג'1 לפרק ד'     "בכותרת סימן ג'1 לפרק ד' לחוק העיקרי, במקום "הוצאה למימון" יבוא "מימון";"

אופיר אקוניס: סעיפים 39 ו-40 נתקבלו.

אופיר אקוניס: אלה סעיפים טכניים וחבל כל פעם להצביע בעד ונגד.

אופיר אקוניס: כאשר נגיע למהות נרחיב בוודאי את הדיון.

אופיר אקוניס: נדלג על סעיף 41 לבקשת שר התקשורת, שמעוניין להיות נוכח בדיון גם על הסעיף הזה.

טל רוזנפלד: סעיף 42 – הוספת סעיפים 62ה ו-62ו     "אחרי סעיף 62ד לחוק העיקרי יבוא:     "62ה.

טל רוזנפלד: שימוש בסכומים שהתקבלו בשל מימוש בטוחות     (א)	החל במועד המעבר, סכומים שהתקבלו בידי הרשות ממימוש ערבות או פיקדון כאמור בסעיף 33א(א)(3)(ב), ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג), אשר ישודרו בשידוריהם של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה.

טל רוזנפלד: (ב)	על אף האמור בסעיף קטן (א), המועצה רשאית לקבוע כי סכומים שהתקבלו בידי הרשות כאמור באותו סעיף קטן ישמשו בחלקם למימון הפקות מקומיות קנויות שאינן תכניות סוגה עילית, באופן האמור בסעיף קטן (ג) ובהתאם לכללים שקבעה המועצה, ובלבד שלדעת המועצה קיימים טעמים המצדיקים זאת.

טל רוזנפלד: (ג)	סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות כהגדרתן בתוספת הראשונה, בהתאם למבחנים שוויוניים שתקבע המועצה; על הגשת בקשות לתמיכה במוסדות כאמור והדיון בהן יחולו הוראות הנוהל כמשמעותו בסעיף 3א(ו) לחוק יסודות התקציב, בשינויים המחויבים.

טל רוזנפלד: (ד)	בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדרו תכניות שיצירתן או שהפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תכניות כאמור.

טל רוזנפלד: (ה)	המועצה תקבע כללים להכרה חלקית בסכומים ששימשו למימון הפקות כאמור בסעיפים קטנים (א) או (ב) ואשר שובצו בשידורי בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, לצורך עמידתו של בעל הזיכיון או בעל הרישיון האמור, לפי העניין, במחויבויותיו לפי הוראות סעיף 62ג.

טל רוזנפלד: (ו)	בסעיף זה, "הפקה מקומית קנויה" – הפקה מקומית כהגדרתה בתוספת הראשונה שהיא הפקה מקומית קנויה כהגדרתה בסעיף 58, העומדת בכללי המועצה שנקבעו לפי סעיף 60.

טל רוזנפלד: ""

אופיר אקוניס: תסבירי את זה בקצרה.

טל רוזנפלד: מדובר בכספי הערבות.

טל רוזנפלד: במידה והרשות השנייה מחלטת אותם במקום שמתבצעות הפרות לרשות השנייה עומדת האפשרות להחליט על הוצאה של לקוחות, ואחר-כך שיווק של התוכניות שיופקו בהמשך לאותן הקצאות של כספים במסגרת השידורים של הערוצים שתחת פיקוחה.

טל רוזנפלד: הרשות השנייה מוסמכת להוציא כללים ולפרסם אותם, שבמסגרתם ייקבע האם יש הכרה באותן תוכניות כחלק מחובות הפקות המקור של בעלי הרישיון, הכרה חלקית או איזה חלק שיהיה מהוצאת הכספים הללו כחלק מוכר.

אופיר אקוניס: יש הערות לסעיף הזה?

אופיר אקוניס: אין, לפיכך נאשר את הסעיף.

אופיר אקוניס: באמת מתמיה אותי שאין הערות.

דנה נויפלד: מאשרים כעת את סעיף 62ה.

שאול מגנזי: היכן ישודרו ההפקות הללו בסופו של יום?

נגה רובינשטיין: כתוב כדלקמן: "בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה או בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישדרו תוכניות שיצירתן או הפקתן מומנה לפי הוראות סעיף קטן (ג) בהתאם לכללים שקבעה המועצה בדבר שיבוץ תוכניות כאמור".

מנשה סמירה: אנחנו מבקשים הבהרות.

דנה נויפלד: זה סעיף שלכם.

מנשה סמירה: הסעיף שלנו, אבל הניסוח שלכם.

נגה רובינשטיין: הניסוח מתואם מילה במילה אתכם.

מנשה סמירה: מאחר והיועץ המשפטי שלנו לא נמצא, בואו נבדוק את זה.

מנשה סמירה: האם נתון לשיקול המועצה ולהכרעתה האם כספי החילוט יתורגמו להפקות שישובצו בחזרה בערוצים, או שמחויבים להעביר את זה למוסדות חוץ?

דנה נויפלד: אתה מדבר לא על הסעיף הזה אלא על הסעיף הבא.

נגה רובינשטיין: סעיף 62ה דן בכספי הערבות המחולטים שלגביהם הרשות השנייה – אך ורק הרשות השנייה, שום גוף אחר לא קובע את הכללים, רק הרשות השנייה קובעת את הכללים איך זה מופק, איך זה משודר ואיזה חלק מזה מוכר.

נגה רובינשטיין: השאלה שלך מתייחסת לכספי ה-bid.

מנשה סמירה: לא, השאלה שלי מתייחסת לסעיף קטן (ג).

נגה רובינשטיין: אתה מתכוון לכללים שנקבעים.

מנשה סמירה: האם הכללים מחייבים אותי?

מנשה סמירה: האם יש לי חופש תמרון, או שאני חייב להחליט שזה יוצא החוצה לפי סעיף קטן (ג)?

נגה רובינשטיין: אתה חייב להחליט שזה יוצא החוצה.

דנה נויפלד: גם היום אתה מוציא את זה החוצה.

מנשה סמירה: כשאני מדבר על הוצאה החוצה, הכוונה דרך מוסדות.

אופיר אקוניס: אולי תתני לנו דוגמאות למוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה.

מנשה סמירה: זה לא קיים היום.

נגה רובינשטיין: היום אין להם בכלל אפשרות כזאת.

דנה נויפלד: יש להם.

דנה נויפלד: הם עושים היום מכרזים.

דנה נויפלד: הוא צודק.

דנה נויפלד: זה שינוי.

מנשה סמירה: יש כאן שינוי של המצב הקיים ואנחנו מבקשים להשאיר את המצב הקיים על כנו.

מנשה סמירה: במצב הקיים, בחילוט ערבויות שנובע מהפרות ומאי-עשייה הכסף נלקח ומוּצא במכרזים ליוצרים עצמאיים ולאחר מכן הרשות משווקת את זה לשידור.

מנשה סמירה: לכן אנו סבורים שיש כאן הרעה של המצב.

נגה רובינשטיין: הרעה באיזה מובן?

דנה נויפלד: השימוש שהוא עושה היום נוגע עד ל-2%.

דנה נויפלד: זה 12 מיליון שקל.

דנה נויפלד: כאן מדובר על דבר מצומצם בהיקף שלו.

מנשה סמירה: אל תהיי העורך הראשי.

דנה נויפלד: להיפך, אני לא רוצה שאתה תהיה העורך הראשי.

אתי בנדלר: סליחה, אתם מנהלים כאן ויכוח פנימי שאנחנו לא מצליחים לעקוב אחריו.

מנשה סמירה: נציגת משרד המשפטים מטעה כאן.

דנה נויפלד: בכל הכבוד, אני מבקשת שתחזור בך מן הדברים, כי החיוך לא נקלט בפרוטוקול וגם סימן השאלה לא נקלט בו.

מנשה סמירה: תרשי לי בבקשה.

מנשה סמירה: זה לא שידורי הרשות, לכן זה לא במניין ה-2%.

מנשה סמירה: אלה שידורים שהזכיין צריך היה לבצע ועל רקע של הפרה זה חוזר.

מנשה סמירה: נא לא להתבלבל ולא לבלבל.

דנה נויפלד: זה בדיוק מה שאמרתי.

אופיר אקוניס: מר סמירה, החקיקה הזאת נוסחה על דעתך או בהתייעצות אתך?

מנשה סמירה: לא כולה.

מנשה סמירה: התשובה היא לא.

מנשה סמירה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לבדוק את זה עם משרד התקשורת כי יש כאן איזו אי-בהירות.

מנשה סמירה: אני מבקש להשאיר את זה לבחינה עם משרד התקשורת ולשמוע גם את הזכיינים.

אופיר אקוניס: אינני יודע אם הבחנת, אבל כשסיימו לקרוא את הסעיף שאלתי אם מישהו רוצה להעיר ונדהמתי כאשר אף אחד לא הגיב.

אילאיל לבנת: עיכלנו את הארוחה ...

אופיר אקוניס: לכן השהיתי את האישור ב-5 שניות.

אופיר אקוניס: היחידים שלא נמצאים בתרדמת הם כנראה אני ביחד עם הצוות המקצועי שמלווה אותי.

מנשה סמירה: אני לוקח את האחריות על ההשהיה במתן התגובה.

נגה רובינשטיין: אני מציעה שתיקח את דבריך בחזרה בעניין ההטעיה.

מנשה סמירה: היתה הטעיה לא בכוונת מכוון.

מנשה סמירה: זה לא חלק ממניין 2%.

נגה רובינשטיין: לא היתה כאן שום הטעיה.

אילאיל לבנת: זה לא רלוונטי לשידורי הרשות.

מנשה סמירה: לחשב את הדברים ולכלול אותם בתוך מניין ה-2%?

מנשה סמירה: זה לא משידורי הרשות, אני מצטער.

אילאיל לבנת: אפשר לקבל הסבר מה הכוונה ב"מוסדות ציבור" והאם זה הולך בעצם גם בכבלים ובלוויין?

אופיר אקוניס: אני מבקש שתסבירו, לבקשתו של מר סמירה והיועצת המשפטית של "רשת" ונציגת "קשת", מה הכוונה בסעיף קטן (ג): "סכומים כאמור בסעיף קטן (א) יועברו לתמיכה במוסדות ציבור".

נגה רובינשטיין: הסעיף שמופיע כאן עלה גם בוועדת מרדכי ובהצעת החוק על הזיכיונות.

אופיר אקוניס: אני מזכיר לכם שנאמר כאן פעמים רבות שוועדת מרדכי איננה תורה למשה מסיני.

אופיר אקוניס: העובדה שזה עלה בוועדת מרדכי לא עושה עליי רושם.

דנה נויפלד: היו שותפים לוועדה עוד אנשים שנוכחים כאן בחדר, זה הכול.

מנשה סמירה: זאת הפעם הראשונה שהעניין הוזכר.

אופיר אקוניס: כי היינו בפגרה, כי לא היינו כאן מאז תחילת חודש אוגוסט.

נגה רובינשטיין: יש כאן כמה סוגיות שנוגעות לסעיף.

נגה רובינשטיין: לא טריוויאלי שגוף שמפקח על הגופים המשדרים הוא גם הגוף שמחליט באופן בלעדי איך הכספים יוצאים, למי הם יוצאים, על-פי אילו קריטריונים הם יוצאים, איך זה ישודר ואיך זה יוכר.

נגה רובינשטיין: חלק גדול משרשרת המזון שתיארתי עכשיו נשאר בידי הרשות השנייה, אולם יש מקטע מסוים שבעיני הממשלה נכון שלא יהיה בידי הרשות השנייה.

נגה רובינשטיין: לא כי זאת הרשות השנייה, אלא מכיוון שצריכה להיות איזו הפרדה בין רגולציה, בין פיקוח ובין הקצאה של כספים והחלטה על דרך שימוש בכספים, במיוחד אם הכספים חוזרים לגופים המפוקחים.

נגה רובינשטיין: אכן היה קיים הסדר שלגבי סכומים מסוימים – ורלוונטי מאוד היקף הסכומים – לרשות השנייה היתה סמכות מלאה.

דנה נויפלד: ונשארת לה סמכות מלאה.

נגה רובינשטיין: סמכות מלאה ביחס להקצאת הכספים ודרך השימוש בהם.

נגה רובינשטיין: הסמכות הזאת היתה ונותרה על כנה.

נגה רובינשטיין: יחד עם זה, השאלה האם נכון שהסדר שמתייחס להיקף כספים מצומצם מאוד ימשיך ויחול על מערכת שונה לחלוטין של כספים, שיכולה להגיע לעשרות או למאות מיליוני שקלים של כספי החילוטים לאורך שנים.

נגה רובינשטיין: כלומר האם כאשר מדובר על סכומים כל-כך גבוהים לא נכון להכניס כללים רוחביים בדבר האופן שהכספים צריכים להיות מוקצים ודרך השימוש בהם.

נגה רובינשטיין: כאשר לרשות השנייה יש יותר מיד ורגל, שתי ידיים ושתי רגליים בכל התהליך השאלה אם הדבר הזה לא נכון.

נגה רובינשטיין: סברנו שאיזון נכון הוא לא להוציא לגמרי את האפשרות שהרשות שנייה תקבל החלטה על אופן השימוש בכספים.

נגה רובינשטיין: יחד עם זה, סברנו שנכון, מכיוון שמדובר בהיקף סכומים משמעותי מאוד, ומדובר בחילוט של כספים שגם הוא לא פעולה שכולה טריוויאלית, סברנו שנכון יהיה לקבוע כללים רוחביים, כללים מוכרים ביחס לדרך הקצאת הכספים.

דנה נויפלד: באופן שמקובל גם בכל משרדי הממשלה, שכאשר רוצים להוציא כספים לגורמים פרטיים עושים מבחני תמיכה.

דנה נויפלד: זה לא דבר מופרך אלא דבר שקיים באופן רוחבי.

דנה נויפלד: הרשות השנייה תקבע את הכללים לפיהם הכספים יחולקו לגורמים שאחר-כך יעסקו ביצירה עצמה.

לאה ורון: מה היתה דרך ההתנהלות שקדמה לסעיף המוצע בחוק?

לאה ורון: ביקש מר סמירה להשאיר את המצב על כנו.

לאה ורון: מה עשיתם בכספים שהתקבלו בעבר?

דנה נויפלד: כמה כסף חוּלט?

מנשה סמירה: מאז הקמת הרשות השנייה, מאז הקמת הערוצים המסחריים זה פעל במנגנון ברור מאוד ונקי שנבחן כמה וכמה פעמים על-ידי מבקר המדינה וגופים אחרים.

מנשה סמירה: השיטה היא הוצאת כספים החוצה בשיטה הרבה יותר טובה מאשר תמיכות, בשיטה של מכרזים בפני גופים עצמאיים.

מנשה סמירה: יוצרים עצמאיים, קטנים וגדולים, במכרזים ברורים ושקופים.

מנשה סמירה: זה טוב בהרבה מן השיטה המוצעת של תמיכות, עם כל המנגנונים המסורבלים של התמיכות.

מנשה סמירה: יתרה מכך, ההצעה הזאת באה להתמודד עם בעיה שלא היתה.

מנשה סמירה: נכון שעל ה-bid יש לנו ויכוח.

מנשה סמירה: כאשר נגיע ל-bid נדבר עליו.

מנשה סמירה: אבל למה היום לשנות דבר שעבד ומתפקד?

מנשה סמירה: יש כאן סוג של השחלת מנגנון מסורבל מבחינת אכיפה.

מנשה סמירה: כאשר הזכיין אינו מבצע היקף מסוים ומחלטים לו כדי להחזיר זאת למסך, עכשיו נוסיף כאן מנגנון מסורבל ועוד כמה לקטורים ובעלי עניין בדרך ועוד כמה תקורות בדרך עד אשר זה יחזור בחזרה למסך?

מנשה סמירה: הרי מה יעשה המוסד שמקבל ממני תמיכה?

מנשה סמירה: הוא צריך לצאת למכרז.

אופיר אקוניס: יש רשימה של מוסדות הציבור?

אופיר אקוניס: אני קורא את הנוסח שהממשלה מציעה: "מוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה ...".

אופיר אקוניס: יש רשימה כזאת?

אופיר אקוניס: זאת רשימה סגורה?

דנה נויפלד: לא, אין שום רשימה סגורה.

אופיר אקוניס: מי נכלל ברשימה הזאת?

אופיר אקוניס: מי קובע אותה?

אופיר אקוניס: האם "הפקות המזרח" נכללת ברשימה הזאת?

דנה נויפלד: אין רשימה כזאת.

מנשה סמירה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שתתן לנו לבדוק את הנושא.

מנשה סמירה: ייתכן שמכיוון שהיועץ המשפטי שלנו התחלף לא הכול ברור.

מנשה סמירה: הנוסח הפתיע אותנו קצת.

מנשה סמירה: לגבי ה-bid ידענו שיש מחלוקת, אבל לגבי השוטף היתה לנו הפתעה.

מנשה סמירה: אני מבקש שנערוך בדיקה עניינית של הנושא הזה.

אילאיל לבנת: אשמח לקבל תשובה לשאלתי.

אילאיל לבנת: מעבר לכך שאין רשימה סגורה, שאלתי אם זה יכול להגיע לבעלי הרישיונות.

נגה רובינשטיין: לבעלי הרישיונות?

נגה רובינשטיין: בשלב הזה לא.

נגה רובינשטיין: לא ל"הוט" ו"יס".

נגה רובינשטיין: הסיפור של "הוט" ו"יס" נכנס במסגרת כספי ה-bid.

דנה נויפלד: זה מופיע בסעיף 62ו.

נגה רובינשטיין: כספי החילוט על ההפרות שלכם מחולקים ביניכם ובין - - -.

דבורה קמחי: אם הכספים יעברו לקרנות למשל, איך תוודאו שהם יועמדו לשידור בערוצים שלנו ולא ב"הוט" ו"יס"?

דבורה קמחי: האם יש לכם בכלל שליטה על זה?

אילאיל לבנת: מי אמר בכלל שזה יופק?

נגה רובינשטיין: תיאורטית הם יכולים להעביר את זה גם לפריפריה.

אופיר אקוניס: העובדה שאין רשימה מטרידה אותי.

אופיר אקוניס: מה הם המוסדות הללו?

אילן אבישר: אני מניח שהכוונה לקרנות הקולנוע.

דנה נויפלד: או קרנות אחרות.

דנה נויפלד: יש כמה קרנות שיכולות לקום עכשיו.

אופיר אקוניס: אגב, בכמה כסף מדובר, בערך?

אילן אבישר: עליתי על זה תוך כדי הדיון ולכן התעכבנו קצת.

אילן אבישר: יש כמה אופציות.

אילן אבישר: זאת הצעה אחת שעלינו לבדוק אותה, אבל בהחלט אפשר לשלב בין שני הדברים ולתת למועצה אפשרות להחליט או לבחור להעביר סכומים מסוימים לקרנות אם נגיע למסקנה שמדובר בסכומים גדולים וכי פועלת קרן מקצועית ומיומנת שיכולה להוציא את הכסף בצורה טובה יותר מהמנגנונים שיש לנו.

אילן אבישר: כרגע יש כאן מבחינתנו שינוי משמעותי במצב הקיים ולכן לפני שעושים את השינוי הזה כדאי לבדוק אותו פעם נוספת בצורה יסודית מאוד.

ירמיהו קדושי: עד היום היה מצב לא מאוזן ואסור שהוא יימשך.

אופיר אקוניס: מה שמוצע כאן עדיף מבחינתך?

ירמיהו קדושי: כאשר הרשות השנייה חילקה את הכספים הללו הם הגיעו תמיד לאותם יוצרים ומעולם לא הגיעו אלינו, לאמנים שלנו וליוצרים מהפריפריה.

אופיר אקוניס: המצב החדש מיטיב אתכם?

קריאה: איך זה יגיע עכשיו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי את ההערה.

ירמיהו קדושי: יש קבוצה קטנה של יוצרים שמשתלטים על הכסף הזה בכל דרך אפשרית.

ירמיהו קדושי: אין כל גיוון תרבותי בטלוויזיה.

ירמיהו קדושי: הטלוויזיה לא מגוונת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה צודק.

ירמיהו קדושי: כרגע הכספים הללו שנמצאים בשוק לא מגיעים לציבור מזרחי, לא מגיעים לציבור רוסי, לא מגיעים לציבור אתיופי, לא מגיעים לציבור דתי או לציבור אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בזה אפשר לטפל בכללים, לקבוע שהרשות השנייה תעביר את הכסף לציבור דוברי רוסית, דוברי תימנית וכולי.

ירמיהו קדושי: אני סבור שרגולטור לא צריך לשלוט בכספים.

ירמיהו קדושי: הכספים הללו צריכים לעבור או לאוצר המדינה או לפתוח קרן ליצירה.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: אני מבקש לשאול גם את היועצת המשפטית.

אופיר אקוניס: נניח שאנחנו רוצים, כפי שהתווכחנו כאן ארוכות בישיבה בתחילת הקיץ, לרווח קצת את השיח הציבורי.

אופיר אקוניס: האם הניסוח הזה מרווח קצת את השיח הציבורי בישראל?

אופיר אקוניס: אני שואל אם המנגנון יביא לכך.

אתי בנדלר: נשאלו כאן שתי שאלות.

אתי בנדלר: קודם כול, שאלה היועצת המשפטית של "רשת" כיצד אנו יודעים שהתוכניות שיופקו ישובצו רק בשידוריהם של בעלי הזיכיון ולא של בעלי הרישיונות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת השאלה שרציתי לשאול, גברתי היועצת המשפטית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא הבנתי למה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי אני רוצה להעביר את זה לרשות השידור?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לדעת למה הכסף צריך לחזור אליהם אם הם עשו הפרה שהביאה לחילוט ומדוע אני צריכה עכשיו לעשות תוכנית ולהחזיר את הכסף אליהם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

אתי בנדלר: אסביר מה אני מבינה מתוך הכתוב.

אתי בנדלר: משבוצעה הפרה על-ידי בעל זיכיון או בעל רישיון, כאשר הוא לא שידר את מה שהיה צריך לשדר מחלטים לו כספים.

אתי בנדלר: עם הכספים הללו מפיקים תוכניות ומחזירים את זה למסך באותו מקום שבו זה צריך היה להיות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל החילוט תמיד זול ונמוך יותר מן הסכום שהם חייבים.

אתי בנדלר: לא, ממש לא.

דנה נויפלד: החילוט יהיה בהיקף המחויבות.

אתי בנדלר: כדי שלא ישתלם להם לעשות את זה, כי במקום להפיק לבד אז מקסימום יחלטו להם ערבויות ואז יחזירו את זה למסך, אז יש כאן את סעיף קטן (ה), הקובע כי המועצה תקבע כלים להכרה חלקית.

אתי בנדלר: זאת אומרת, לא יכירו להם במאה אחוז של הוצאת הכספים אלא רק בחלק מן הסכום, כך שההפרה לא תהיה משתלמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה את העונש הזה, שאנחנו בסוף מחזירים להם.

אתי בנדלר: קודם כול, מחזירים את זה בהתאם לסעיף קטן (א).

אתי בנדלר: עו"ד ניר ימין הפנה את תשומת לבי לזה, לא שמתי לב.

אתי בנדלר: אקרא מתוך הכתוב: "אשר ישודרו בשידוריהם של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה ובעל רישיון לשידורי טלוויזיה".

אתי בנדלר: כלומר, זה לא יילך לשום גורם חיצוני אחר אלא לאותם גופים שהפרו.

אתי בנדלר: דבר שני, כדי שההפרה לא תהיה משתלמת המועצה תצטרך לקבוע כללים באופן שתהיה רק הכרה חלקית בסכום.

אתי בנדלר: לא מאה אחוזים של הסכומים שיחולטו ושבעזרתם יופקו תוכניות יוכרו לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: באשר לעצם המנגנון, אני לא מכירה מספיק את המנגנון שהופעל עד היום על-ידי הרשות השנייה.

אתי בנדלר: אני יכולה לומר שהמנגנון המוצע כאן מקביל בעצם לכל הקצאת כספים לתמיכה במוסדות ציבור לפי חוק יסודות התקציב, סעיף 3(א) אם אני זוכרת נכון.

אתי בנדלר: זה מנגנון שבזמנו, אחרי הרבה מאוד חלוקת כספי תמיכות, כאשר גופים עמדו מחוץ לוועדת הכספים או מחוץ למשרדים אחרים כדי לקבל תמיכות - - -

אופיר אקוניס: את מדברת על כספים ייחודיים?

אתי בנדלר: בוודאי.

אתי בנדלר: נקבע מנגנון שוויוני בנוסח הזה לחלוקה של כספים כדי להבטיח שגופים רבים ככל היותר שעונים על דרישות מסוימות לפי מבחנים אחידים ושוויוניים שנקבעו יקבלו מאותם כספים.

אתי בנדלר: אני יכולה לומר שהסעיף הזה על פניו מאפשר פלורליזם, מבטיח איזו חלוקה שוויונית ורחבה.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לומר שמה שהופעל עד כה לא טוב, כי אני פשוט לא מכירה.

אתי בנדלר: ייתכן שזה פעל מצוין, אבל הנוסח הזה מבטיח שוויוניות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: "רשת" ו"קשת", אני מבינה שאתם המומים מן השאלה שלי.

קריאה: בכלל לא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אני לא מבינה משהו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש פה עונש בשל העובדה שזכייניות לא עומדות בכללים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: צריך לחלט את הכסף, לצורך העניין לשים אותו עכשיו מצידי אפילו בסל התרופות, ולהגיד לכם: "חמודים, עכשיו גם תכניסו עוד כסף אל תוך הערבויות וגם תעמדו בכללים".

אופיר אקוניס: את מדברת על קנס.

אופיר אקוניס: זה דבר אחר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה אם זה עונש או דבר אחר.

אילאיל לבנת: אפשר לנסח את זה בצורת קנס.

דנה נויפלד: זה ממש לא קנס.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', אם את רוצה אפשר להוסיף.

אופיר אקוניס: זה לא מנגנון של קנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להוסיף, כי ההעברה לסל התרופות מצאה חן בעיניי.

אופיר אקוניס: מי שמרוויח כאן זה הציבור, המפיקים למיניהם.

אתי בנדלר: אני רוצה לומר באופן כללי שבכלל ערבויות נדרשות להבטחת קיום התחייבות, כדי שאם לא יקיימו התחייבות יהיה מקור כספי כדי לבצע את ההתחייבות שלא עמדו בה.

מנשה סמירה: אדוני יושב-ראש הוועדה, ערבות היא לא עונש אלא היא השלמת החסר.

מנשה סמירה: על ההפרה אנחנו מטילים סנקציות נפרדות, למשל עיצום כספי.

נגה רובינשטיין: בחילוט, ככלל, ברירת המחדל במדינה היא שהכספים הולכים לאוצר המדינה.

נגה רובינשטיין: אבל במקרה של הרשות השנייה, על מנת לקדם את היצירה הישראלית ועל מנת שהציבור ירוויח – ואגב גם בעלי הזיכיונות והרישיונות מרוויחים מזה כי התוכניות חוזרות אליהם למסך – יש איזה חריג לכלל שהכספים הולכים לאוצר המדינה והחילוט הולך להפקות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואם אני מחליטה שהחילוט הזה יילך מחר לרשות השידור?

אופיר אקוניס: פורום הפקות המזרח או הפורום של מר בלייר הם "מוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות"?

אופיר אקוניס: זה נוסח הסעיף.

אופיר אקוניס: אני מצטט.

דנה נויפלד: הם לא מוסד.

דנה נויפלד: יש buffer באמצע.

אופיר אקוניס: מה ה-buffer הזה?

אופיר אקוניס: הרעיון שלכם נכון אבל הניסוח בעייתי במקצת ולא מובן.

דנה נויפלד: אני רוצה להבהיר.

דנה נויפלד: קודם כול, אני רוצה להתנצל על הטון שהגענו אליו.

מנשה סמירה: גם אני מתנצל.

דנה נויפלד: מר מנשה סמירה ואני מגיעים לסוף הוויכוח ישר על ההתחלה, אז אני מתנצלת כבר עכשיו.

דנה נויפלד: אני רוצה להגיד לפרוטוקול שאין טענה או רבע טענה בדבר מה שהרשות השנייה עושה.

דנה נויפלד: היא מפעילה את סמכויותיה לפי סעיף 48 ואין רבע טענה בעניין הזה.

דנה נויפלד: הניסיון ליצור כאן מודל מסודר יותר מן הקיים היום, במובן הזה שאנו מקווים עד מאוד – קודם כול אנחנו מקווים שבכלל לא יהיו הפרות והסעיף הזה יהיה אות מתה, זאת תקוותנו.

שאול מגנזי: אתם רוצים "לייבש" את המוסדות.

דנה נויפלד: אנחנו מקווים מאוד שהסעיף הזה באמת לא יופעל, כי משמעו שהיו הפרות.

דנה נויפלד: בעולם של הפרות קודם כול נפגע הציבור, שהמסך שלו נפגע מכיוון שכנראה הופרה חובה לקיים הפקות באיכות גבוהה.

אופיר אקוניס: זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: אבל תחשבו על העתיד, לא על העבר.

דנה נויפלד: עכשיו השאלה מה אנחנו עושים עם הכספים שחולטו.

דנה נויפלד: הסעיף הזה למעשה משלב מודלים שקיימים לדוגמה בחוק הקולנוע.

דנה נויפלד: אומרים: המדינה רוצה לחלק כסף, אבל הפקיד, או המדינה בעצמה, או השרים, מרחיקים אותם קצת מן היוצרים או ממי שמקבל את הכספים.

דנה נויפלד: למה?

דנה נויפלד: כי אנחנו לא רוצים את המעורבות שלהם בתוכֵן.

דנה נויפלד: אנחנו אומרים: לא נעסוק בזה.

דנה נויפלד: אנחנו נקבע מבחנים שוויוניים איך הכספים הללו מחולקים.

דנה נויפלד: באמצע יעמדו אותם גופים, כמו לדוגמה בעניין הקולנוע יש לנו את קרנות הקולנוע.

דנה נויפלד: כאן זה לא בהכרח קרן הקולנוע.

דנה נויפלד: ייתכן שתקום עכשיו קרן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה מה שלדעתי צריך לעשות.

דנה נויפלד: יכול להיות שיוצרים ייצרו קשר עם קרנות שיוקמו ושיחלקו את הכספים.

דנה נויפלד: בסוף הדרך זה מגיע ליוצר, אבל יש חוצץ (buffer) באמצע שהוא שמחלק.

לאה ורון: הקרן שתוקם תצטרך משאבים של תקורה והנהלה והוצאות.

דנה נויפלד: יש קרנות כאלה שפועלות כבר היום.

דנה נויפלד: גם אם זה היה נעשה ברשות השנייה מישהו היה צריך לעשות את הדבר הזה.

דנה נויפלד: תקורה או מנגנון בכל מקרה צריך שיהיו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל יש כבר קרן לקולנוע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה אני לא יכולה להעביר את הכסף הזה ישר לקרן הקולנוע?

רני בלייר: זה קולנוע ולא טלוויזיה.

דנה נויפלד: קרן הקולנוע, לצורך העניין, תוכל להרחיב את פעילותה.

דנה נויפלד: כרגע היא עוסקת אך ורק בקולנוע.

דנה נויפלד: דרך אגב, היא עושה גם סרטי טלוויזיה.

דנה נויפלד: קרן הקולנוע תוכל להרחיב את פעילותה ולעסוק גם בחלוקת כספים לסדרות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מרגישה כרגע שאנחנו כותבים סתם סעיף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה שיהיה ברור לאן הכסף הזה הולך ומי מטפל בו, ומי מפקח.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה הבעיה עם הרשות השנייה?

אופיר אקוניס: לא הבנתי עד הסוף את המונח "מוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה ...".

אופיר אקוניס: אתה רוצה לסבר את אוזני?

רני בלייר: הנפגעים העיקריים מחילוט של כסף הם היוצרים שהיו אמורים לייצר את המסך.

אופיר אקוניס: הנפגע הוא קודם כול מי שמחלטים ממנו.

רני בלייר: לא.

אופיר אקוניס: הבנתי, אתה אומר מה היא סיבת החילוט.

רני בלייר: במשך 3 שעות לא דיברתי, תנו לי 5 שורות.

רני בלייר: הנענש העיקרי מחילוט מסוג זה, אם הוא לא חוזר למסך, הוא היוצר שהיה אמור לייצר את היצירה שלא יוצרה.

אתי בנדלר: סליחה, הנענש העיקרי הוא ציבור הצופים.

רני בלייר: ציבור הצופים ואיכות המסך.

רני בלייר: אם נקבעים חוקים בעניין הזה, אנחנו מבקשים שהחוקים והכללים הללו ייקבעו כך שהכסף הזה יחזור להפקות המקור כדי לשמור על איכות המסך.

דנה נויפלד: זאת הכוונה.

דנה נויפלד: זה כתוב בסעיף קטן (א).

אתי בנדלר: בסעיף קטן (א) כתוב שהסכומים שהתקבלו "ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תכניות סוגה עילית".

רני בלייר: יש לי הרגשה שהסעיף הזה לא מספיק מדויק כך שכספים יכולים להיות מועברים גם למקומות אחרים, ולא סתם אני אומר את זה.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית צודקת לגבי הנוסח של סעיף קטן (א).

אופיר אקוניס: התקדמנו לסעיף קטן (ג) ושם נוצר הוויכוח, אבל בסעיף קטן (א) אומרת הממשלה: "ישמשו למימון הפקות מקומיות קנויות שהן תכניות סוגה עילית".

טלי גורן: מי קובע?

אופיר אקוניס: מועצת הרשות השנייה.

אופיר אקוניס: לאחרונה יש ויכוח על הסוגה העילית.

אילן אבישר: כאשר אנו ניגשים לנסח כללים לגבי הקצאה של הכספים, המנגנון המוצע נראה לי מסורבל מאוד.

אילן אבישר: נעמוד במצב שנצטרך להחליט על כללים לפיהם מקצים את הכספים למוסדות ציבור ולקבוע שיקצו את הכספים להפקה מקורית.

אילן אבישר: לפי מה נעשה את זה?

אילן אבישר: מישהו יצטרך לתת לתת לנו תוכנית קונקרטית.

אילן אבישר: נניח שיש הפרה של סדרת טלוויזיה או של דרמה או של סרטים דוקומנטריים.

אילן אבישר: כאן כאשר אנחנו באופן ישיר יכולים לבדוק הצעות שמשלימות את הדבר החסר, אם חסרות סדרות דוקומנטריות אז יועבר כסף לסדרות דוקומנטריות.

אילן אבישר: הנוסח המוצע כאן אומר: לא.

אילן אבישר: תבדקו את כל הגופים המוצעים ותחליטו מי מהם יכול להציע את ההפקה המתאימה לחילוט שמתאים להפרה הזאת.

אילן אבישר: הם עכשיו מצידם יעשו איזשהו beading, יקבלו הצעות, יגישו לנו, כנראה, את ההצעות הקונקרטיות לשימוש בכספי החילוט הזה ואנחנו נצטרך לחשוב למי אנחנו מעבירים את זה.

אילן אבישר: במילים אחרות, המנגנון המוצע יהיה מסורבל מאוד וייצור עוד כמה שלבים באמצע.

אילן אבישר: כל זה יהיה על חשבון היעילות של המערכת.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם על שהארתם את עינינו לגבי סעיף 62ה.

אופיר אקוניס: אני מציע שתהיו בהידברות גם עם היוצרים וגם עם הזכייניות, עם מי שאתם רוצים, ותביאו לנו נוסח קונקרטי יותר לישיבה הבאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כשדובר כאן על נושא הפריפריה, על מסך שלא די מקבל את כל הגיוון של האוכלוסייה בישראל, השאלה איך דווקא מן הכספים של החילוט יילך יותר ליצירה בפריפריה עצמה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני זורקת כאן איזה רעיון, שאולי גם היוצרים יהיו מן הפריפריה.

נגה רובינשטיין: יש בשביל זה את הכללים של הערוץ השני.

מנשה סמירה: הפריפריה לא צריכה לבוא לידי ביטוי מכספי חילוט וענישה.

מנשה סמירה: הפריפריה צריכה לבוא לידי ביטוי בדרך המרכזית.

דנה נויפלד: היא צודקת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מדברת על יוצרים שחיים בפריפריה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא יוצרים שגרים ברוטשילד פינת דיזינגוף.

מנשה סמירה: צריך ללכת עם זה בדרך המלך.

לאה ורון: זה גם דרך המלך.

מנשה סמירה: ואם לא יהיו חילוטים אז הפריפריה לא תקבל כסף?

לאה ורון: זה בנוסף.

דנה נויפלד: לא, אבל אם כבר יש כספים הרי שיועברו גם לפריפריה.

מנשה סמירה: צריך לתת לפריפריה.

מנשה סמירה: צריך לטפל בזה בכללים.

אילן אבישר: אני הייתי שם את הכסף שלי על הרגולטור יותר מאשר על הקרנות הקיימות כדי להבטיח יותר גיוון ויותר השקעה בפריפריה.

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אילן אבישר: יש לנו תפיסה מסוימת.

אילן אבישר: אנחנו מייצגים אותה בכללים ונלך לכיוונים האלה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בעניין הזה ננסה לקבוע נוסח טוב יותר.

אופיר אקוניס: הרעיון, בגדול, טוב.

אתי בנדלר: ביקשתי לבדוק בינתיים מהי ההגדרה "מוסד ציבור" בסעיף 3(א) לחוק יסודות התקציב.

אתי בנדלר: "מוסד ציבור" הוא "גוף שאינו מוסד ממוסדות המדינה, הפועל למטרות של חינוך, תרבות, דת, מדע, אמנות, רווחה ...

אתי בנדלר: או מטרה דומה".

דנה נויפלד: כאן מדובר על גופים שמטרתם אחרת: "קידום ועידוד יצירה והפקה של הפקות מקומיות".

אתי בנדלר: כאן מדובר במוסדות ציבור שבין מטרותיהם קידום ועידוד יצירה.

אתי בנדלר: כאן יש דבר מצומצם יותר, אבל חסרה כאן הגדרת "מוסד".

אתי בנדלר: אני מבקשת שכאשר תבדקו שוב את העניין הזה תכללו גם הגדרה של "מוסד", שיהיה ברור שמדובר בגוף שאינו מוסד ממוסדות המדינה.

אתי בנדלר: זה חסר כאן.

מנשה סמירה: ערוץ 99 הוא מוסד כזה?

אתי בנדלר: אין לנו כאן הגדרה.

דנה נויפלד: נבדוק את זה.

אופיר אקוניס: ההגדרה תחודד.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם מאוד.

אופיר אקוניס: גברתי מנהלת הוועדה, אם ב-14 באוקטובר לא נסיים אז נסיים ב-17 באוקטובר.

אופיר אקוניס: דחינו את הדיון שהיה אמור להתקיים ב-10 באוקטובר ל-14 באוקטובר וב-17 באוקטובר תהיה ישיבה מסכמת.

אופיר אקוניס: חלק מן הדברים שנשארו פתוחים לא מחייבים את נוכחות השר.

אופיר אקוניס: לצורך הדיון בדברים המרכזיים שבמחלוקת אנו צריכים את השר.

אופיר אקוניס: נקיים ישיבה ארוכה.

נגה רובינשטיין: אולי לדיון ב-17 באוקטובר יישארו הדברים שהם פחות בעייתיים.

אתי בנדלר: סעיף 42, שמתקן את סעיף 62 לחוק העיקרי, לא מאושר בשלב זה.

אופיר אקוניס: בשבוע הזה עלינו לסיים את הדיון בדברים רבים שנמצאים במחלוקת, כולל העניין הזה ועניינים אחרים שדילגנו עליהם.

אופיר אקוניס: אני מקווה לסיים הכול השבוע, עד ליום חמישי ב-10:00 בכפר המכבייה.

טל רוזנפלד: סעיף 43 – תיקון סעיף 63     "בסעיף 63(ד) לחוק העיקרי, אחרי "חברת החדשות" יבוא "שמשדרת את שידורי החדשות של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: "     	זה תיקון טכני כדי להחיל את הסעיף רק על בעלי זיכיון.

טל רוזנפלד: אחר-כך יהיה סעיף דומה על בעל רישיון.

אופיר אקוניס: יש הערות לסעיף?

אופיר אקוניס: אם לא, סעיף 43 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 44 – תיקון סעיף 63א     "בסעיף 63א לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א), במקום "בערוץ 2" יבוא "של בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה בערוץ 2";     (2)	בסעיף קטן (ב)(1), במקום "בערוץ השלישי" יבוא "של בעל זיכיון לשידורי טלוויזיה בערוץ השלישי";     (3)	אחרי סעיף קטן (ב) יבוא:     "(ג)	שידורי החדשות של בעל רישיון לשידורי טלוויזיה ישודרו באמצעות חברת חדשות, שתוקם ותפעל לפי הוראות סימן זה, ובהתאם לרישיון שהעניקה לה המועצה; דינה של חברת החדשות כאמור כדין כל בעל רישיון אחר לשידורי טלוויזיה, למעט לעניין סעיפים 34, 35א, 37, 51א, 51ב, 52, 60, 62ה ו-62ו.

טל רוזנפלד: ""

אופיר אקוניס: לא עסקנו בשידורי החדשות.

אופיר אקוניס: מה הוא התיקון הזה?

טל רוזנפלד: אלה שוב תיקונים טכניים של התאמה.

טל רוזנפלד: מה שכתבנו כאן בסעיף קטן (ג) הוא בעצם הסעיף הקודם שקראתי שמדבר על בעל זיכיון.

טל רוזנפלד: מתאימים את זה גם לבעל רישיון – חברת החדשות שפועלת עם בעל הרישיון.

אופיר אקוניס: יש הערות?

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: סעיף 44 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 45 – תיקון סעיף 63א1     "בסעיף 63א1 לחוק העיקרי, במקום "בתקופה האמורה בסעיף 62ג(א) רישה" יבוא "כל עוד מתקיימים שידורי טלוויזיה במסגרת שני ערוצי טלוויזיה או יותר" ואחרי "שאישרה המועצה" יבוא "שמקום מושבו בירושלים".

טל רוזנפלד: "     	התיקון הראשון הוא תיקון טכני.

טל רוזנפלד: התיקון השני – "שמקום מושבו בירושלים" – נוסף בעקבות הדיונים הקודמים על ערוץ 10 במסגרת הארכת הזיכיון.

שרון שמש-עזריה: אני ממינהלת הסדרת השידורים לציבור.

שרון שמש-עזריה: אני מדברת בשמו של מר ניצן חן, יושב-ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין.

אופיר אקוניס: איפה הוא?

שרון שמש-עזריה: הוא משתתף בכנס.

שרון שמש-עזריה: אתם יודעים בוודאי שאנחנו בוחנים ברצינות רבה את האפשרות להקים ערוץ חדשות ייעודי.

אופיר אקוניס: מה קורה עם זה?

שרון שמש-עזריה: הדיונים בממשלה מתקיימים עדיין אבל האופציה של ערוץ ייעודי עומדת עדיין על הפרק.

אופיר אקוניס: ייצא לזה מכרז?

שרון שמש-עזריה: ככל הנראה.

שרון שמש-עזריה: כפי שעשינו בערוצים ייעודיים אחרים, הדבר נכון במיוחד לערוץ חדשות.

שרון שמש-עזריה: אנו סבורים בהחלט שאפיק הכנסה רלוונטי הוא מכירת חדשות גם לחברות החדשות הקיימות.

שרון שמש-עזריה: הקריטריון של מושב בירושלים יכול לגרום לכך שיהיו לנו מעט חברות רלוונטיות.

שרון שמש-עזריה: החברות שאנו סבורים שהן פוטנציאל להתמודד על הדבר הזה יצטרכו לשנות את מקומן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סליחה שיש לנו ציונות כאן.

חני לוז: הכוונה לתת פלטפורמה נוספת לחדשות ערוץ 2?

אופיר אקוניס: לא נשנה את הסעיף.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תמסרי למר ניצן חן שההצעה שלו לא התקבלה.

אופיר אקוניס: אני מתפלא שהיא מגיעה מן הירושלמי מר ניצן חן.

נגה רובינשטיין: זה בא מכיוון אחר.

נגה רובינשטיין: יכולים להיות עוד גורמי תוכן שיפיקו חדשות ורוצים לעודד אותם, שיהיה איזה שוק בתחום החדשות.

נגה רובינשטיין: שלא רק גורם אחד יפיק אלא אפשר יהיה גם לקנות ולמכור.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כיצד זה קשור לירושלים?

נגה רובינשטיין: הסעיף קובע שרק מי שנמצא בירושלים יכול להפיק ולמכור.

נגה רובינשטיין: כלומר לא רק ערוץ 10 צריך שתהיה לו חברת חדשות בירושלים אלא גם אם הוא רוכש תוכן מחברה חיצונית - - -

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: טוב מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שיישבו בירושלים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שהמכרז יקבע תנאי שיעשו את החדשות מעיר הבירה ירושלים.

אופיר אקוניס: אנחנו מודים למועצה לשידורי כבלים ולוויין על ההערה אבל נאשר את הסעיף כפי שהוא, כולל המילים "שמקום מושבו בירושלים".

מנשה סמירה: אני מבקש הבהרה לגבי סעיף 45.

מנשה סמירה: הכוונה לשני ערוצי טלוויזיה בעלי רישיון?

נגה רובינשטיין: כן.

מנשה סמירה: האם אחד מהם הוא רשות השידור?

נגה רובינשטיין: לא. מדובר על שני ערוצי טלוויזיה שהם בעלי רישיונות.

מנשה סמירה: צריך להבהיר, למען הסר ספק, שזה לפחות שני ערוצים מסחריים.

מנשה סמירה: זאת הכוונה.

אתי בנדלר: כדאי באמת להבהיר את זה.

נגה רובינשטיין: המונח "ערוץ טלוויזיה" מופיע בהמון מקומות בדבר החקיקה הזה וכל פעם ההתייחסות היא רק לערוצי טלוויזיה שהם בעלי רישיונות.

נגה רובינשטיין: אם נשנה את זה כאן, נצטרך לשנות לאורך כל החקיקה.

מנשה סמירה: שזה יופיע בדברי ההסבר.

לאה ורון: זה מופיע בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: סעיף 45 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 46 – תיקון סעיף 63ב     "בסעיף 63ב לחוק העיקרי, במקום הסיפה החל במילים "בחברת החדשות" יבוא "בשתי חברות חדשות או יותר, בעת ובעונה אחת".

טל רוזנפלד: "     	זה תיקון טכני.

אופיר אקוניס: סעיף 46 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 47 – תיקון סעיף 66     "בסעיף 66 לחוק העיקרי –      (1)	בכותרת השוליים, המילים "של ערוץ 2" – יימחקו;     (2)	בסעיף קטן (א) –      (א)	ברישה, במקום "כלהלן:" יבוא "ובעלי המניות של חברת החדשות שבאמצעותה משדר בעל רישיון לשידורי טלוויזיה, שידורי חדשות, יהיו הרשות ובעלי הרישיון לשידורי טלוויזיה, הכל כמפורט להלן:";     (ב)	בפסקה (2), אחרי "לשידורי טלוויזיה" יבוא "או לבעל הרישיון לשידורי טלוויזיה, לפי העניין".

טל רוזנפלד: "

אופיר אקוניס: מדוע מוחקים את המילים "של ערוץ 2"?

טל רוזנפלד: זה סעיף שעוסק בבעלי המניות בחברת החדשות ומחיל על בעל הרישיון בדיוק את מה שחל על בעל הזיכיון.

טל רוזנפלד: לרשות יהיו 40% ולבעלי הזיכיונות – וכאן אנו מוסיפים עכשיו גם לבעל הרישיון – יהיו 60%.

טל רוזנפלד: זה תיקון טכני.

אופיר אקוניס: סעיף 47 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 48 – תיקון סעיף 67     "בסעיף 67 לחוק העיקרי –      (1)	בסעיף קטן (א), אחרי "ההצבעה של חברת החדשות" יבוא "או בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה", אחרי "שבעלי הזיכיונות" יבוא "או שבעל הרישיון" ואחרי "בבעל הזיכיון" יבוא "או בבעל הרישיון, לפי העניין";     (2)	בסעיף קטן (ג)(3) –      (א)	במקום "לבעל זיכיון" יבוא "למורשה לשידורים", במקום "שהוא בעל זיכיון" יבוא "שהוא מורשה לשידורים", ובמקום "בבעל זיכיון" יבוא "במורשה לשידורים";     (ב)	במקום ההגדרה "בעל זיכיון" יבוא:     "מורשה לשידורים" – לרבות בעל רישיון לשידורים לפי חוק התקשורת".

טל רוזנפלד: "     	זה תיקון טכני שעוסק במועצת המנהלים של חברת החדשות ואנחנו מחילים גם על בעל הרישיון.

אופיר אקוניס: סעיף 48 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 49 – תיקון סעיף 68     "בסעיף 68(א) לחוק העיקרי, אחרי "נציגי בעלי הזיכיונות" יבוא "או בעל הרישיון".

טל רוזנפלד: "     	זה עוסק במינוי מנהל חברת החדשות ותפקידיו, ושוב זה תיקון טכני.

אופיר אקוניס: סעיף 49 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 50 – תיקון סעיף 70     "בסעיף 70(א) לחוק העיקרי, אחרי "בעלי הזיכיונות לשידורי טלוויזיה" יבוא "או בעל הרישיון לשידורי טלוויזיה".

טל רוזנפלד: "     	זה רכישת מניות בחברת החדשות, ושוב זה תיקון טכני.

אופיר אקוניס: סעיף 50 נתקבל.

טל רוזנפלד: סעיף 51 – הוספת סעיף 70א     "אחרי סעיף 70 יבוא:     "70א.

טל רוזנפלד: סמכות לקביעת כללים אחרים     היו חמישה בעלי רישיון לשידורי טלוויזיה או יותר, רשאית המועצה לקבוע כי יחולו כללים שונים מהאמור בסעיפים 63א(ג) או 63א1.

טל רוזנפלד: ""

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כאילו הם יכולים להחליט שהם עושים חוק חדש?

נגה רובינשטיין: מבחינתנו אפשר להוריד את הסעיף הזה.

נגה רובינשטיין: הרעיון היה שבמקום שבו יהיו כבר יחסית הרבה בעלי רישיונות, למשל שישה בעלי רישיונות, אז השוק ייראה אולי באופן אחר וניתן יהיה להקנות שיקול דעת לשנות את המבנים ואת ההסדרים שקיימים היום ביחס לחברת החדשות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא צריך לכתוב את זה.

אתי בנדלר: הנוסח המקורי דיבר על חמישה.

אתי בנדלר: נערכו דיונים בקשר לסעיף הזה.

אתי בנדלר: בין היתר נאמר שכאשר יהיו כללים חדשים הוא אכן יוּרד לשלושה, אבל הכללים החדשים יחולו מהרביעי ואילך, וזה יהיה באישור ועדת הכלכלה כדי שלא יקבעו כאן כללי משחק חדשים.

אתי בנדלר: אני בעד להוריד לגמרי את הסעיף הזה

אופיר אקוניס: גם הממשלה וגם חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' מציעות להוריד.

אופיר אקוניס: סעיף 51 לא נתקבל.

לאה ורון: שיהיה לוועדת הכלכלה מה לעשות גם בעתיד ...

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.

אופיר אקוניס: ניפגש ביום חמישי, 14 באוקטובר, בשעה 10:00.