ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 318, 2010-09-13 10:00

אופיר אקוניס: שלום לכם, שנה טובה וחג שמח.

אופיר אקוניס: אנחנו בישיבה הראשונה לשנת התשע"א.

אופיר אקוניס: מעניין דווקא שאנחנו פותחים בהצפת מלונות ים המלח, אבל זה מקרי, אני מודה שאין בזה אמירה, זה כך יצא מבחינת סדר הזמנים.

אופיר אקוניס: נדון היום, כפי שאמרתי בעקבות בקשה שלי- - -

לאה ורון: נציע להביא בשורה לים המלח.

אופיר אקוניס: אני מקווה.

אופיר אקוניס: שמעתי בדרך לכאן אחד מיושבי-ראש הוועדות, הוותיקים ממני בבית הזה, והוא אמר: שוב דנים בזה?

אופיר אקוניס: אמרתי לו: כן, שוב דנים בזה, מכיוון שהדבר לא הגיע לידי פתרון.

אופיר אקוניס: אנחנו נדון בשאלה הזאת שהיא ודאי שאלה של הגנת סביבה, של איכות סביבה.

אופיר אקוניס: המשאב הזה ששמו "ים המלח", והוא אחד מפלאי עולם בתפיסת הכלכלה החופשית שלי, עם כל הכבוד, נדמה לי שהמדינה חטאה בעברה כאשר היא העבירה את חלקו של הים הזה לבעלות של משפחה פרטית.

אופיר אקוניס: אני רואה בזה משהו מאוד מוזר.

אופיר אקוניס: אני יודע שקודמי עשו את זה, או קודמי לקודמי לקודמי.

אופיר אקוניס: הדבר נעשה ויש לזה השלכות אדירות גם על הנושא שלנו, שהוא לא רק תיירותי, הוא גם צרכני, הוא גם כלכלי, הוא גם משפיע על התעסוקה של אלפים רבים של עובדים.

אופיר אקוניס: ואני מוכרח לגלות לכם סוד קטן למען הגילוי הנאות, אני משתדל פעם אחת בשנה לבלות בים המלח יומיים-שלושה.

אופיר אקוניס: בפעם האחרונה הייתי בפברואר, היה מאוד חם ומאוד נעים.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שהמלון שביליתי בו הוא בתוך הסכנה הזאת, כי הוא קצת מרוחק מהחוף, אבל נראה, אני לא יודע.

אופיר אקוניס: שמעתי שהממשלה בחודש הבא תקבל החלטה מתוך שלוש האלטרנטיבות המוצגות לפנינו: קציר מלח מקרקעית האגן הדרומי והעברתו לאגן הצפוני, קציר חלקי ובניית הלגונה סמוך לאזור המלונות, והחלופה השלישית, שבעיקרה אני מקיים את הדיון הזה,                                                                                                                                                                                                                                              מכיוון שקראתי בכלי התקשורת – ואני לא תמיד מסתמך באופן מוחלט על כלי התקשורת, אבל לפעמים אנחנו כן מקבלים מידע חשוב משם - -

ניצן הורוביץ: מדי פעם.

אופיר אקוניס: - - ואז הגון ומאוזן – שהחלופה, כך לפחות נכתב, תומך בה משרד האוצר, שהיא הריסת ששת בתי המלון ובנייתם באתר מרוחק יותר.

אופיר אקוניס: קראתי שזה על חשבון המדינה.

אופיר אקוניס: זה נשמע לי דבר שצריך לדון בו ולשמוע לעומק.

אופיר אקוניס: ממה שהבנתי, ידידתנו הטובה ממזרח, היא ממלכת ירדן, שבה הביורוקרטיה כידוע לכם היא הרבה פחות עמוקה, שם החליטו על קציר מלא של מלח, ואני חושב שזה נעשה, או לפחות כך נמסר לי, בהצלחה, ואני רוצה לשמוע האם האוצר עומד מאחורי הפרסום שזו האלטרנטיבה המועדפת עליו, הפתרון המועדף עליו, או שהוא עדיין בבחינה של האלטרנטיבות הנוספות.

אופיר אקוניס: אני חושב שאם מגיעים להבנות ולהחלטה של הממשלה, בעוד חודש או בעוד חודשיים, לממשלה יש עוד כמה וכמה דברים על סדר-היום, או בזמן הקרוב, כדאי שהפתרון יהיה לטווח ארוך ולא יהיה איזה סוג של פתרון ביניים שיהיה טלאי על טלאי, שיאמר: כן, אנחנו מבצעים עכשיו פתרון, אבל הוא טוב עד 2020 או עד 2030.

אופיר אקוניס: הרי המשאב הזה ששמו "ים המלח" הוא יותר ותיק מחיבור גיל כל היושבים בחדר הזה וחיבור של עוד רבים הרבה יותר מאתנו, ואנחנו רוצים שגם ממשיכינו ימשיכו לבלות בו, לעבוד בו, להשתמש במשאבים שלו וליהנות מהם.

אופיר אקוניס: הישיבה הזאת היא, כמובן, ישיבה של ועדת הכלכלה, אבל אני פועל, בכובעי הנוסף בבניין הזה, גם כיושב-ראש שדולת התיירות.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת הורביץ וחסון, אתם רוצים להתייחס קודם, או לשמוע קודם את עמדת האוצר ומשרד התיירות, שמרכז את עבודת המטה, ומי שיביא את ההמלצה למליאת הממשלה.

ניצן הורוביץ: נשמע קודם.

אופיר אקוניס: בבקשה, מר וינר, סמנכ"ל תשתיות והשקעות, שמייצג את משרד התיירות.

שי וינר: בוקר טוב.

שי וינר: משרד התיירות פועל בהתאם להחלטת הממשלה.

שי וינר: במסגרת החלטת הממשלה הוא בוחן כפי שאמרת את שלוש החלופות שהוגדרו כבר בעבר בהרבה מאוד מקומות, וגם בהחלטת הממשלה הרלוונטית.

שי וינר: החלופה הראשונה היא קציר המלח, השנייה זה הלגונה, והשלישית – העתקת בתי המלון.

שי וינר: אנחנו נמצאים כרגע בעיצומה של הבדיקה, בשילוב כל הגורמים הרלוונטיים עם כמעט כל הגורמים שיושבים כאן מסביב, בכוונה לבדוק את החלופות לעומק, כאשר הבחינה, כפי שאמרת, בדגש על הטווח הארוך.

שי וינר: אנחנו בודקים את כל הפרמטרים, את כל החלופות בראייה של שנת 2060, על מנת שיהיה פתרון בר-קיימא גם לסביבה, גם לתיירות וגם לתעשייה שנמצאת שם, ולכל התושבים.

שי וינר: אנחנו לקראת סוף הבדיקה.

שי וינר: המשרד מתכוון בחודש הקרוב, או בתוך כחודש, לבוא לממשלה עם חלופה מומלצת, כאשר אנחנו נמצאים עדיין בתהליך הבדיקה, בתהליך מתקדם, אבל עדיין בתהליך.

שי וינר: עדיין יושבים על החלופות השונות- - -

לאה ורון: מי עורך את הבדיקה, משרד התיירות עצמו, או שפניתם לחברות חיצוניות?

שי וינר: אנחנו בוחנים את החלופות ומחכים לעוד מספר פתרונות והסכמות לצד ההנדסי, וודאי לצד הכלכלי, ההשפעות הכלכליות, ההשפעות התיירותיות, ההשפעות החיצוניות, וכל ההשפעות של החלופות השונות.

שי וינר: למשרד, באופן מוחלט, בשלב זה אין עמדה לגבי חלופה כזאת או אחרת, עדיין אין המלצה.

שי וינר: אנחנו מגבשים אותה.

שי וינר: וכשתתגבש, אני מניח ישר לאחר החגים, נגיע לממשלה.

אופיר אקוניס: היו המלצות ביניים?

אופיר אקוניס: אני זוכר שאתה היית במשרד אחר אז ואני הייתי במשרד אחר, אתה היית אצל ראש הממשלה ואני הייתי אצל שר האוצר, והיתה פגישה, אם אינני טועה ב-2005, כאשר הגיע שר התיירות, מר הירשזון, לשר האוצר נתניהו עם המלצות ביניים, אם אינני טועה, בעניין הזה.

אופיר אקוניס: ההמלצות עכשיו שתהיינה מבוססות?

דב ליטבינוף: ב-2005 היה עדיין בני אלון, אני חושב.

אופיר אקוניס: לא. מר הירשזון החליף אותו במחצית השנייה של 2005.

דב ליטבינוף: עד עכשיו היו עשרה שרי תיירות.

אופיר אקוניס: תאמין לי, אני זוכר את זה טוב מאוד.

אופיר אקוניס: מר אלון פוטר ב-2004, משום שהתנגד לתוכנית ההתנתקות.

אופיר אקוניס: היתה הצבעה "חופשית" בממשלה, מי שלא הסכים – פוטר.

שי וינר: היו בעבר הרבה מאוד פגישות, הרבה מאוד ועדות, עם הרבה מאוד מסקנות ביניים.

שי וינר: כמו שאמרת, הייתי שם בכובעים שונים.

ישראל חסון: זה נשמע כמו "חיים שכאלה".

אופיר אקוניס: זה חשוב.

אופיר אקוניס: מה היה בדוחות הביניים?

ישראל חסון: תגידו אינפורמציה, ויאללה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

שי וינר: בהתאם להחלטת ממשלה, והפעם על מנת לקדם את הנושא בצורה יותר רצינית ויותר מעמיקה, הקמנו חברה ממשלתית, החברה להגנות ים המלח, שהיא מרכזת את כל הנושא ועושה את כל הבדיקות.

שי וינר: כל הבדיקות נעשות על-ידי מומחים, חברות הנדסיות בין-לאומיות וחברות אחרות, וכמובן, העבודה לא התחילה על דף חלק.

ישראל חסון: אדוני, אפשר לשאול אותך שאלה?

ישראל חסון: אני שומע המון תיאורים פלסטיים.

ישראל חסון: אפשר להבין מה הנחות העבודה שעל-פיהן אתם יוצאים לדרך?

ישראל חסון: תן אינפורמציה.

ישראל חסון: עזוב אותי מאמירות כלליות אילו חברות בין-לאומיות ואילו השקעות.

ישראל חסון: קח אותי למסד הנתונים ומה הנחות העבודה.

שי וינר: עוד שני משפטים.

שי וינר: מובן שבכל העבודות לקחנו בחשבון והתייחסנו לכל העבודות וההמלצות שנעשו בעבר, שקיבלו בהן החלטה, ואת כולן הבאנו בחשבון.

שי וינר: אנחנו מנסים להגיע לפתרון, כמו שאמרתי בר-קיימא, שיאפשר גם לתיירות להמשיך להתקדם ולהתפתח, גם לתעשייה להמשיך, וגם לתושבים והמועצה להמשיך, ולפתח את האזור.

שי וינר: זו המטרה שאנחנו מנסים לייצר.

ישראל חסון: השארת המצב כפי שהוא כרגע היום על ציר הזמן עלול למוטט את שלושת הדברים האלה?

שי וינר: השארת המצב כפי שהוא, בלתי אפשרית.

ישראל חסון: זאת אומרת, שאנחנו מחפשים איזה פתרון שימשיך לקיים את שלושת הדברים האלה גם יחד.

שי וינר: נכון, זאת המטרה

שמעון דניאל: יש לנו מספר הנחות יסוד.

שמעון דניאל: בהתייחס לשאלה שלך, הנחת היסוד, אולי הראשונה, שהנחנו, זו ההבנה שתעשייה, תיירות, מלונאות והתיישבות חייבים להתקדם זה לצד זה במרחב, ולא רק להתקיים, אלא להמשיך ולהתפתח.

שמעון דניאל: זו הנחת יסוד שהנחנו.

שמעון דניאל: הנחה נוספת שאנחנו שהנחנו היא, שהפתרון – אני לא אעשה כמו שאמרת "חיים שכאלה", אנחנו נעשה חיים על זמן שאול – שהזמן נגמר.

שמעון דניאל: הפתרון הזה היה צריך להיות מזמן, אין זמן, אנחנו צריכים לממש פתרון מהר ככל האפשר.

שמעון דניאל: אנחנו למעשה עובדים בשני מישורים: במישור של הטווח הקצר אלה פתרונות דחופים, הזמן נגמר וצריך לתת פתרונות דחופים לבעיות שכבר קורות, והתכלית של הפתרונות הדחופים היא גם לייצר  את חלון הזמן שיאפשר לנו לממש את הפתרון, כי כל אחד משלושת הפתרונות הוא פתרון מורכב, פתרון שהמימוש שלו יהיה ארוך, זה לא שנה, לא שנתיים, זה מספר שנים שבהן הבעיה תמשיך להתפתח, ואנחנו רואים בשלב הקצר גם הזדמנות, אם אפשר, כבר לממש מרכיבים של הפתרון ארוך הטווח, מה שכמובן יעזור לקצר את לוח-הזמנים, יעזור לצמצם עלויות וכדומה.

שמעון דניאל: הציר השני, כפי שנאמר פה, הוא מציאת הפתרונות ארוכי הטווח.

שמעון דניאל: כשאנחנו התחלנו לפעול, והתחלנו לפעול לפני כשנתיים, הבנו שאם עכשיו נתעלם מכל מה שהיה בעבר זו תהיה שטות.

שמעון דניאל: אין זמן, לכן התבססנו במידה רבה על עבודות שנעשו בעבר, על המלצות שהיו בעבר.

שמעון דניאל: סך הכול, האנשים לא היו טיפשים, הם עשו עבודות טובות, ואותן המשכנו ופיתחנו בהתאם להחלטות הממשלה.

שמעון דניאל: וזה מה שהביא אותנו גם לבחינת שלוש החלופות.

שמעון דניאל: למעשה, בימים האלה אנחנו מצויים ממש בסוף התהליך, בעיצומו של ההליך שסוגר את בחינת שלוש החלופות והכנתן לקראת גיבוש ההמלצות, גיבוש ההמלצות לקראת קבלת החלטה.

ישראל חסון: מה מידת התיאום שלנו עם ירדן בקביעת מה שנקרא "המטרה הסופית" והנחות העבודה?

שמעון דניאל: אין תיאום עם ירדן כלל, כי הפתרון לא משפיע.

שמעון דניאל: אין השפעה על הירדנים.

שמעון דניאל: היינו בירדן מספר פעמים, דיברנו אתם, פגשנו אותם.

שמעון דניאל: החלופה לא משפיעה על הירדנים.

שמעון דניאל: מה שאנחנו נעשה לא משפיע עליהם, וגם אפשר לומר, שבמפגשים הם אפילו מחכים לראות, במידה רבה, מה אנחנו נעשה, כדי לחקות אותנו, לקבל מאתנו רעיונות, בניגוד למה שנאמר פה.

שמעון דניאל: וחשוב שלפחות במישור העובדתי נדע שהירדנים לא קוצרים קציר מלא, הם אומנם קוצרים מלח, אבל בצורה שונה לחלוטין, שאינה דומה למה שאנחנו נעשה.

שמעון דניאל: אפשר ללמוד מהם, אני לא אומר שלא, אבל הלמידה מהם היא מוגבלת, ואנחנו לומדים את מה שאפשר ללמוד מהם בצורה המוגבלת שאפשר.

שמעון דניאל: ללמוד או לקחת את הניסיון הירדני כאיזה מודל, בלשון עדינה, זו תהיה טעות.

אופיר אקוניס: למה?

שמעון דניאל: זה לא דומה למה שאנחנו נעשה – ההיקפים שהם קוצרים, השיטה שהם קוצרים בה, שיטת הפינוי שלהם שונה לחלוטין.

שמעון דניאל: נאמר פה, ובצדק, הסוגיה הזאת היא מורכבת, יש לה השפעה סביבתית, יש לה השפעה על התעשייה, השפעה על ההתיישבות, השפעה על התיירות, השפעה על המלונאות.

שמעון דניאל: זה אזור ייחודי, אחד משבעת פלאי עולם.

ניצן הורוביץ: אם ייבחר, עוד לא נבחר.

שמעון דניאל: אני מאמין שאף אחד לא רוצה לאמץ את שיטת הפינוי הירדנית של המלח, למשל.

אופיר אקוניס: יש גורמים שחושבים, אפילו פה, שהיא השיטה הטובה ביותר.

אופיר אקוניס: יש חילוקי דעות.

שמעון דניאל: אנחנו מכירים את העמדות.

אופיר אקוניס: לפי מה שאני מבין, אחת האלטרנטיבות כבר ירדה.

אופיר אקוניס: קציר מלא לפי השיטה הירדנית- - -

שמעון דניאל: לא, שיטת פינוי המלח.

שמעון דניאל: אני מבקש להיות ברור, שיטת פינוי המלח.

שמעון דניאל: הקציר הוא בהחלט רלוונטי.

שמעון דניאל: האם אנחנו רוצים לפנות את המלח כמו הירדנים בדמות הרי מלח בלתי נגמרים שעושים נזק סביבתי?

שמעון דניאל: התשובה היא לא, ממש לא.

שמעון דניאל: האם אנחנו רוצים לקצור עם מקצרות דיזל שמזהמות את האוויר ועושות נזקים אחרים?

שמעון דניאל: התשובה היא גם לא.

שמעון דניאל: אנחנו רוצים קציר, וזה מה שאנחנו בוחנים, רק בשיטות אחרות.

שמעון דניאל: ולמען הסר ספק, הקציר המלא הוא חלופה רלוונטית, אחת משלוש החלופות שנבחנות לעומק, כיתר שלוש החלופות.

שמעון דניאל: החלופות נבחנות על-ידינו, אני חושב, בצורה שכמעט אין לה אח ורע לבחינה הנדסית, סביבתית, כלכלית, עם כל המרכיבים האחרים, לעומק.

שמעון דניאל: אני לא מכיר הרבה פרויקטים שנבחנו בצורה כל כך רצינית, עם תשתית ידע, מידע ומומחים, כל כך רחבה כמו שנעשתה בפרויקט הזה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, רק שאלה אחת, ברשותך.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: אם כך, אני רוצה להבין, לשם מה התכנס הפורום המכובד הזה.

ישראל חסון: יש פה איזו אמירה שאומרת: להלן שלוש ההנחות שאנחנו רוצים למצוא את האיזון ביניהן: התעשייה, המלונאות וההתיישבות, לקחנו את כל הפרמטרים, בדקנו עם הגורם הנוסף שהוא רלוונטי לעניין הזה, וזה מדינת ירדן, שמבחינתם זה שקוף, כך נאמר.

ישראל חסון: אני מודה ומתוודה שקשה לי לקבל את זה שזה שקוף, משום שתהליך הפוך של שקיעת ים המלח ישפיע גם עליהם.

ישראל חסון: יש להם אינטרס, זה לא יכול להיות שזה שקוף, אבל נצא מהנחה שזה נכון.

ישראל חסון: אנחנו בעיצומה של העבודה, מה התפקיד שלנו כרגע?

אופיר אקוניס: אנחנו מקיימים דיון בנושא הזה כוועדה שמפקחת על משרד התיירות, על תחום התיירות, ואנחנו גם רוצים לשמוע את עמדת האוצר, האם האוצר עומד על דעתו שהוא תומך באלטרנטיבה השלישית.

אופיר אקוניס: אתה לא חייב להשתתף בו.

אופיר אקוניס: זה הכול.

ישראל חסון: אני שואל.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להביע את דעתך, לשמוע את העמדה – טוב.

אופיר אקוניס: אני חושב שאנחנו פעם ראשונה בשולחן עגול.

אופיר אקוניס: מי שלא רוצה להיות בדיון, לא חייב.

אופיר אקוניס: הדיון הזה הוא דיון רשות, לא חובה.

אופיר אקוניס: אנחנו גם נסיק את המסקנות שלנו.

אופיר אקוניס: יש אמירה גם לכנסת.

ישראל חסון: אופיר אקוניס, לפי דעתי, אין דבר כזה דיון רשות או דיון חובה.

אופיר אקוניס: זה, כמובן, היה בלשון ציורית.

ישראל חסון: ואני גם די בטוח שאין פה אחד סביב השולחן שמחייב את השני במשהו, אבל אני שואל שאלה שהיא לטובת ההליך התקין.

ישראל חסון: אני הופתעתי, אני הגעתי לפה לדיון אחר שהיה רשום לי בלו"ז.

אופיר אקוניס: לאיזה דיון הגעת?

ישראל חסון: מה זה משנה?

ישראל חסון: אתה רוצה לטפל בתקלות של הלו"ז שלי?

אופיר אקוניס: תבוא ב-12:00.

ישראל חסון: אני שואל שאלה מאוד פשוטה - -

אופיר אקוניס: זאת התשובה.

ישראל חסון: - - האם זה נכון שוועדה של הכנסת תתערב באמצע תהליך של בדיקה.

אופיר אקוניס: התשובה היא כן.

ישראל חסון: אני לא שואל אותך, אני אומר.

ישראל חסון: אני חושב שזה לא נכון.

אופיר אקוניס: זאת זכותך, מאה אחוז.

אופיר אקוניס: נקים ועדה בראשות שופט.

ישראל חסון: אני מקבל ציונים- - -

אופיר אקוניס: יש במדינת ישראל הליך חדש בשנים האחרונות, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: תקים ועדה בראשות שופט, תציע את זה, אני לא מקבל את הפתרון הזה, והכנסת תייתר את עצמה מכל דבר.

אופיר אקוניס: אנחנו מפקחים פה על הממשלה.

אופיר אקוניס: רוצים לשמוע מה הממשלה הולכת לעשות.

אופיר אקוניס: אתה חושב שהדיון מיותר, אתה לא חייב להשתתף בו.

אופיר אקוניס: אני מודה לך.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הורביץ.

ישראל חסון: אופיר, תרגיע.

ישראל חסון: אתה לא תיקח את זה לשום מקום אישי.

אופיר אקוניס: זה לא אישי.

אופיר אקוניס: שמעתי אותך.

ישראל חסון: אתה רוצה לקיים את הדיון, שים לי בבקשה עכשיו את המצגת עם העובדות של הנתונים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הפרעת למר וינר לסיים את סקירתו, לא שמענו את עמדת האוצר, לא שמענו את הארגונים הירוקים, לא שמענו את התאחדות המלונות, כי אתה חושב שלדיון הזה אין ערך.

אופיר אקוניס: בבקשה, חבר הכנסת הורביץ.

ניצן הורוביץ: חברים, אני גם אענה לחבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: אתה לא חייב.

ניצן הורוביץ: אני רוצה.

ישראל חסון: מה קרה לך היום?

ישראל חסון: תרגיע.

ניצן הורוביץ: אני מעריך את עמדתו, והגעתי למסקנה שלישראל חסון בדיונים תמיד יש תרומה ייחודית, אז טוב שאמרת.

ניצן הורוביץ: העניין הוא כזה, יש חשיבות רבה לקיום הדיון הזה היום, כאן ועכשיו, משום שיש חשיבות לקבלת החלטה בהקדם.

ניצן הורוביץ: זה העניין, וזה העניין הראשון.

ניצן הורוביץ: אחר כך נדבר על הפרמטרים להחלטה, אבל יש קודם כול חשיבות לכך שהחלטה תתקבל מהר.

ניצן הורוביץ: זה לא סיפור חדש בשום צורה, הוא כבר נמשך שנים, הנושא הזה נדון בצורה מעמיקה, אבל אין החלטה.

ניצן הורוביץ: זה שהם אומרים: אנחנו בוחנים, זה יפה מאוד.

ניצן הורוביץ: אבל, בין היתר, מטרתנו כאן היא להגיע לשורה תחתונה, כדי שבאמת תתקבל החלטה.

ניצן הורוביץ: אם תשאיר את זה בצורה הזאת שאנחנו בוחנים, הבדיקה הזאת גם יכולה, ותאמין לי, להימשך הרבה יותר מדי זמן.

ניצן הורוביץ: לכן יש חשיבות גדולה לדיון כאן, ואני מודה ליושב-ראש הוועדה שכינס את הדיון הזה כדי להדגיש את הצורך בקבלת החלטה מהירה בעניין.

ניצן הורוביץ: אני כאן מדבר בתור ראש השדולה בכנסת להצלת ים המלח, שהיא אחת השדולות הפעילות בבית הזה, וקיימנו דיון מיוחד לפני כמה חודשים על הנושא הזה של בריכה 5, ונאמר לנו שהחלטה בנושא תתקבל לפני ראש השנה.

אופיר אקוניס: זה נדחה בינתיים.

ניצן הורוביץ: אני עונה לישראל חסון למה חשוב לקיים את הדיון.

ניצן הורוביץ: זה לא שמתקיימת בדיקה.

ניצן הורוביץ: והכול ברוח טובה.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מפריעים, אנחנו מסייעים לבדיקה הזאת בכך שאנחנו בודקים אותה ודנים בה.

ניצן הורוביץ: לגופו של עניין, ואני מודע פה לשיקולים ולאנשים שיושבים סביב השולחן.

ניצן הורוביץ: רבותי, אני אגיד לכם את זה בצורה הכי ברורה.

ניצן הורוביץ: לדעתי, בכלל לא צריכות להיות שלוש חלופות בדיון הזה.

ניצן הורוביץ: ההצגה של הדברים כאילו יש שלוש חלופות היא לא נכונה.

ניצן הורוביץ: יש וצריכות להיות שתי חלופות, משום שמה שמוגדר כחלופה של הרס אזור המלונות והעתקתו, או בנייתו מחדש במקום אחר היא לא חלופה שנכונה ורלוונטית לדיון הזה.

ניצן הורוביץ: אני באמת מתפלא שהגענו לשלב הזה בתהליך כשאנחנו עדיין מדברים על הסיפור הזה כחלופה שהיא במעמד דומה לחלופות האחרות.

ניצן הורוביץ: זה לא דבר שאפשר להסכים לו, לא מבחינת הפגיעה בתיירות, הפגיעה בתעסוקה, הפגיעה בסביבה והאחריות של הגורמים השונים למצב שנוצר, וכמובן לא מהבחינה של הפתרון לטווח ארוך.

ניצן הורוביץ: כשאנחנו שומעים כאן שבודקים את ה"חלופה" של הרס אזור המלונות כחלופה שבאה בחשבון מול החלופות האחרות, טוב שאנחנו מתכנסים כאן, בוועדת הכלכלה של הכנסת, כדי להגיד שהחלופה הזאת לא באה בחשבון ולא יכולה לבוא בחשבון בפתרון הבעיה הזאת של עליית המפלס בבריכה 5.     	אני מקווה שנסיים כאן את הדיון בקריאה משותפת של ועדת הכלכלה של הכנסת, שהיא הוועדה הרלוונטית לעניין, לגורמים שבודקים, לא לקדם את החלופה הזאת.

ניצן הורוביץ: אני יכול כאן להיכנס לעומק, קיימנו דיונים בשדולה, בדקתי, קראתי המון חומר, אפשר להיכנס לדיונים, אבל ודאי יהיו כאן אנשים שיסבירו את זה לא פחות טוב ממני, אבל אני אומר לכם בצורה האחראית שהחלופה, או מה שנקרא "החלופה של הרס אזור המלונות של ים המלח", הוא דבר שאיננו בא בחשבון בבחינת חלופות לפתרון של עליית המפלס בבריכה 5. תודה.

אופיר אקוניס: שי וינר, אתה עוד רוצה להוסיף משהו?

שי וינר: לא בשלב הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שמואל צוראל, בבקשה.

שמואל צוראל: תודה רבה.

שמואל צוראל: אנחנו מודים ליושב-ראש הוועדה ולוועדה, שהתכנסה בלוח הזמנים הזה, כיוון שלדעתנו הנושא הזה צופן בחובו סיכון כזה שמחייב את התערבות המחוקק כבר בשלב המקדמי הזה, לפני שהדברים יהיו מאוחרים מדי.

שמואל צוראל: צדק מאוד חבר הכנסת הורוביץ בהגדרתו, שאין כאן שלוש חלופות.

שמואל צוראל: יש פה חלופה אחת, קוראים לה "קציר מלח".

שמואל צוראל: מה שנכנס צריך להוציא, מה ששוקע, צריך להרחיק.

שמואל צוראל: שתי החלופות האחרות המוצעות, גם בדרך הצגתן, הן חלופות ביניים.

שמואל צוראל: הן חלופות שאומרות: נהרוס את בתי המלון ובשנת 2030 נצטרך להתחיל לקצור מלח.

שמואל צוראל: החלופה של הלגונה גם היא אומרת: נקים לגונה וכו', בתאריך מסוים עדיין נצטרך לקצור, כיוון שבסופו של דבר יצטרכו לקצור את המלח.

שמואל צוראל: אני רוצה להסביר מה משמעותה של החלופה שנקראת במכבסת מלים "העתקת בתי המלון".

שמואל צוראל: הצגנו את השקופית הזאת על מנת שתבינו את המתאר.

שמואל צוראל: אנחנו מדברים על מלונות החוף, שישה מלונות, אנחנו רואים כאן שלושה מביניהם, ומלונות הקו השני, שהם מלונות הנמצאים מעבר לכביש.

שמואל צוראל: העתקת המלונות משמעותה רק לגעת בששת המלונות שלכאורה נושקים במים.

שמואל צוראל: לגעת בששת המלונות שנושקים למים זו אחיזת עיניים, כיוון שמהות התהליך והעבודה שמדובר עליה תיגע בכל מלונות ים המלח, ולמעשה, תפריע את קיומם.

שמואל צוראל: אנחנו לחלוטין רואים בחלופת הקציר חלופה, כאשר לגונה וקציר חלקי או הרס המלונות, כל אחד בתורו, הוא חלופה לקראת החלופה הסופית.

שמואל צוראל: כך שכל אמירה על פתרון ארוך טווח או פתרון הקבע מתייחסת רק לפתרון אחד כאן.

שמואל צוראל: אנחנו בעד פתרון ובעד דו-קיום של שתי התעשיות בים המלח, כפי שהתקיימו עד היום.

שמואל צוראל: אנחנו נגד הריסת צד אחד ולתת לו לשאת בכל המחיר.

שמואל צוראל: אנחנו חייבים להבין שמה שמוכרים בים המלח, או מה שמשווקים בים המלח, זה לא מלונות.

שמואל צוראל: אנחנו משווקים את הספא הנמוך ביותר בעולם, אנחנו משווקים את הספא הטבעי הגדול ביותר בעולם, אנחנו משווקים אוויר ייחודי, גוף מים ייחודי, מדבר ייחודי.

שמואל צוראל: אנחנו נוכיח במצגת הזאת שכל אחד מהמרכיבים הבסיסיים של התיירות לים המלח עומד להיפגע בכלל בלי קשר לפגיעה במלונות.

שמואל צוראל: הפגיעה היא במהות הסיבה שבגללה אדם מביא את עצמו לים המלח.

שמואל צוראל: אנחנו אומרים שעוד לפני תום התוכנית, התיירות לים המלח תגווע ולא תתקיים.

שמואל צוראל: ואגב, זו החלופה הארוכה ביותר מבין כל החלופות לביצוע, אליבא דמציעים שמונה שנים, על-פי הבדיקות ההנדסיות שלנו בין 12 ל-14 שנה.

שמואל צוראל: אנחנו מפנים את תשומת לבכם לכך שעל-פי התקנות האירופיות ברגע שמתקיימת בנייה באתר נופש או באתר תיירות, חובת הסוכן להודיע מראש שזה מה שקורה.

שמואל צוראל: מה שיקרה למעשה, שעם קבלת ההחלטה על החלופה הזאת, בגלל המבנה החוזי שלנו עם המשווקים האירופיים, ניאלץ להודיע לכולם שהם נכנסים לאתר בנייה.

שמואל צוראל: אין בכלל שאלה מה יקרה לאותו אחד שיצטרך לקבל החלטה על תנועה שתתקיים בעוד שנתיים, האם הוא יעדיף אותנו או את המלונות היפים שכבר נבנו בירדן והם נמצאים בתנופת בנייה.

שמואל צוראל: אנחנו רואים מייד הפסקה של כל השקעה במלונות הקיימים, כיוון שאין טעם להשקיע במה שעומד להיחרב.

שמואל צוראל: במהלך העבודה הזאת אמורה להתרומם סוללה.

שמואל צוראל: הסוללה הזאת תצטרך להקיף את כל החוף, למעשה את כל בתי המלון.

שמואל צוראל: הסוללה בגובה של 1.2 מטר, עבודות העפר, עבודות הציוד הכבד, הרעש, הגבלת הנגישות וכדומה – כל אלה משבשים את החיים או את השימושים של הציבור במשאב הזה.

שמואל צוראל: אנחנו רואים כאן ירידה של ביקוש, ביטולי הזמנות, נזקים כלכליים, תיכף נציג גם אותם.

שמואל צוראל: העבודה הזאת מחייבת הסטת תשתיות רצינית.

שמואל צוראל: אנחנו מדברים על תזוזה ממקום למקום, גם הביוב צריך לזוז, גם החשמל צריך לזוג.

שמואל צוראל: מדובר על עבודות בהיקפים אדירים, גדולים, תנועה גדולה של כלי רכב, משאיות, ציוד כבד וכדומה.

שמואל צוראל: אנחנו רואים פגיעה בקו השני של המלונות, בגלל כל העבודות שצריכות להתבצע בשני המקומות.

שמואל צוראל: כך שההנחה שאומרת שאלה בינתיים יחיו עד שנגמור את העבודות היא מופרכת לחלוטין.

שמואל צוראל: כל האזור נכנס להפרעה, שתגרום לו לגסיסה מוחלטת.

אופיר אקוניס: אני שואל את החברה לפיתוח ים המלח.

אופיר אקוניס: כמה זמן זה אמור להיות במקביל וכמה זמן לפי ההערכה שלכם אמורים להיבנות כל המלונות החדשים?

אופיר אקוניס: כל המלונות הקיימים מתקיימים כל זמן שיש עבודות?

אופיר אקוניס: כי הרי ברור שהם לא מוחרבים, ורק אז מתחילים בהקמת מלונות- - -

שמואל צוראל: תיאורטית הם קיימים.

אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון, לפי מה שאומר מר צוראל כל המלונות הקיימים, או חלקם הגדול, יהיו בסוג של אתר בנייה.

אופיר אקוניס: במשך כמה זמן, ומי מממן את הקמת המלונות החדשים?

אופיר אקוניס: החברות, שהורסים להן את המלונות הקיימים, או המדינה?

שמעון דניאל: אני לא נכנס לשאלת המימון, שאני אגיע אליה.

שמעון דניאל: הכוונה היא לבנות מלונות.

שמעון דניאל: לא הורסים שום מלון עד שלא ייבנו המלונות החדשים שאמורים להיות בנויים גם הם על קו המים, בדיוק כמו המלונות הקיימים, באזור הביניים.

שמעון דניאל: אזור הביניים הוא האזור שבין חמי זוהר לעין בוקק.

שמעון דניאל: זה עדיין במתחם, אבל זה אזור מבודד, ומן הסתם אפשר לבודד בו את השפעות הבנייה ואת ההשלכות.

שמעון דניאל: לא במאה אחוז.

אופיר אקוניס: צפונית יותר?

שמעון דניאל: הוא דרומי יותר.

שמעון דניאל: יש שם שטח פתוח, שם הוא מתוכנן להיבנות על קו החוף.

שמעון דניאל: אנחנו לא מתעלמים מכל ההשלכות.

שמעון דניאל: אנחנו מודעים להשלכות, וכל ההשפעות האפשריות.

שמעון דניאל: באשר לשאלת המימון, אני לא יכול להיכנס אליה, אנחנו נמצאים בעיצומה של העבודה, וזה השלב הבא.

אופיר אקוניס: תסביר לי את העיקרון.

אופיר אקוניס: מי ישלם?

אופיר אקוניס: אם לשרתון או להולידיי אין, או לפתאל יש, מלון שאתם מחליטים להפיל- - -

לאה ורון: כל סידרת ה"ליאונרדו".

אופיר אקוניס: הוא עושה עבודה חשובה, כולם עושים עבודה חשובה.

אופיר אקוניס: המדינה תשתתף בהקמת בית מלון חדש לחברת X, Y או Z?

אופיר אקוניס: תהיה שותפה לזה?

אופיר אקוניס: אני לא מכיר מדינה בעולם שבונה בתי מלון.

שמעון דניאל: המודל עוד לא סוכם.

אופיר אקוניס: אפילו מלון "פרזדנט" במוסקבה הוא כבר לא של הממשלה.

שמעון דניאל: אנחנו רותמים פה את העגלה לפני הסוסים.

שמעון דניאל: המודל עוד לא סוכם, אבל הנחות היסוד הן שכל בית מלון יקבל פיצוי מלא - -

שמואל צוראל: הבעיה, שהסוסים כבר ברחו.

שמעון דניאל: - - על כל נזק או על כל פגיעה שתהיה, ותינתן לו האפשרות שיהיה לו אותו נכס, בדיוק באותה רמה, ואפילו גבוהה מזה.

שמעון דניאל: אלה הנחות היסוד.

שמעון דניאל: עוד לא סוכם המודל.

שמעון דניאל: כמו שאמר פה חבר הכנסת ישראל חסון אנחנו יכולים לדון פה על דברים שעוד לא סוכמו.

שמעון דניאל: הדיון מוקדם.

אופיר אקוניס: ממש לא.

דב ליטבינוף: כל הזמן אומרים שאין זמן, ועכשיו אומרים שהוא מוקדם.

אופיר אקוניס: אני כאן רואה דוקומנטציה, כפי שגם אמר חבר הכנסת הורוביץ, וזה לא "חיים שכאלה", חבר הכנסת חסון, זה כדי להבין למה הדברים שבע או שמונה שנים לא זזים לשום מקום.

אופיר אקוניס: עכשיו אומרים פתאום שבעוד חודש יש החלטה.

אופיר אקוניס: זה זז מהר או זז לאט?

שמעון דניאל: אני תומך נלהב בלימוד מן העבר, ואחד מהלקחים הכי רציניים של העבר מלמד שהעובדה המרכזית שלא התקבלה החלטה היא, כי לא נעשתה בדיקה מעמיקה ויסודית שבה הציגו את כל החלופות בצורה שווה, אחת מול השנייה.

שמעון דניאל: זה בדיוק מה שעושים, ואנחנו נמצאים עכשיו בעיצומו של התהליך.

שמעון דניאל: יש פה הפקת לקחים מן העבר.

דב ליטבינוף: הסיבה היא, כי לא היה מי שיחליט.

שמעון דניאל: הדיון הזה, כפי שהוא מתקיים עכשיו, ברוח שאני מבין מן הדיון, הוא למעשה התעלמות מהלקח הכי חשוב, שגם אתה, אני מבין, תומך בו.

אופיר אקוניס: אנחנו לא תומכים בכלום, לא שמענו עוד כלום.

אופיר אקוניס: בסוף הדיון אנחנו נסיק את המסקנה.

אברהם רותם: נעשו בדיקות והיתה חלופה שהומלצה.

אופיר אקוניס: ביקשתי את התייחסות האוצר לפרסומים מוקדמים על כך שהם, אדוני, כבר החליטו.

אופיר אקוניס: נשמע, זה דבר חשוב.

אופיר אקוניס: לשם כך אנחנו מקיימים את הדיון.

אופיר אקוניס: בבקשה.

עופר מרגלית: אני מאגף תקציבים.

עופר מרגלית: לשמועות האלה אין כל שחר, אנחנו בוחנים את הנתונים, עוד אין לנו את כל הנתונים.

עופר מרגלית: חל"י עושה עבודה מטעם הממשלה לבחינת החלופות.

עופר מרגלית: אחרי שיסתיים התהליך אנחנו נבחן ונקבל עמדה.

עופר מרגלית: אין לנו עוד שום בסיס לקבלת שום עמדה, וזה עוד לא קרוב.

אופיר אקוניס: אם אין כל הנתונים, ואנחנו מבקשים סליחות בימים האלה, ואחר-כך יוצאים לחול המועד סוכות, איך בעוד חודש תהיינה מסקנות?

אופיר אקוניס: אם לים המלח אין נתונים, ולכם אין נתונים, ומשרד התיירות אמר שאין לו, איך בעוד חודש תהיה החלטה?

שי וינר: לא נאמר, לא על ידי ולא על ידי חל"י, שאין נתונים.

שי וינר: יש הרבה מאוד נתונים, נעשתה הרבה מאוד עבודה.

שי וינר: עדיין אין כל הנתונים.

שי וינר: יש מספר נקודות שצריך להשלים ברמה ההנדסית, ובעוד מספר שבועות נחליט באשר להשפעות ששמוליק צוראל פה הציג על התיירות וההשפעות הכלכליות ועל הסביבה.

שי וינר: יש הרבה מאוד השפעות, אבל ההשפעות האלה נמצאות על פני כל החלופות, ואותם אנחנו עכשיו מפנימים למודל.

שי וינר: אנחנו מעריכים שמספר ימים לאחר סוכות יהיו בידינו כל הנתונים על מנת לקבל החלטה.

שי וינר: הכוונה אחרי החג, במהלך חודש אוקטובר, לקבל החלטה ולהביא אותה לממשלה.

אופיר אקוניס: כלומר, לא מייד אחרי סוכות.

אופיר אקוניס: זה כבר נדחה לסוף אוקטובר.

שי וינר: לא נקבע כרגע תאריך, אבל בהחלט מספר ימים לאחר החג.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: דב ליטבינוף, ראש המועצה.

דב ליטבינוף: חשבתי שבשנה החדשה תחזור השפיות, אבל כנראה שלא.

דב ליטבינוף: על דבר אחד אני חושב שאין ויכוח, שנגמר הזמן וצריך לקבל החלטה.

דב ליטבינוף: על זה כולם מסכימים.

דב ליטבינוף: כל אלה שלא מסכימים על דברים אחרים, על זה הם מסכימים, שנגמר הזמן.

דב ליטבינוף: צריך לקבל החלטה.

דב ליטבינוף: את הדברים שנאמרים כאן על כך שנעשתה עבודה רצינית וכן הלאה, אני מקבל, אבל העבודה היתה גם קודם.

דב ליטבינוף: היה בסיס להחלטה גם קודם, פשוט, לא היה מי שיחליט.

דב ליטבינוף: לא התקבלה החלטה, כי תמיד היה ויכוח מי יממן ואיך יממנו את הקציר, אבל כולם ידעו שהקציר, בוורסיה כזאת או אחרת, לא משנה אם זה לגונה או אם זה קציר מלא, זה הפתרון.

דב ליטבינוף: אני פשוט לא מצליח להבין גם את משרד התיירות.

דב ליטבינוף: אנחנו עכשיו מתמודדים בתחרות שבעת פלאי עולם הטבע.

דב ליטבינוף: זכייה, לא עלינו, תביא 1.5 מיליון תיירים למדינת ישראל.

דב ליטבינוף: 1.5 מיליון תיירים נוספים לים המלח ולמדינת ישראל.

דב ליטבינוף: לאן נביא אותם?

לאה ורון: מתי אמורות להתפרסם התוצאות?

דב ליטבינוף: ב-11 בנובמבר 2011.

דב ליטבינוף: אז נהיה בעיצומן של עבודות הבנייה וההריסה או בהכנה.

דב ליטבינוף: לאן בדיוק נביא אותם?

דב ליטבינוף: אין מספיק בתי מלון, לא רק בים המלח, אין מספיק בתי מלון במדינת ישראל.

דב ליטבינוף: במקום לעסוק בבניית בתי מלון, בהגנה על בתי המלון על-ידי הקציר, לייצב את המפלס בצורה כזאת או אחרת ולבנות מייד עוד בתי מלון, לתת מענקים ולהביא לפיתוח הנגב, ולהביא עוד 20,000 מקומות עבודה לנגב, אנחנו מתעסקים בהריסה של בתי מלון או בכלל להעלות את זה לדיון.

דב ליטבינוף: מה שחבר הכנסת הורוביץ אמר זה בדיוק העניין.

דב ליטבינוף: הדבר החשוב ביותר בוועדה הזאת זה להוריד מסדר-היום את החלופה הזאת שנקראת "העתקת בתי מלון".

דב ליטבינוף: זה הדבר החשוב ביותר של הדיון בוועדה הזאת, וחשוב שזה נעשה עכשיו, עוד לפני שקיבלו את כל ההחלטות.

דב ליטבינוף: אני פשוט לא תופס את זה.

דב ליטבינוף: זה הזוי.

דב ליטבינוף: איפה בדיוק נשכן אותם?

דב ליטבינוף: אנחנו מביאים את האופרה "נבוקו".

דב ליטבינוף: אלפי תיירים הגיעו רק לדבר הזה במצדה.

דב ליטבינוף: בשנה הבאה מתוכננת האופרה "אאידה", שמציגה את ים המלח בצורה אחרת לעולם.

דב ליטבינוף: לא נעשה פרויקט כזה בארץ.

דב ליטבינוף: מי שהיה שם מבין על מה אני מדבר.

שמואל צוראל: כבר עכשיו יש מכירה בעולם.

דב ליטבינוף: כבר התחילה המכירה של "אאידה", ואנחנו עוסקים בהעלאה על סדר-היום חלופה של הריסת בתי מלון.

דב ליטבינוף: זה דמיוני.

דב ליטבינוף: בירדן בונים אלפי חדרי מלון, במצרים, בטאבה ובשארם א-שייך בונים אלפי חדרי מלון, ואנחנו מתלבטים בסוגיה של איך בדיוק נגן על "הפקקט" 4,000 חדרי מלון שיש לנו.

ישראל חסון: דב ליטבינוף, יש לי אליך שאלה עניינית.

ישראל חסון: אם אתה מסתכל בטווח, לא בשנת 2000 שעמדו להציף אותנו פה 4.5 מיליון תיירים – גם את הסקירות האלה קיבלתי – בהסתכלות של 30-20 שנה קדימה, בתהליך שים המלח נמצא בו, אתה רוצה לבחון פתרון שיאפשר לך הגדלה משמעותית לקליטה משמעותית של תיירות באזור.

ישראל חסון: האם במסגרת המצב הקיים הורדה של חלופות- - -

דב ליטבינוף: אני אענה לך.

דב ליטבינוף: הכנו תוכנית, ואני אענה לך במשפט אחד.

ישראל חסון: משפט אחרון, דב ליטבינוף.

ישראל חסון: האמן לי, אני בא בשלושה השבועות האחרונות מסיור בשני מקומות שהלוואי עלינו שהיינו מגיעים לזה.

ישראל חסון: האחד זה פראג, שבמשך ארבע שנים לא יכלה לקלוט מעבר לכמות מסוימת, והיום הם יודעים לקלוט קרוב ל-18 מיליון תיירים בפראג.

ישראל חסון: והמקום השני זה שארם א-שייך.

דב ליטבינוף: אין בשום מקום היום בים המלח, מלבד האזור הזה של עין בוקק ונווה זוהר, אין אפשרות לבנות בתי מלון, מכיוון שבאזור האמיתי של הים, בהנחה שאנחנו ממשיכים את אותו מצב ואין לי שום אופטימיות בנושא התעלה וכן הלאה, הים ממשיך לרדת לפחות ב-30-20 השנים הקרובות במטר כל שנה, לכן אין מצב בעולם לבנות בתי מלון באזור הים האמיתי.

דב ליטבינוף: אזור בתי המלון, האזור המופר והאזור שכבר הפרו, ואנחנו רוצים לשמור על האזור ההוא כלב השמור של ים המלח, זה רק אזור עין בוקק ונווה זוהר.

דב ליטבינוף: באזור הזה, בהסתכלות נכונה בקציר מלח, בייצוב המפלס, אפשר לבנות עוד 8,000 חדרי מלון.

דב ליטבינוף: 8,000 חדרי מלון זה 20,000 מקומות עבודה לנגב, 8,000 באילת, יש סך הכול 12,000 חדרי מלון.

דב ליטבינוף: זה דבר שיכול לשאת את עצמו באזור הזה.

דב ליטבינוף: הנושא של קציר המלח צריך להיות חלק מהליך הייצור של מפעלי ים המלח, הוא חלק מה-DNA - -

אופיר אקוניס: מישהו ממפעלי ים המלח נמצא כאן?

אופיר אקוניס: אני ארצה לשמוע התייחסות שלכם.

דב ליטבינוף: - - של המפעלים.

דב ליטבינוף: זה חלק מהליך הייצור, זה יהיה תמיד חלק מהליך הייצור.

דב ליטבינוף: הם קוצרים היום את הקרנליט.

דב ליטבינוף: זה חלק מהליך הייצור.

דב ליטבינוף: צריך להגיע להסכמה בין המדינה, האוצר ומפעלי ים המלח באיזה אופן עושים את הדברים, איך מממנים את הדברים.

דב ליטבינוף: כשהפריטו, האוצר לקח סכום של כסף, לא שמו את סכום הכסף הזה בקרן כמו שיש קרן למחצבות וקרן לשיקום אתרי כרייה וכן הלאה.

דב ליטבינוף: לא הפקידו את הסכום הזה בסדר גודל של 30 מיליון דולר בזמנו בקרן לשימור ים המלח, שזו תהיה הקרן למימון ההגנות על הדברים שנעשים.

דב ליטבינוף: אין מה לעשות, אנחנו הרי רוצים גם את התעשייה הזאת, אנחנו רוצים את התעשייה ורוצים את התיירות, ואני בטוח שאפשר לחיות ביחד, אבל צריך לעשות את זה בשכל, בצורה מהירה.

דב ליטבינוף: לקבל החלטה, להתחיל לבנות בתי מלון עכשיו.

ישראל חסון: לפי העבודות שהונחו בפניכם מה העלות החזויה של שימור הנושא הזה או שינוי שיטת הקציר?

שמעון דניאל: אין קציר בכלל.

אופיר אקוניס: הלגונה היא האלטרנטיבה הזולה והמהירה ביותר.

דב ליטבינוף: אני לא רוצה להיכנס לקטע המקצועי, מכיוון שבחלופה כזאת או בחלופה כזאת שניהם קציר.

ניצן הורוביץ: גם בלגונה צריך לעשות קציר.

דב ליטבינוף: גם בלגונה, בסופו של דבר, צריך לעשות קציר.

דב ליטבינוף: מצד שני, המפלס ימשיך לעלות.

דב ליטבינוף: לא בטוח שזה דבר טוב.

דב ליטבינוף: יכול להיות שאם אנחנו מסתכלים לטווח ארוך מאוד, ל-2040-2030 הדבר הנכון ביותר זה להתחיל את הקציר מחר בבוקר, כי בכל מקרה ב-2030 נצטרך לעשות אותו.

אופיר אקוניס: ישראל חסון, אני רוצה לשאול את עופר מרגלית.

אופיר אקוניס: התחלת לשאול על סבסוד וכסף- - -

ישראל חסון: לא סבסוד.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: כאשר המדינה חושבת על האלטרנטיבה השלישית, של הריסה ובנייה מחודשת, האם היא חושבת, כיוון שאמרת שאין מסקנה סופית, גם לבקש או לפנות למפעלי ים המלח כדי שהם יהיו שותפים בתקצוב של הדבר הזה?

אופיר אקוניס: אני מניח, מהיכרותי עם המדינה שהיא לא תתקצב לבד את ההריסה והבנייה, והיא גם לא תבקש מהמלונאים להיות היחידים שיהיו שותפים לדבר הזה, אלא לחברה שגורמת, מטבע העבודה שלה, לעלייה של המפלס?

עופר מרגלית: נושא המימון הוא באמת השלב הבא, כמו ששימי דניאל אמר.

עופר מרגלית: אני מצטרף אליו.

עופר מרגלית: עוד לא נכנסנו לפרטים, אז אני לא רוצה להטעות, אבל בתפיסה כוללת, מן הסתם אתה צודק.

אופיר אקוניס: כלומר, תהיה השתתפות.

אופיר אקוניס: אני וחבר הכנסת הורוביץ החלפנו פה מבטים בנושא מי יהיה הגורם הנוסף.

שמעון דניאל: כבר היום מי"ה שותפים במימון של הגנות הביניים וכל העבודות.

שמעון דניאל: אני לא מייצג את האוצר, ואני לא מייצג כלום, אני מעלה פה הסתייגות, אני גם לא מייצג את מפעלי ים המלח, הם יכולים לדבר בשם עצמם, אבל אני חושב, והם יאמרו את זה יותר טוב ממני, שברור שכל מי שנמצא שם במרחב יישא חלק במימון הזה.

עופר מרגלית: זו הנחת המוצא.

שמעון דניאל: זה השלב הבא שנכנסים אליו, והוא חלק בלתי נפרד מהדיון על איזו חלופה תיבחר.

שמעון דניאל: אנחנו מבינים שהפרויקט הזה הוא הזדמנות לכל האזור, בדיוק בכיוונים שמצביע עליהם דב ליטבינוף בכל אחת מהחלופות.

אופיר אקוניס: מוסרת לי מנהלת הוועדה החלטה 134 של הממשלה ה-32 בראשות בנימין נתניהו, שעוסקת במימון הגנות ים המלח, ואני יכול להציע לכם פה מתווה דומה.

אופיר אקוניס: לגבי מימון ההגנות, אוצר המדינה – 35.5%, חברת מפעלי ים המלח – 39.5%, המועצה האזורית תמר – 12.5%.

דב ליטבינוף: זה לא יקרה, אני כבר אומר.

אופיר אקוניס: למה?

אופיר אקוניס: אמרתי שזה סוג של הצעה פרוזאית.

דב ליטבינוף: זה לא יקרה.

דב ליטבינוף: אנחנו גוף מתוקצב.

דב ליטבינוף: זה לא משנה אם מפעלי ים המלח ירוויחו 2 מיליארד או 3 מיליארד, אנחנו נמשיך לקבל בדיוק אותה ארנונה, לא תגדל הארנונה.

דב ליטבינוף: אנחנו גוף מתוקצב שממשיך לעשות אותן פעילויות.

דב ליטבינוף: אנחנו לא גוף מרוויח, אנחנו גוף שמקבל מסים ונקבל אותם מסים גם אם ירוויחו מיליארד או טריליארד, או אני לא יודע כמה.

דב ליטבינוף: לכן לא הגיוני להפיל על מועצה אזורית להשתתף בהליך הייצור של מפעל.

דב ליטבינוף: זה דבר דמיוני, זה דבר לא מקובל, ונתקוף את זה משפטית בכל דרך אפשרית.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: נעם גולדשטיין, סמנכ"ל תשתיות מפעלי ים המלח, בבקשה, ולאחר מכן עורכת-הדין אלעד מאדם טבע ודין.

נעם גולדשטיין: אחד הדברים החשובים בכל הפרויקט הזה הוא הצורך לקבל החלטה.

נעם גולדשטיין: אם מסתכלים על ההיסטוריה, הבעיה ידועה כבר מ-1971.

נעם גולדשטיין: ברגע שהתחילו להקים את בתי המלון הראשונים מפעלי ים המלח כבר היו קיימים בשטח, היו בריכות.

נעם גולדשטיין: ברגע שהתחילו להקים את בתי המלון הראשונים כבר היה ברור שיהיה צריך לבצע הגנות.

נעם גולדשטיין: ב-1995 החברה הופרטה, גם אז היתה ידועה הבעיה.

נעם גולדשטיין: שאלו מי יממן – ציין פה שימי  דניאל או דב ליטבינוף שהממשלה לקחה דיבידנד מיוחד כדי למממן, וקראה לו גם בשם.

נעם גולדשטיין: שני מבקרי מדינה שונים בחנו את הנושא.

נעם גולדשטיין: שניהם אמרו למעשה שהמדינה מכרה את אותו השטח פעמיים, והאיצו לקבלת החלטה מהירה לפתרון הקבע, כי הזמן עולה כסף, מבחינה זו שכל שנה שאין פתרון של קבע ממשיכים בהגנות ביניים, ועד היום הוצאו על הגנות ביניים שונות מאות מיליוני שקלים.

נעם גולדשטיין: לפני שנתיים-שלוש הממשלה החליטה שצריך לפעול בצורה מהירה, הקימה את החברה להגנות ים המלח והחליטה לקדם את הפרויקט הזה בהליך של ועדה לתשתיות לאומיות כפרויקט לאומי, ונתנה את הדחיפה, ואנחנו נמצאים עכשיו בישורת האחרונה של בחינת שלוש החלופות.

נעם גולדשטיין: שלוש החלופות אפשריות הנדסית.

נעם גולדשטיין: לנו, כמפעלי ים המלח, עדיין לא ברור סופית מה העלות של כל חלופה.

נעם גולדשטיין: אתמול, למשל, ישבנו בדיון מהבוקר עד הלילה עם יועצים, ויש ויכוחים גם בינינו.

אופיר אקוניס: בלאו הכי אתם לא תקבלו את ההחלטה, הממשלה תקבל את ההחלטה.

אופיר אקוניס: אתם תקבלו כל החלטה שהממשלה תקבל.

נעם גולדשטיין: עדיין אתה מצפה מאתנו גם לומר את עמדתנו לגבי כמה עולה כל חלופה וכן הלאה.

נעם גולדשטיין: יש לנו קצת ניסיון ואנחנו יכולים ומשתדלים לתרום מהניסיון שלנו באזור.

נעם גולדשטיין: עדיין יש דיונים שלמים לגבי העלות של כל חלופה, מה המשמעויות.

נעם גולדשטיין: עדיין אין מספרים סופיים לגבי החלופות השונות.

נעם גולדשטיין: המסמכים הסביבתיים עדיין לא הסתיימו, כך שנכון להיום אין כל המספרים כדי שאפשר יהיה להגיד.

נעם גולדשטיין: מבין שלוש החלופות, אני יכול להגיד בצורה די ברורה שהחלופה של הלגונה היא חלופה בעייתית מבחינתנו.

נעם גולדשטיין: אנחנו אומרים את זה, אנחנו חוששים מהחלופה הזאת.

אופיר אקוניס: למה דווקא היא הכי בעייתית?

נעם גולדשטיין: אני אגיד עוד משפט שיעזור לדיון פה.

נעם גולדשטיין: בסופו של דבר, אם אתה מסתכל על ציר הזמן מעכשיו 40-30 שנה קדימה, הזיכיון של מפעלי ים המלח מסתיים בשנת 2030, אבל אתה יוצא מתוך הנחה שגם אחרי 2030 התעשייה לא תיפסק.

נעם גולדשטיין: בצורה כזאת או אחרת התעשייה תמשיך באזור, ואם התעשייה ממשיכה, מלח ימשיך לשקוע.

נעם גולדשטיין: ולכן סביר להניח שבשלב מסוים בעתיד, ויש ויכוח אם זה ב-2030 או ב-2035, זה לא כל כך חשוב לצורך הדיון, בכל חלופה שתיבחר בסופו של דבר נלך לחלופה של קציר מלא בשלב הבא.

אופיר אקוניס: אני בטוח שבדצמבר 2029 יהיה פה דיון מדהים אם זה ב-2030 או ב-2035.

אופיר אקוניס: כמובן, שזה יבוא ביום האחרון.

אופיר אקוניס: זה כתוב בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: זה יהיה בימים האחרונים, אנחנו כבר לא נהיה כאן כנראה.

ישראל חסון: שמעון פרס יהיה.

אופיר אקוניס: אגב, ממשלתו נתנה את הזיכיון.

דב ליטבינוף: שמעון פרס בטוח יהיה.

אופיר אקוניס: זה מה שאמר חבר הכנסת חסון.

נעם גולדשטיין: כולם יהיו בריאים ושלמים עד אז, אבל באיזה שלב בעתיד, מקובל על כל מי שיושב פה, עם כל הוויכוחים שיש, יהיה צורך לעבור לקציר מלא.

נעם גולדשטיין: הוויכוח שמתקיים עכשיו הוא רק על דבר אחד, האם לעבור לזה ב-2035, ב-2030 או ב-2017.

קריאה: או ב-2010.

נעם גולדשטיין: ב-2010 אי-אפשר, כי היום אי-אפשר לעשות את זה.

אופיר אקוניס: ב-2011.

נעם גולדשטיין: גם אי-אפשר ב-2011, זה לוקח זמן.

נעם גולדשטיין: בזה מתמצה הוויכוח.

נעם גולדשטיין: אני חוזר לחלופת הלגונה.

נעם גולדשטיין: חלופת הלגונה זה רעיון טוב, אבל הוא היה רעיון טוב בזמן מסוים, כאשר היה לנו פרק זמן.

נעם גולדשטיין: כל המטרה של הלגונה זה להרוויח זמן – לקצור חלק קטן של הבריכה במקום את כל הבריכה.

נעם גולדשטיין: מבחינה כלכלית זה רווח כספי.

נעם גולדשטיין: אבל ככל שהזמן לנצל את אותה חלופה מתקצר, ולפני עשר שנים או 15 שנה כבר דיברנו על הלגונה, הרווח שיש מהחלופה הזאת קטן.

נעם גולדשטיין: מצד שני, הלגונה זה דבר שיישאר לנצח.

נעם גולדשטיין: אם אתה הולך לחלופה הזאת, אותה סוללה שתפריד, באותו מצב שיש שתי מדרגות בבריכה, גם ב-2030, גם ב-2035 וגם ב-2070 זה יישאר.

נעם גולדשטיין: זה מצב שלא ישתנה, לכן אנחנו לא אוהבים את זה.

נעם גולדשטיין: גם מבחינה בטיחותית ומבחינות אחרות אנחנו לא כל כך אוהבים את החלופה הזאת.

אופיר אקוניס: זה הורדנו.

אופיר אקוניס: קציר מלא, אתה אומר?

נעם גולדשטיין: אני לא אומר את זה.

אופיר אקוניס: ברור לכם שאתם משתתפים במימון, לא משנה מה האלטרנטיבה שתתקבל?

נעם גולדשטיין: אני אגיע לשאלה הזאת.

אופיר אקוניס: אני שואל אותך, אם אתה יכול לייצג את החברה.

נעם גולדשטיין: אני יכול לייצג את החברה.

אופיר אקוניס: האם החברה לישראל, ברור לה שהיא משתתפת בדבר הזה.

נעם גולדשטיין: אני אעבור לנושא המימון.

אופיר אקוניס: גם בבניית בתי המלון, אולי.

נעם גולדשטיין: אמר פה נציג האוצר שיש הפרדה בין ההחלטה מה החלופה הנכונה והמימון.

נעם גולדשטיין: גם בשלב של הגנות הביניים, ועד עכשיו, למרות כל חוות הדעת שיש אצל כולם, שאנחנו למעשה פועלים על-פי זיכיון ועל-פי חוק ואנחנו לא עושים שום פשע, אנחנו משתתפים ב-39.5%, וזה בהסכמה בינינו לבין האוצר.

נעם גולדשטיין: בהסכמה בינינו לבין האוצר יש גם מנגנון של בוררות, אם לא נגיע להסכמה איך להגיע להסכמה גם על מימון פתרון הקבע.

נעם גולדשטיין: ואני מעריך שכשתיבחר החלופה, ומשרד האוצר יודע איך להגיע למפעלי ים המלח, הוא יפנה למפעלי ים המלח, ונקיים דיון בנושא, כפי שעשינו עד עכשיו.

נעם גולדשטיין: אני רק מזכיר שאנחנו לא הגורם היחיד שיש לו חלק בבעיה הזאת, ולכן גם אם מפעלי ים המלח תשתתף ודאי יהיו גורמים אחרים מסביב לשולחן פה שצריכים גם הם להשתתף, כמו שקראת את הצעת ההחלטה שהיתה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: עורכת-הדין אלעד, ואחר-כך מנחם זלוצקי מהמשרד להגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

נעמה אלעד: אני רוצה להודות לך על קיום הדיון המאוד חשוב הזה, ולהאיר נקודת מבט נוספת, שלצערי לא היתה חלק מהדיון עד עכשיו, והיא בולטת בהיעדרה.

נעמה אלעד: מוצגות בפנינו למעשה שלוש חלופות: חלופת הלגונה, חלופת העתקת בתי המלון וחלופת קציר המלח.

נעמה אלעד: שלוש החלופות מוצגות כך כאילו כל מה שצריך להדאיג את הציבור ואת מקבלי ההחלטות  שהמצב בים המלח הוא שיש לנו איזו בעיה, איזה סכסוך בין בתי המלון למפעלים.

נעמה אלעד: וההצגה הזאת בעיני חוטאת לחובת הנאמנות, לחובה הציבורית של מקבלי ההחלטות של מוסדות התכנון.

נעמה אלעד: שוכחים פה גורם שלישי מאוד-מאוד חשוב והוא ים המלח.

נעמה אלעד: ים המלח עצמו, במנותק מהאינטרסים של התעשייה לרגע, במנותק מהאינטרסים של בתי המלון לרגע.

נעמה אלעד: ים המלח וזכויות הציבור בו והחובה שלנו לשמר אותו לטובת הדורות הבאים.

נעמה אלעד: נשאלה פה השאלה על-ידי חבר הכנסת חסון.

נעמה אלעד: שאלה מצוינת בעיני.

נעמה אלעד: שאלה אולי החשובה ביותר בדיון הזה.

ישראל חסון: תגידי ליושב-ראש שירשום את זה, הוא מחלק ציונים בסוף היום.

אופיר אקוניס: לא חילקתי, רק אמרתי שאתה לא חייב להשתתף.

אופיר אקוניס: אתה יכול לקרוא בפרוטוקול.

אופיר אקוניס: אמרתי שאתה לא חייב להשתתף, לא חילקתי ציונים.

אופיר אקוניס: תדייק כשאתה מצטט אותי.

נעמה אלעד: השאלה החשובה היתה מה הנחת היסוד של העבודה, מה אנחנו רוצים להשיג.

נעמה אלעד: והתשובה היתה, שהמטרה של התוכנית הזאת לאזן בין צרכים של תעשייה, תיירות והתיישבות.

נעמה אלעד: כל אחד מהצרכים האלה חשוב ביותר, אבל שכחו שיש עוד אינטרס קטן בים המלח, שהוא אזור בעל חשיבות לאומית, שזה האינטרס הסביבתי.

נעמה אלעד: מה לא נאמר פה בתשובה לשאלתך?

נעמה אלעד: לא נאמר פה שבהנחות היסוד של העבודה מנסים לשקם את ים המלח, שהמפלס באגן הצפוני יורד במטר אחד בשנה, גם לא רוצים להסתכל על ההשפעות הסביבתיות רחבות ההיקף של בריכה 5, שהיא אותה בריכה שיוצרת שגורמת למצב שהוא הסיבה שבגללה אנחנו נמצאים כאן היום, עליית המפלס באגן הדרומי.

נעמה אלעד: התוכנית הזאת למעשה אומרת שהיא לא מסתכלת על זה.

נעמה אלעד: צריך להבין, ברמה הכי פשוטה, איך בבריכה 5, שנמצאת באגן הדרומי, שהיא בריכה תעשייתית מלאכותית של המפעלים, עולה המפלס?

נעמה אלעד: המפעלים שואבים מים מהאגן הצפוני, כל יום אנחנו שומעים על ירידת המפלס באגן הצפוני.

נעמה אלעד: עד היום הנושא הזה לא הוסדר בשום תוכנית.

נעמה אלעד: שום תוכנית לא בדקה איך אפשר להטיל מגבלות על מפעלי ים המלח כך שהם יפגעו פחות בים המלח.

נעמה אלעד: צריך להבין שמסמך שנקרא "תמ"א 13", שזה מסמך שמדינת ישראל, משרד הפנים- - -

דב ליטבינוף: אולי ישתו פחות מהמדינה, זה גם יפגע פחות בים המלח.

נעמה אלעד: אני אשיב על זה.

נעמה אלעד: משרד הפנים הוציא מסמך שנאמר בו- - -

דב ליטבינוף: אתם כל הזמן מתעלמים מהעבודה הזאת.

דב ליטבינוף: זה 80% מהבעיה.

דב ליטבינוף: זה פשוט לא ייאמן שכל הזמן אתם חוזרים על זה.

נעמה אלעד: האחריות של מפעלי ים המלח לירידת המפלס באגן הצפוני היא 20%.

נעמה אלעד: אנחנו מדברים על 20% בולענים, 20% פגיעה בתשתיות, 20% שינוי פני הנוף.

נעמה אלעד: המפעלים לא משלמים על הפגיעה הזאת שקל, והמדינה לא מנסה למנוע את זה או לחשוב איך לצמצם את זה.

נעמה אלעד: אין תוכנית אחרת, זאת התוכנית.

נעמה אלעד: בריכה 5, שהמדינה עומדת לקבל לגביה החלטות, זו התוכנית שתקבע מה יהיה לעתיד לבוא, והאם לשקם את נזקי העבר.

נעמה אלעד: ויש התעלמות בוטה מהדברים האלה.

נעמה אלעד: אנחנו פונים לוועדת הכלכלה שתפנה לממשלה לפני שהיא מקבלת את ההחלטה, לבדוק גם את ההיבטים האלה: להציל את ים המלח, לצמצם את הפגיעה הסביבתית של המפעלים בו ושהם יישאו בנזקים שהם גרמו בעבר.

נעמה אלעד: תודה.

שמעון דניאל: לפרוטוקול.

שמעון דניאל: הנושא הסביבתי הוא נושא מרכזי, נבחן לעומק בראייה רחבה, ראייה בת-קיימא, הוא מופיע אצלנו.

שמעון דניאל: זה נבחן, וזה חלק מהשיקולים המרכזיים שיונחו בפני מקבלי ההחלטות בבואם להכריע על החלופה.

דב ליטבינוף: שימי דניאל, לא אתה פוגע ולא היא פוגעת, הנושא של- - -

שמעון דניאל: תן לי לסיים.

אופיר אקוניס: תן לו בבקשה.

שמעון דניאל: אנחנו לא עוסקים בירידת המפלס באגן הצפוני כי זה לא המנדט שלנו.

דב ליטבינוף: לכן אני אומר שבנושא הסביבתי לא אתה פוגע ולא היא פוגעת.

דב ליטבינוף: הנושא של ירידת המפלס במטר לשנה הוא סוגיה נפרדת, רחבה מאוד, בעייתית מאוד, יש לה קשר קטן מאוד לסוגיה של בריכה 5, קשר קטן מאוד.

דב ליטבינוף: הסוגיה לא תיפתר אם יורידו טיפה את הייצור במפעלי ים המלח או ישאבו קצת פחות, היא תיפתר אם יימצא פתרון ארוך טווח לבעיה של ירידת המפלס, אם זה תעלת הימים מדרום ואם זו תעלה אחרת.

דב ליטבינוף: לדעתי, זה פתרון משולב מכמה פתרונות, פתרון אחד לא יכול להספיק, וזה לא הסיפור הזה.

דב ליטבינוף: זה טוב לתקשורת, טוב לעשות מזה הוא-הא, וזה טוב לירוקים, על הכיפאק.

דב ליטבינוף: הסיפור הזה של חיסול תעשייה שמספקת עשרות אלפי מקומות עבודה והאמירה שהאלטרנטיבה היא השימור, עוד סנטימטר, עוד שני סנטימטר?

דב ליטבינוף: גם הסיפור של בריכה 6, יגידו לך המומחים, שהקמה של בריכה 6, שזה עוד שטח אידוי, זה תרומה של שני סנטימטר לירידת המפלס, לכן לא שם הפתרון.

דב ליטבינוף: הפתרון הוא רציני, צריך לטפל, ומטפלים, אבל לא לקשור את הדברים.

נעמה אלעד: אם יש גורם שאחראי על 20% מירידת המפלס, אתה מציע למדינת ישראל פשוט להתעלם?

דב ליטבינוף: קודם כול, אנחנו לא אחראים על 20%.

נעמה אלעד: אני אומרת שהמפעלים.

אופיר אקוניס: היא לא אמרה.

דב ליטבינוף: זה ירדן וישראל ביחד.

נעמה אלעד: 20% זה רק מפעלי ים המלח בצד הישראלי.

דב ליטבינוף: לא נכון.

נעמה אלעד: אני אצטט את המסמך של תמ"א 13.

דב ליטבינוף: את יכולה לצטט מה שאת רוצה, אבל 20% זה שני המפעלים, ועליהם את לא יכולה לשלוט.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: סיימת, עורכת-הדין אלעד?

נעמה אלעד: כן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר זלוצקי מהמשרד להגנת הסביבה, בבקשה.

אופיר אקוניס: חשוב לשמוע מה עמדתכם בכל הדבר הזה, וגם על האלטרנטיבות, האם כבר הבעתם עמדה בפני מי שבודק את זה.

מנחם זלוצקי: קודם כול, משום שהסוגיה היא באמת סוגיה סביבתית ממדרגה ראשונה אנחנו מלווים את כל התהליך הזה מקרוב ושותפים לכל הדיונים.

מנחם זלוצקי: כפי שכבר נאמר כאן, יש הרבה מאוד נתונים שמתוכם צריך לראות את העיקר.

מנחם זלוצקי: הסוגיה של בריכה 5, אין ספק שהיא לא מנותקת.

מנחם זלוצקי: אפשר לצעוק, אבל צריך לראות את זה בראייה כוללת גם עם האגן הצפוני וכל המשמעות של שאיבת המים לירידת המפלס, ואין ספק שיש כאן בעיה סביבתית גדולה מאוד.

מנחם זלוצקי: אני לא רוצה כרגע להיכנס לזה, אני רוצה להתמקד יותר בסוגיה שכרגע עומדת לפנינו לנושא החלופות.

מנחם זלוצקי: כשאנחנו באים לבחון את החלופות השונות אנחנו מסתכלים על זה מתוך בחינה שאחד מהמרכיבים של החולפה הוא, שיש בה ראייה ארוכת טווח.

מנחם זלוצקי: כשאנחנו מסתכלים על שלוש החלופות, לא כולן עומדות בראייה ארוכת טווח, זאת אומרת, בפתרון ארוך טווח.

מנחם זלוצקי: רק פתרון אחד, רק חלופה אחת, הוא באמת פתרון ארוך טווח, וזה חלופת הקציר המלא.

מנחם זלוצקי: כפי שנאמר כבר קודם, החלופות האחרות למעשה הן חלופות זמניות.

מנחם זלוצקי: בנוסף, יש להן מחיר סביבתי מאוד קשה, מכיוון שגם חלופת הלגונה וגם חלופת העתקת בתי המלון, המשמעות שלהן היא המשך עליית המפלס, והמשך עליית המפלס מצריך את הגבהת הסוללות, והגבהת הסוללות מצריכה כרייה של חומר גלם, ועדיין זה לא ירד מהפרק, מדברים אפילו על כרייה של חומר ואדי, להרוס את מניפות הסחף, אלה שעוד נשארו, כגון נחל צאלים, דבר שאנחנו מתנגדים לו התנגדות נחרצת, כי כפי שגם נאמר כאן גם על-ידי נציגי בתי המלון, כשמסתכלים על ים המלח צריך להסתכל בראייה כוללת.

מנחם זלוצקי: המפלס, אין ספק שזו אולי הסוגיה המרכזית, אבל גם כל הסובב, ולכן הפתרון היחיד הוא פתרון של קציר המלח.

אופיר אקוניס: זו המלצתכם לוועדה?

מנחם זלוצקי: כן, אבל אני רוצה לומר כאן עוד דבר.

מנחם זלוצקי: למעשה העלו כאן את חלופת העתקת בתי המלון.

מנחם זלוצקי: גם אנחנו למדנו וניסינו, ככל יכולתנו, גם המקצועית, להתעמק בה, והגענו למסקנה שהחלופה הזאת, עם כל זה שאולי היא נראית אטרקטיבית בנקודות מסוימות, זו חלופה לא ישימה בהיבט הפרקטי שלה, אם אפשר לומר כך, והסיבות כבר פורטו על-ידי אחרים, ואני לא אפרט.

מנחם זלוצקי: לכן היום למעשה מתמקדים בחלופת הלגונה.

מנחם זלוצקי: חלופה הלגונה זו חלופה זמנית, זו חלופה שברגע שיסיימו אותה כבר יצטרכו להיערך לפתרון הקבע.

מנחם זלוצקי: לכן אנחנו בדעה שצריך ללכת ישר לפתרון הקבע, שגם בו יש בעיות, ואי-אפשר להתעלם מזה, אבל זה הפתרון שעליו אנחנו ממליצים.

מנחם זלוצקי: לגבי עוד נקודה אחת שעלתה על-ידי חבר-הכנסת חסון, לגבי שיתוף הפעולה עם הירדנים.

מנחם זלוצקי: שימי דניאל אמר לכאורה שזה לא קשור, אבל אני לא בטוח, מכיוון שגם הירדנים מתחבטים באותן סוגיות, כי גם הם ממשיכים לשאוב מים ולייצר מלח בתהליך הייצור, וגם הם צריכים לסלק אותו.

מנחם זלוצקי: נכון שהיום השיטות שהם נוקטים בקציר המלח שלהם הן שיטות שלא מקובלות עלינו, אבל זה לא אומר שאלה השיטות שהם ימשיכו בהן הלאה.

מנחם זלוצקי: סביר להניח שהם גם מסתכלים מה קורה בצד שלנו.

מנחם זלוצקי: יש כאן בהחלט הזדמנות- -

אופיר אקוניס: יש הידברות אתם?

שמעון דניאל: זה מה שאמרתי, כן יש שיתוף פעולה.

מנחם זלוצקי: - - ומקום אולי לראות איך משתפים פעולה, כי אחת הבעיות העיקריות היא באמת הובלה וסילוק של המלח.

מנחם זלוצקי: מכיוון שכל ההובלה והסילוק ייעשו גם אצלנו, וסביר להניח גם בצד השני, אצלנו בקצה המזרחי, יש כאן מקום לחשיבה משותפת, לשיתוף פעולה, לראות איך פועלים ביחד, ואני מציע שזה יהיה אחד הנושאים שכן יידונו בעתיד.

מנחם זלוצקי: דבר אחרון.

מנחם זלוצקי: אף-על-פי שזה לא נושא הדיון, אני רוצה לקשור את מה שהתחלנו ומה שאמרה נציגת אדם טבע ודין לגבי המפלס של ים המלח.

מנחם זלוצקי: היום אנחנו דנים בבריכה 5, ובריכה 5, צריך לזכור, גודלה 80 קמ"ר – ונותנים להשוואה את הדוגמה של ת"א, ששטחה 50 קמ"ר –  בריכה ענקית, שתופסת חלק גדול מאורך החופים של ים המלח, והנוכחות שלה מאוד משמעותית.

מנחם זלוצקי: היום יש תוכנית גם להמשך, קרי, בהמשך הגדלת הבריכה.

ניצן הורוביץ: בריכה 6.

מנחם זלוצקי: ובסוגיה הזאת צריך גם כן לדון בהזדמנות קרובה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שמעתי בכל מקרה את העמדה של המשרד להגנת הסביבה.

אופיר אקוניס: קודם כול, סוף-סוף יש עמדה ברורה, היא לא בין לבין, היא עמדה חשובה, ואתם מציגים אותה.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, אני מודה לך שהבאת בפנינו את עמדתכם.

אופיר אקוניס: שי טחנאי מהחברה להגנת הטבע, בבקשה.

אופיר אקוניס: אתה רכז מחוז דרום?

שי טחנאי: אני משמש כרכז מחוז דרום של החברה להגנת הטבע.

שי טחנאי: אני רוצה לעמוד על חשיבות הדיון הזה.

שי טחנאי: האסון האקולוגי סביבתי שמתרחש כל יום בים המלח נגרם מחוסר יציבות.

שי טחנאי: חוסר יציבות ותכנון במצב של חוסר ודאות זה הדבר הכי גרוע והכי קשה.

שי טחנאי: לאורך כל השנים האלה אנחנו רואים פתרונות שאבי רותם, מהנדס המועצה, יכול לדבר על זה שעות הרבה יותר טוב ממני.

שי טחנאי: מה שחסר זה נושא של יציבות.

שי טחנאי: יציבות, הן של המפלס בחלק הצפוני, בים שהוא הים הטבעי, והן במפלס בריכה מספר 5. וזו אחת הנחות העבודה הבסיסיות, שימי דניאל,  שהיציבות הזאת זה מה שצריך להתקיים.

שי טחנאי: ואנחנו רואים את זה  בתוך כל הנושא של הסביבה של ים המלח, אנחנו לא מנתקים את זה, האגן הצפוני והאגן הדרומי בעינינו זו חטיבה אחת, הן בהסתכלות הסביבתית שלנו, הן בהסתכלות הרחבה יותר.

שי טחנאי: לכן, מכל החלופות שהיום עומדות על הפרק יש חלופה אחת בלבד שתגרום ליציבות שני המפלסים וזה, קציר מלח מלא.

שי טחנאי: זאת החלופה היחידה.

שי טחנאי: ושוב, איך עושים את זה בדיוק, מי משלם ומי מממן, ודאי שאנחנו צריכים לבדוק.

שי טחנאי: אחת הבעיות שאנחנו עדים להן בשבועות האחרונים זה אי-הסכמה על הנתונים.

שי טחנאי: זורקים כל מיני נתונים מספריים כלכליים מכל הצדדים, מכל הכיוונים, ולגבי הנתונים יש אי-הסכמה, כמעט גורפת, ויתקנו אותי הצדדים ששותפים לעניין הזה.

שי טחנאי: תודה.

אופיר אקוניס: מנכ"ל חל"י, אתה מרכז את כל הבדיקה?

שמעון דניאל: אני מרכז את כל הבדיקה.

אופיר אקוניס: יש גם חברה חיצונית?

שמעון דניאל: עומדות לרשותנו חברות.

שמעון דניאל: אנחנו מרכזים את כלל הבדיקה, על כלל ההיבטים שלה.

שמעון דניאל: לצורך העניין יש לנו כיסוי מאוד רחב של חברות בין-לאומיות ומהמובילות בעולם.

לאה ורון: מיהן אותן חברות?

לאה ורון: אתה כבר פעם שנייה מזכיר את זה.

שמעון דניאל: אני יכול לציין שמות.

לאה ורון: אם לא קשה לך.

שמעון דניאל: ודאי שלא קשה, אני אשמח לפרט.

שמעון דניאל: לטובת הלגונה יש את DHV, שזו חברה מהמובילות בעולם, חברה הולנדית.

שמעון דניאל: לצורך העניין יש לנו גוף מקצועי עליון של board of review עם שלושה פרופסורים ששמותיהם: פרופ' אלונסו, פרופ' גזטה ופרופ' אנדרו יוז, שלושתם מהמובילים בעולם בתחומם, הם מפקחים, מלווים את כל העבודה כ-board מקצועי.

שמעון דניאל: לטובת הקציר היו לנו שתי חברות בין-לאומיות Cars ו-Mti.

שמעון דניאל: בנוסף היה לנו יועץ עליון מחברה אנגלית, מחברת Anthony bates.

שמעון דניאל: אני יכול להמשיך לפרט, אותו דבר לגבי העתקת בתי המלון, לקחנו חברות, הפעם לא בין-לאומיות, כי זה ידע שקיים בארץ, חברות מהארץ, חברות הנדסה מובילות, שגם הן עזרו לנו בכל התכנון של החלופה בכל ההיבטים.

דב ליטבינוף: חברות של דינמיט.

שמעון דניאל: יש לנו board of review סביבתי לצורך העניינים.

אופיר אקוניס: ואתה מרכז את כל זה.

שמעון דניאל: אני יכול לפרט פה, אין לי בעיה: המכון הגיאולוגי, המכון הגיאו-פיזי- - -

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: בשעה ורבע שאנחנו יושבים פה שמעתי, ואני אומר את זה בלשון המעטה, שרוב הגורמים תומכים בקציר המלח, אני אומר את זה בסיכום ביניים, גם המשרד להגנת הסביבה, שאני חושב ששמענו לראשונה את עמדתו החשובה, גם המלונאים, גם המועצה האזורית תמר, הארגונים הירוקים וכדומה.

לאה ורון: ודאי לא תומך בהריסת בתי המלון.

דב ליטבינוף: גם המפעלים.

אופיר אקוניס: הם היו הכי קרובים לזה.

אופיר אקוניס: אנחנו מגיעים לסוג של מסקנת ביניים.

אופיר אקוניס: אנחנו באמת לא רוצים להחליף.

אופיר אקוניס: גם חבר הכנסת הורוביץ דיבר על כך, וגם אני, משיחות מקדימות שקיימתי לקראת הישיבה הזאת, הבנתי שזה הדבר המועדף.

אופיר אקוניס: אגב, שמחתי להכחשה של משרד האוצר את הידיעה שהתפרסמה על כך שהם תומכים בהריסת המלונות.

אופיר אקוניס: אמרת שאתם לא יודעים בדיוק, עוד לא החלטתם, שזו גם אמירה חשובה.

אופיר אקוניס: כלומר, אתה לא מאשרר את הידיעה שפורסמה בשמכם כתומכים בהרס המלונות.

אופיר אקוניס: אתה לא רוצה להגיד כאן את המסקנה, אני מבין שאתם מחכים למחצית אוקטובר, לישיבת הממשלה, אבל נראה שמתקרבים לאיזו הסכמה לגבי הקציר.

אופיר אקוניס: מה מעכב את זה או בולם את זה בשלב הזה.

שמעון דניאל: יש מספר בדיקות שצריך לעשות.

שמעון דניאל: כדי לקבל החלטה צריך לקיים דיון ענייני יסודי, שמציגים את כל הנתונים באמת, ולא כפי שנאמר פה.

שמעון דניאל: מקבל ההחלטה צריך לדעת שהוא קיבל את ההחלטה והוא מבין את המשמעויות שלה.

שמעון דניאל: יש המון סיטואציות בחיים שיש לך תובנה מובנת – כשריאל מדריד, לצורך העניין, משחקת נגד הפועל שתולים ברור שיהיה ניצחון, אבל עדיין מקיימים את המשחק, כי יש הפתעות.

ניצן הורוביץ: של מי?

שמעון דניאל: לכן לא אמרתי מי.

אופיר אקוניס: לא אמרת, אבל נשמע.

אופיר אקוניס: הגורמים שדיברו פה לא שמעו את הנתונים בפעם הראשונה.

אופיר אקוניס: הם בסוף המסקנות, וגם אתם.

שמעון דניאל: שי טחנאי אמר פה שיש עדיין ויכוחים.

אופיר אקוניס: אם לא תתקבל החלטה, תמיד יהיו ויכוחים.

שמעון דניאל: כולם ראו את הנתונים, יש מספר נתונים שצריך להשלים, ויכולים אולי להפוך תובנות בצורה משמעותית.

שמעון דניאל: יש מספר נתונים שצריך עוד לברר, ואם אני אמשיך באנלוגיה של המשחק, אנחנו ממש בדקה ה-90, וגם כשהתוצאה ידועה מסיימים את המשחק.

שמעון דניאל: ראוי שגם באירוע הזה תנו לסיים את המשחק, תתקבל החלטה עניינית.

שמעון דניאל: אני חושב שזה יותר מאשר נכון להמשיך את הדיון החשוב הזה בהצגה מסודרת של הנתונים עם התובנות הסופיות של האנשים.

דוד רותם: בתוך כמה זמן?

אופיר אקוניס: חודש.

שמעון דניאל: לפני מספר חודשים חשבנו וחשבו- - -

דוד רותם: מתי תהיו מוכנים סופית.

אופיר אקוניס: ההערכה היתה שבתוך חודש.

דב ליטבינוף: יש החלטות שצריך לקבל אותן ב"דמוקטטורה" ולא בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אנחנו לא בעד התפיסה הזאת.

שמעון דניאל: אנחנו נשלים את כלל הדברים ונהיה מוכנים.

שמעון דניאל: התרומה אולי הכי גדולה שניתנה לתהליך בשנתיים האחרונות זו ההתקרבות לרגע האמת, והצורך שכולם שותפים לו לקבל את ההחלטה מייד.

דוד רותם: במשחק שבין ריאל מדריד לבין שתולים אתה חושב שבתוך 30 יום תהיה שריקת סיום?

אופיר אקוניס: שמוליק צוראל, בבקשה.

שמואל צוראל: משהו עכשיו השתבש בתובנה.

שמואל צוראל: אנחנו חיים באיזה דיון שבו נאמר: אולי מייד אחרי החגים נקבל החלטה, וזה לאורך כל הדרך.

שמואל צוראל: כאן עומדת להתקבל החלטה גורלית, גורלית, אני לא רוצה להיכנס לתיאורים של איכות הסביבה שהיו הרבה יותר קולעים ממה שאני אומר, אבל אפילו בתחום הקטן והצר שלנו הם גורליים.

שמואל צוראל: יש תשתית לקבלת החלטות או אין תשתית לקבלת החלטות?

שמואל צוראל: אם אין תשתית, וזה לגיטימי שאין, ולא צריך להטעות את מקבלי ההחלטות, הבה ונאמר את זה.

שמואל צוראל: מצד שני, שמענו בפתיחתו של הדיון: בסוכות זה יתקבל.

שמואל צוראל: כמה ימי השלמת חומר נשארו עד סוכות?

שמעון דניאל: שמוליק צוראל, בוא לא ניתמם, ודאי לא פה.

שמעון דניאל: אתה יודע שמבחינתנו התשתית היתה קיימת והצורך שלנו בעוד מספר חודשים היה לשבת אתכם, כי אתם ביקשתם בדיקות נוספות.

שמעון דניאל: אני מוכן לוותר על הבדיקות הנוספות, להציג את הנתונים שלנו, מה שלא מקובל עליהם, ואז אני אחטא.

שמעון דניאל: חרתנו על דגלנו עבודה בשיתוף פעולה מלא עם כולם, להתייחס לכל ההערות ברצינות, ואם זה יגזול עוד חודש, עוד חודש וחצי, אנחנו נעשה את זה, אתה לא יכול להחזיק את המקל בשני הקצוות.

שמואל צוראל: מצוין.

שמואל צוראל: לא ביקשתי את זה, ביקשתי ליישב את הסתירה.

דב ליטבינוף: הנתונים שלכם היו מוטים ולא מדויקים.

שמואל צוראל: ביקשתי ליישב את הסתירה אם יש נתונים או אין נתונים.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר קדמי, היועץ המשפטי של משרד התיירות, ביקש זכות דיבור.

אופיר אקוניס: בבקשה.

עובד קדמי: הדיון הזה כאן, שנמשך כשעה ורבע, הוא אפס קצהו של דיונים רבים מאוד שנמשכים ונמשכו במשך תקופה ארוכה מאוד.

אופיר אקוניס: שנים.

עובד קדמי: נכון, מי כמוני, שגם ליווה אותם, יודע.

עובד קדמי: חבר הכסת חסון לא נמצא פה, אז מותר להגיד היסטוריה.

אופיר אקוניס: גם אם הוא היה פה היה מותר לך להגיד היסטוריה, כי זה חלק מהדיון.

עובד קדמי: אולי חלק מהאנשים פה זוכרים שהוועדה הראשונה שדנה בנושא הזה היתה ב-1990.

אופיר אקוניס: לזה לא הגענו.

עובד קדמי: לא כדאי ללכת רחוק מדי.

אופיר אקוניס: חידשת לנו.

עובד קדמי: ועדת ההיגוי הראשונה שבה כל הגורמים היו שותפים היתה ב-1990, הגישה את המסקנות שלה בתחילת 1991.

עובד קדמי: ב-30 באוגוסט התקיימה ישיבה אחרונה במשרד התיירות, השתתפו בה 38 איש מכל הגורמים, אלה שיושבים כאן וגם אלה שאינם יושבים כאן.

עובד קדמי: וההחלטה היתה פשוטה מאוד – חל"י כרגע צריכה לרכז את המסקנות לגבי שלוש החלופות, לרכז במעין טבלה ולומר מה היתרונות של כל חלופה ומה החסרונות, ואז משרד התיירות, שר התיירות יצטרך לקבל החלטה מהי החלופה המועדפת.

עובד קדמי: אנחנו רואים את הנטייה, לאן נושבת הרוח, אבל צריך לעשות את זה בצורה מקצועית, עניינית.

דוד רותם: מתי שריקת הסיום?

עובד קדמי: כבר אמר שימי דניאל שבעוד כחודש.

אופיר אקוניס: עד סוף אוקטובר.

עובד קדמי: נכון.

עובד קדמי: זה מה ששר התיירות הקציב, הוא אמר שעד סוף אוקטובר תצטרך להתקבל החלטה במשרד התיירות, ואז להביא אותה למליאת הממשלה.

עובד קדמי: אם הדבר יהיה תלוי בי, נביא גם את ההמלצה של הוועדה הזאת.

עובד קדמי: מה נטייתה של הוועדה הזאת לחלופה המועדפת.

דוד רותם: הוועדה הזאת היא רצינית, אין לה עדיפויות כשאין לה כל הנתונים.

דוד רותם: זו לא ועדת חוקה...

נעם גולדשטיין: לפחות מהצד שלנו, שאנחנו שותפים מלאים, צריך להמשיך את התהליך הזה, לתת את הזמן כדי לסיים.

נעם גולדשטיין: בוועדה הזאת לא עלה מספר אחד, ויש פערים.

אופיר אקוניס: מה לא שמענו?

נעם גולדשטיין: מספרים.

נעם גולדשטיין: שמענו הפועל שתולים וריאל, אבל לא שמענו- -

אופיר אקוניס: אתה מדבר על העלות של קציר המלח?

נעם גולדשטיין: - - אבל לא שמענו מה התוצאה.

אופיר אקוניס: תגיד מה העלות של קציר המלח.

לאה ורון: קציר המלח זו העלות הגבוהה ביותר, הנמוכה ביותר?

אופיר אקוניס: אנחנו מתכנסים לסוף הישיבה.

אופיר אקוניס: קודם כול, נועם גולדשטיין, מכל מה ששמעתי זו האלטרנטיבה המועדפת.

אופיר אקוניס: זה מה שאני מבין, אם הבנתי נכון, אולי לא הבנתי נכון.

אופיר אקוניס: הקשבתי לכל מלה.

נעם גולדשטיין: אחד הדברים החשובים, שתתקבל החלטה- - -

אופיר אקוניס: אתה אומר שזו העלות הכי גבוהה לכם.

דב ליטבינוף: כל מספר קובע, כי צריך לעשות את זה.

נעם גולדשטיין: לא אמרתי איזו חלופה עדיפה.

נעם גולדשטיין: מה שאמרתי שבכל מקרה מדובר בעלויות מאוד גבוהות.

נעם גולדשטיין: זה לא שיושבים בחיבוק ידיים.

אופיר אקוניס: שואל חבר הכנסת רותם, כמה עולה קציר המלח.

אופיר אקוניס: האם זה נכון שהמספר שננקב בוועדת בן-נון הוא 50 מיליון דולר?

דוד רותם: שמעתי פה 7 מיליארד שקל.

שמעון דניאל: ועדת בן-נון בהיבטים  הכלכליים היא לא רלוונטית.

אופיר אקוניס: אולי תגיד לנו מה המספרים.

נעם גולדשטיין: אני מציע שאת המספרים שימי דניאל ייתן,  כי הם מרכזים את הנושא.

נעם גולדשטיין: לפחות מבחינתנו אנחנו מבקשים שההחלטה תתקבל אחרי שיהיו המספרים.

נעם גולדשטיין: לתת עוד חודש, זה לא הרבה זמן, כדי שישלימו את המספרים, שלא יהיה ויכוח, לפחות על המספרים, ואז תתקבל החלטה לפי מה שנכון ולא לפי אינטואיציות.

אופיר אקוניס: אתה רוצה לתת לנו הערכה?

שמעון דניאל: כרגע, והדגש הוא על כרגע, כי חסרים מספר עדכונים ותיקונים ובדיקות שאנחנו עושים לבקשתם של כל המעורבים.

אופיר אקוניס: תן הערכות תקציביות על הקציר וההריסה.

שמעון דניאל: העלות של העתקת בתי המלון, ואני אומר בפעם הרביעית, ללא השפעה על התיירות, היא כ-2.8 מיליארדי שקלים.

שמעון דניאל: חלופת הלגונה כרגע עומדת על כ-3.2 מיליארדי שקלים, וחלופת הקציר המלא כרגע עומדת על כ-6 מיליארדי שקלים.

שמעון דניאל: אלה המספרים שכרגע יש לנו, אנחנו יושבים עליהם פעם נוספת, יש עוד מספר בדיקות.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מאיפה המספרים.

אופיר אקוניס: המספרים נשמעים מוזר.

לאה ורון: החלופה של הקציר מחייבת מכשור שלא קיים?

לאה ורון: בתוך כמה זמן?

שמעון דניאל: שש שנים.

אופיר אקוניס: את מבינה מה הוא אומר?

אופיר אקוניס: הוא אומר שהריסת בתי המלון ובנייתם מחדש היא העלות הנמוכה ביותר.

שמעון דניאל: לא שכחתי, אמרתי ללא השפעה על התיירות.

שמואל צוראל: הוא שכח להוסיף עוד 3.2 מיליארד, ואז חלופת בתי המלון היא 6 מיליארדי שקלים.

אופיר אקוניס: הוא אמר: ללא השפעה על התיירות.

שמואל צוראל: אז היא החלופה היקרה ביותר.

אופיר אקוניס: נכון, אבל אין דבר כזה השפעה על עיסוק התיירות ללא השפעה על התיירות.

אופיר אקוניס: הגענו למספרים, המהומה גדולה.

שי וינר: נכון, לכן לא סיימנו את העבודה.

שמעון דניאל: לא לחינם לא נקבתי במספר, כי אנחנו עדיין בודקים את המספר יחד עם המלונאים.

שמואל צוראל: מאחר שאני בודק את ה-2.8, אני בודק רק את ה-3.2, שאלה המספרים שאנחנו, מקצועית, מתייצבים מאחוריהם.

שמואל צוראל: חלופת הרס בתי המלון מגיעה ל-6 מיליארדי שקלים, קרי, החלופה היקרה ביותר.

אופיר אקוניס: מה שנקרא "כולל ההשפעה התיירותית", בניגוד למה שאמר מנכ"ל חל"י.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר לבנות חלופה של בתי מלון בלי השפעה על התיירות.

שמואל צוראל: הוא, בהוצאה להורג, מביא בחשבון את הוצאות הקבורה.

שמעון דניאל: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, נכניס את זה.

דב ליטבינוף: שמואל צוראל, אתה טועה נמוך, כי בזמן שאנחנו מדברים עליו, אם אתה עושה את הקציר – בונה עוד בתי מלון, אם אתה מביא בחשבון את ההשפעה, ומוסיף את התפוסה ואת העלות של בתי המלון פלוס התיירות שתגיע בעקבות הסיפור של הזכייה, תיקח גם את זה, יותר מ-6 מיליארד.

שמואל צוראל: הסתפקנו במה שאנחנו יודעים.

דב ליטבינוף: חבל שלא שאלת אותי.

שמואל צוראל: אין ספק שמדובר בחלופה היקרה ביותר.

עובד קדמי: יש הרבה אלמנטים מעבר למחיר, אנחנו צריכים להביא אותם בחשבון.

עובד קדמי: אף אחד לא התחייב שתהיה החלופה הזולה ביותר.

דב ליטבינוף: דרך אגב, תהיה תיירות מיוחדת שתבוא לראות איך בוצרים את המלח וירדן וישראל משתפים פעולה ומפנים את זה.

אופיר אקוניס: ביקשת זכות דיבור ולא קיבלת.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אברהם רותם: מבחינת החלופות, אשר לחלופה של הריסת בתי המלון, גם בעלויות הישירות, אנחנו לא מקבלים את המספרים של חל"י.

אברהם רותם: התכנון שם הוא תכנון בחסר, והעלויות מבחינת פיתוח האתר, עלויות ישירות בסדר גודל של מיליארד שקל.

אברהם רותם: כלומר, מעבר לנושא שמדברים על בתי המלון, החלופה עצמה כהוצאות ישירות יגיעו לסדר גודל של בערך מיליארד דולר.

אופיר אקוניס: חברים, אנחנו נסכם, אלא אם כן חבר הכנסת הורוביץ או חבר הכנסת שאמה רוצים להוסיף משהו לקראת הסוף.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהדיון הזה היה חשוב, והוא מצטרף לשורת דיונים שהתקיימו כאן בכנסת.

ניצן הורוביץ: גם בדיונים הקודמים המגמה היתה מאוד-מאוד ברורה.

ניצן הורוביץ: יושבים כאן סביב השולחן נציגים של התושבים, נציגים של ארגוני הסביבה, נציגי המפעלים, נציגי התיירות, כולם, ואתם שומעים את הדברים במו אוזניכם, וכמעט כולם מכוונים לאותה חלופה של קציר המלח.

ניצן הורוביץ: הדברים מדברים בעד עצמם, וזה גם עלה בדיונים קודמים.

ניצן הורוביץ: עשינו דיון מיוחד של השדולה לפני כמה חודשים בדיוק בסוגיה הזאת, וזאת היתה המסקנה בצורה הכי ברורה.

אופיר אקוניס: תודה, חבר הכנסת הורוביץ.

אופיר אקוניס: הדיון הזה הוא דיון מאוד חשוב.

אופיר אקוניס: קודם כול, הסקנו מסקנות בניגוד למה שחשב אולי חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: הסקנו פה מסקנה ושמענו את כל הגורמים המקצועיים, ואנחנו לא בתחילתו של הדיון, אנחנו כבר כמעט בסופו של הדיון, ושמענו גם את הדיון המקצועי של חל"י.

אופיר אקוניס: גם חל"י וגם הגורמים שדיברו כאן, גם הארגונים הירוקים, גם המשרד להגנת הסביבה, גם המלונאים וגם אנחנו שעסקנו בזה כבר כמה וכמה פעמים מבינים פחות או יותר את רוח הדברים.

אופיר אקוניס: אני אומר את זה בצורה זהירה, ממה שאני הסקתי פה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שלא טעיתי.

אופיר אקוניס: הקשבתי לכל מלה, כל מלה שנאמרה בדיון, כפי שאמר חבר הכנסת הורוביץ.

אופיר אקוניס: החלופה ההגיונית ביותר והסבירה ביותר, הסביבתית ביותר והתיירותית ביותר, ותרשו לי להגיד גם התעסוקתית והחברתית ביותר, היא קציר המלח.

אופיר אקוניס: זו המסקנה שעלתה מן הישיבה הזאת.

אופיר אקוניס: ואני מקווה שההחלטה הזאת, או האמירה, של ועדת הכלכלה של הכנסת תובא בחשבון כאשר אתם תגיעו, אני מקווה, בחודש, החודש וחצי הקרוב, למסקנותיכם.

אופיר אקוניס: מה שבטוח הוא, שכאשר תגיעו למסקנות ותביאו אותן למליאת הממשלה, המסקנות תהיינה מסקנות לטווח ארוך מאוד, בראייה רחבה ולא כפתרון זמני שיהיה טלאי על טלאי.

אופיר אקוניס: אני מאוד  מודה לכם.

אופיר אקוניס: חתימה טובה.