ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 250, 2010-08-11 11:30

דוד אזולאי: צהריים טובים וחודש טוב לכולנו, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

דוד אזולאי: על סדר היום - צו שמירת הניקיון (שינוי התוספת), (העלאת שיעור היטל הטמנה), התש"ע-2010.

דוד אזולאי: אני רוצה לקדם בברכה את כבוד השר להגנת הסביבה, את כל ראשי הערים והאורחים.

דוד אזולאי: אני יודע שהדיון הזה הוא טעון – עיניכם הרואות עד כמה, האולם יעיד על כך והנוכחים עוד יותר.

דוד אזולאי: אני מבקש לשמור על איפוק.

דוד אזולאי: מי שיבקש רשות דיבור – יקבל.

דוד אזולאי: אני אפתח את הדיון.

דוד אזולאי: הנושא של חוק ההטמנה מעורר גלים רבים.

דוד אזולאי: אני יודע שהנושא בוויכוח.

דוד אזולאי: שמעתי טענות, גם מצד השלטון המקומי.

דוד אזולאי: אנחנו קיימנו לפני הדיון כאן התייעצות מקדימה בין פורום מצומצם של ראשי רשויות, והשר להגנת הסביבה.

דוד אזולאי: ואני אומר, רבותיי, והשר להגנת הסביבה, צריך לזכור שנושא ההטמנה הוא חשוב.

דוד אזולאי: כל המדינות מתפתחות ומתקדמות בעניין הזה בצעדי ענק.

דוד אזולאי: אין סיבה שמדינת ישראל תישאר מאחור.

דוד אזולאי: מה לעשות, לצערנו הרב אתרי ההטמנה במדינת ישראל הולכים ופוחתים.

דוד אזולאי: זה מזכיר לי, מבלי שנרצה, אבל אני מניח שגם את הנושא הזה ראשי הרשויות מכירים – גם בנושא הקבורה הרוויה – גם שם אנחנו מכירים את קבורת השדה והקבורה הרוויה.

דוד אזולאי: מה לעשות, לצערנו הרב מדינת ישראל היא מדינה קטנה, שהולכת וגדלה, ומצוקת הקרקע היא לא לטובתנו, ואם פעם התרגלנו ללוקסוס שהיו לנו הרבה שטחים הרי שהיום המציאות הקיימת היא שהשטחים האלה הולכים ומצטמצמים, גם שטחי ההטמנה, ובסופו של יום נגיע למצב של אתרי הטמנה מצומצמים ביותר, שבסופו של דבר העלויות להשתמש בהם יהיו יותר גבוהות ממה שהיום, ולכן אין ברירה – נצטרך כולנו להתיישר ולמצוא את הדרכים גם למחזור וגם לפחות הטמנה.

דוד אזולאי: אני אבקש מכבוד השר לפתוח את הדיון עד להכנת המצגת.

גלעד ארדן: אני אאפשר להציג את המצגת אני רק אומר מה מהות הבקשה.

גלעד ארדן: תודה, קודם כל, אדוני היושב ראש על כינוס הדיון ותודה לכל מי שהגיע.

גלעד ארדן: אני חושב שאין הרבה דברים יותר לא ברורים מאליהם ולא קלים יותר לשר מאשר – אלא אם כן הוא חייב לעשות את זה, כמו שר האוצר, מאשר לבוא ולבקש לייקר תעריפים ולא משנה כרגע אם זה לצרכן הסופי, לבעלי העסקים או לרשויות מקומיות שמנהלות את החיי היום יום של האזרח.

גלעד ארדן: אני מתאר לעצמי  שהחברים כאן מבינים שזה לא דבר פשוט, לא עבורי ולא עבור המשרד.

גלעד ארדן: אבל אני חושב שלכולנו, ראשי הערים, השלטון המקומי, חברי הכנסת, לי, בוודאי – יש אחריות גם להסתכל מה המצב במדינת ישראל ולאן מדינת ישראל הולכת.

גלעד ארדן: והמציאות היא עגומה.

גלעד ארדן: המציאות היא שמדינת ישראל מפגרת באחוזי המחזור שלה באופן דרמטי אחרי כל מדינות העולם המערבי.

גלעד ארדן: ולא רק שהיא מפגרת באחוזי המחזור, זה לא סתם איזשהו מספר שאנחנו רוצים להיות בו גבוהים יותר.

גלעד ארדן: האלטרנטיבה למחזור הפסולת והשימוש החוזר בחומרי הגלם, וזה שזה יכול לייצר מקומות תעסוקה במדינת ישראל, להצמיח את הכלכלה ולמזער פגיעה בסביבה, כי אתה יכול להשתמש שוב באותם חומרי גלם, \החלופה – פוגעת בסביבה.

גלעד ארדן: כשאתה הולך ומטמין באופן פרימיטיבי  את כל הפסולת המיוצרת ברשויות המקומיות, אתה קודם כל, כפי שהיושב ראש הזכיר, בצדק, מבזבז משאבי קרקע  שמדינה קטנה וצפופה כמו ישראל – אין לה, חוץ מזה, אותה פסולת גם מזהמת את מי התהום וגם פולטת גזי חממה.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו למה במדינת ישראל, שהיא מדינה כל כך מתקדמת טכנולוגית, שהאזרחים שלה הם לא פחות מערביים מהמדינות המתקדמות בעולם המערבי – למה הגענו למצב שאפילו המדינות המזרח אירופאיות נמצאות במקום הרבה יותר מתקדם ממדינת ישראל בתחום של המחזור וחלופות ההטמנה?

גלעד ארדן: אני חושב שאנחנו, היום, מציגים בפני הכנסת והממשלה מודל כולל לטיפול בפסולת.

גלעד ארדן: הוא לא מתעסק רק בלייקר את ההטמנה, אלא הוא מתעסק גם בלהציע אלטרנטיבות, ובלהטיל את הנטל של הטיפול בפסולת על מי שצריך לשאת בו.

גלעד ארדן: עד היום, הרשויות המקומיות נשאו לבדן בנטל  של הטיפול הכולל בפסולת, חוץ מאשר הבקבוקים הקטנים שטופלו באמצעות חוק הפיקדון ונתנו איזשהו תמריץ כלכלי לאזרחים להחזיר אותם ולפעול למחזורם.

גלעד ארדן: אבל מעבר לזה, כל מה שנמצא בפחי האשפה הוא באחריות הרשויות המקומיות לאסוף אותו ולטפל בו, כאשר, התוצאה שזה יצר, שלמעשה, בניגוד לחוק המחזור שכבר חוקק, ומופר היום על ידי הרשויות המקומיות,  ממוצע המחזור של השלטון המקומי בישראל עומד על 13%, כשהחוק הקיים חייב אותם להגיע כבר ב-2007 ל- 25%, וכשהמדינה הכי נכשלת באירופה מתחילה  מ-50%.

גלעד ארדן: אז אנחנו מבינים שהמצב הוא כמעט קטסטרופלי בהיבט הזה.

גלעד ארדן: אם אנחנו מסתכלים קדימה, המטמנות במדינת ישראל הולכות ונסתמות.

גלעד ארדן: גם את זה היושב ראש ציין.

גלעד ארדן: לא רק זה – חלק מהמטמנות גם עומדות להתמלא או להיסגר כבר בקרוב בגלל הסטנדרטים שבהם הם נבנו.

גלעד ארדן: היום האזרחים, אף אחד לא מוכן שיבנו מטמנה ליד הבית שלו.

גלעד ארדן: מטמנות שלא מתנהלות ברמה מספיק גבוהה- האזרחים דורשים שייסגרו, בצדק, והתוצאה שעומדת להיות וגם יוצג כאן, מייד – בעשור הקרוב אנחנו עומדים להישאר עם אתר הטמנה אחד,עבור כל אזרחי מדינת ישראל,  וזה אתר "אפעה" שנמצא בדרום הרחוק, 160 ק"מ מתל אביב.

גלעד ארדן: זה אומר שמחירי ההטמנה יעלו באופן דרמטי בעשור הקרוב, כי אנחנו עלולים להימצא במצב שלא יהיו אלטרנטיבות, והמצב הזה גם יגרום לכך שכל הפסולת מרחבי המדינה, 6 מיליון טון פסולת כל שנה, ייסעו במשאיות בכל רחבי המדינה, יפקקו את הכבישים, יזהמו את האוויר וגם ייצרו סכנות לנוסעים בדרכים.

גלעד ארדן: אני חושב שגם השלטון המקומי חייב להיות שינוי דרמטי באופן שבו הוא מטפל בפסולת, והכיוון הוא מחזור.

גלעד ארדן: ולכן, שאנחנו רואים שמאז שנכנס לתוקף היטל ההטמנה שבעצם אמור לתת את המחיר הכלכלי האמיתי לפעולת ההטמנה שעולה כסף למדינה וגם מייצרת מפגעים – המחיר שניתן עד היום, פה בוועדת הפנים חוקק מתווה עולה של 30 שקלים, 40 שקלים ו- 50 שקלים.

גלעד ארדן: לא רק שהיטל ההטמנה הזה שמתוך עלות הטיפול בפסולת, כי צריך לדעת – עלות ממוצעת של טיפול בטון פסולת מבית האזרח עד המטמנה הוא סדר גודל 500 שקלים בממוצע לטון.

גלעד ארדן: זו עלות ישירה של טיפול: לאסוף, לקחת, לשנע, לשלם לתחנת המעבר, לשלם למטמנה, עלות השינוע – 500 שקלים בממוצע לטון.

גלעד ארדן: היטל ההטמנה, גם כשהיא יגיע למקסימום בשנה הבאה, על פי החוק הקודם, יגיע ל-50 שקלים.

גלעד ארדן: קרי, בערך 10% מסך העלות הישירה של הטיפול בפסולת.

גלעד ארדן: הדבר הזה לא שינה את ההתנהגות הכלכלית של הרשויות בעניין הזה.

גלעד ארדן: כמויות ההטמנה לא רק שלא פחתו, הם אפילו עלו.

גלעד ארדן: לכן אנחנו מקדמים כאן שני צעדים מקבילים: צעד אחד – אנחנו מקדמים את חוק האריזות שסיומו אמור להיות, בעזרת השם, בתחילת המושב הבא, בוועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: גם היום יש דיון פגרה בחוק הזה, שיוריד, בעצם, 40% מנפח הפסולת היום של הרשויות המקומיות, יוריד מהם את האחריות לממן את האיסוף והטיפול בה, וישים את זה על הכתפיים של כל אותם אלפי יצרנים, יבואנים, שמייצרים, מייבאים ומשווקים בארץ את כל הפסולת היבשה – את היוגורט, החלב, הבושם, השמפו – כל חומר גלם יבש שנמצא היום, חוץ מכמה דברים שלא נכללים בחוק- אבל 40% מנפח הפסולת יירד מכתפי הרשויות המקומיות ויעבור לאחריות התעשייה.

גלעד ארדן: אבל במקביל אי אפשר גם מבלי לומר לרשויות – מי שיתעקש גם במצב הזה להמשיך ולייצר את אותו מפגע סביבתי, קרי ההטמנה, יצטרך לשלם על זה מחיר כלכלי גדול יותר כי אנחנו חייבים לתת גם תמריץ כלכלי לרשויות לשתף פעולה עם התהליך הזה, עם התעשייה, ולהגדיל משמעותית  את אחוזי המחזור של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: על זה מבוסס כל המודל.

גלעד ארדן: אני מבקש לעצור כאן ולעבור למצגת, רק להראות את הנתונים.

יוסי ענבר: הנתונים מראים שמדינת ישראל היום מתוך כ-6 מיליון טון, 4 מיליון טון היא פסולת מעורבת, ביתית, וכמעט 2 מיליון טון בתעשייה.

יוסי ענבר: אנחנו רואים שבתעשייה, אחוזי המחזור גבוהים, יחסית, כי שם אנחנו עושים הפרדה במקום, ומגיעים ל – 58%.

יוסי ענבר: לעומת זאת, בסקטור העירוני, אנחנו ממחזרים בסך הכל 13%.

יוסי ענבר: כמות הפסולת במדינת  ישראל היום היא כ-600 ק"ג לנפש בשנה.

יוסי ענבר: אנחנו די גבוהים יחסית למדינות אירופה וה- OECD.

יוסי ענבר: אנחנו פחות גבוהים ממדינות כמו ארצות הברית וקנדה.

יוסי ענבר: אנחנו במקום די טוב למעלה.

יוסי ענבר: כמו שהשר אמר, אנחנו נשארים בעוד כעשור עם אתר הטמנה אחד במדינת ישראל במישור רותם, אתר "אפעה", ולהקים אתר חדש, כאחד שחווה את החוויה של להקים אתרי פסולת –אין סיכוי.

יוסי ענבר: אין סיכוי שנצליח להקים עוד אתר הטמנה במדינת ישראל במאה הקרובה.

יוסי ענבר: עברנו את אותו אתר של "אפעה", in the middle of nowhere לקח לנו 5-6 שנים לאשר אותו, וגם אז, עם קשיים.

יוסי ענבר: מבחינת עלויות חיצוניות – יש פה פירוט של עלויות חיצוניות.

יוסי ענבר: היום בעולם וגם באץר נהוג להתחשב בעלויות החיצוניות ולא בעלויות הישירות.

יוסי ענבר: העלות החיצונית הגבוהה ביורת בהטמנת פסולת זה  גזי חממה.

יוסי ענבר: ואדוני היושב ראש, לגזי חממה יש היום תג מחיר – כל טון אשפה שמוטמן נשלם עליו בין 15 ל-30 יורו לטון על אותם גזי חממה, לפחות לטון.

יוסי ענבר: הפסולת מאתר הטמנה- אפשר לאסוף 50% מגזי החממה, מהמתאן, אבל 505 תמיד ייפלטו, לא משנה מה נעשה, ולכן אנחנו רואים שכמעט 80 שקל מהעלויות החיצוניות זה גזי חממה, כ-10 שקלים ירידת ערך הקרקע, וזה under estimation, כי שוב, ניקח היום כל אתר הטמנה, אם זה חיריה- ניקח את האתר ברעננה, בפתח תקווה, בכל אתר - ערך הקרקע היום הוא לא 10 שקלים לטון – הוא הרבה יותר.

יוסי ענבר: שינוע – זה זיהום אוויר בנוסף לעלות הישירה.

יוסי ענבר: כל משאית, כל טון שנוסע יש זיהום אוויר נוסף על הכבישים.

יוסי ענבר: לא כימתנו אבל יש ערך לזיהום קרקע ומים ופגיעה בשטחים פתוחים.

יוסי ענבר: הגענו לכך שהעלויות החיצוניות הן כ-113 שח לטון, והעלויות הישירות והחיצוניות – אני מדבר על המקטע החוץ עירוני –כ-300 שקל לטון.

יוסי ענבר: זאת אומרת, לאסוף את הפסולת היום משער העיר ולהוביל אותה לאתרים רחוקים זה כ-150-180 שקל לטון, יחד – כ- 300 שקל לטון.

יוסי ענבר: אנחנו היום, בהטמנה, מבזבזים מיליארד ורבע כל שנה, עלויות חיצוניות וישירות.

יוסי ענבר: בנוסף לכך, בפסולת יש הרבה חומרים בני מחזור, ואלה אחוזי החומרים.

יוסי ענבר: שווי חומר הגלם היום שמוטמן באדמה הוא כמעט 900 מיליון שקל.

יוסי ענבר: אנחנו קוברים כל שנה באדמה חומרים שניתן היה לשלות אותם מהפסולת ולמחזר.

יוסי ענבר: ואם זה לא 100% מהחומרים – אז מקום 900-450 מיליון שקל שאנחנו טומנים באדמה.

יוסי ענבר: היטל ההטמנה – מה המטרות?

יוסי ענבר: א. גישור על העלויות החיצוניות של ההטמנה.

יוסי ענבר: ב. המטרה היא לעודד את הפחתת ההטמנה מתוך ידיעה שלא יהיו לנו אתרי הטמנה בעתיד, וזה לא אצלנו, זה בכל העולם כך, כמובן, וכמובן – השבת המשאבים והיטל המחזור.

יוסי ענבר: היום, היטל הטמנה מכסה רק כ-40% מהעלויות החיצוניות, כפי שהצבענו, ובסך הכל העלות הנמוכה היא יקרה למשק הישראלי.

דוד אזולאי: מאיפה מממנים את ה- 605 הנותרים?

יוסי ענבר: זה עלויות חיצוניות.

יוסי ענבר: אתה משלם על זה - - מחר נדבר על חוק אוויר נקי, אז אתה נושם את זה.

יוסי ענבר: אתה מממן, למשל – דרך אשפוזים, בסופו של דבר.

יוסי ענבר: עלויות חיצוניות, שהן לא עלויות ישירות, קשה למדוד אותן ישירות.

יוסי ענבר: מה קרה בפועל?

יוסי ענבר: אנחנו, בפחות מ-50 שקל לטון, רואים שבפועל, אם תסתכלו על הציר, איפה שאתם רואים אפס, היינו מצפים שתהיה ירידה דרסטית בשנתיים-שלוש האחרונות, יוביל לכך שיקרה משהו במשק הפסולת.

יוסי ענבר: בפועל, לא קרה כמעט שום דבר ואנחנו מטמינים את אותה כמות פסולת שהטמנו בעבר.

יוסי ענבר: לא השתנה.

יוסי ענבר: התעריף הזה של 40 שקל, שהולך להיות 50 שקל, לא עשה מהפכה ולא עשה שינוי, כשחלק מהמטרות המרכזיות, כמו שאמרתי, זה הפחתת ההטמנה.

יוסי ענבר: אם נסתכל מה קורה בעולם, לקחנו מספר דוגמאות.

יוסי ענבר: אנחנו רואים שמבחינת היטל ההטמנה שאנחנו מציעים הוא כמו שאמרנו 120 שקל לטון.

יוסי ענבר: אנחנו רואים שאנחנו בין המדינות הנמוכות בעולם שיש בהן היטל הטמנה  ובמרבית מדינות אירופה יש היטלי הטמנה, יחסית למדינות אחרות – אם ניקח את הקיצוני - בהולנד מדברים על מעל 100 יורו, אוסטריה- כ-100 יורו, בלגיה- קצת פחות, סביב 100 יורו לטון, אלה המדינות שמובילות גם, בתחום הטיפול בפסולת, כמובן.

גלעד ארדן: פי עשר מהסכום בישראל.

דוד אזולאי: מתי זה התחיל שם ומתי זה התחיל אצלנו.

דוד אזולאי: התחלנו את זה גם הרבה זמן יותר מאוחר מאשר בהולנד, שוודאי עסקוה בזה כבר שנים רבות.

יוסי ענבר: אבל המטרה היא לא להישאר באותה פאזה, מאחור.

דוד אזולאי: אבל הפערים האלה גם מעידים על תקופת הזמן שהתהליך הזה התחיל.

קריאה: גם בחלק מהמדינות  האלה הציבור משלם על כל ק"ג אשפה שהוא שם.

קריאה: צריך גם את זה לזכור.

חנא סוייד: איזה קורלציה אתה מוצא פה עם הצפיפות של האוכלוסייה?

חנא סוייד: אני לא רואה שום קורלציה.

יוסי ענבר: תמצא בחלק מהמדינות - הולנד מדינה צפופה - -

חנא סוייד: אולי זה מקרה אחד אבל זו לא קורלציה.

יוסי ענבר: שמתי את הנתונים כמו שהם, לא שיניתי – אתה רואה שבחלק  מהמדינות הצפופות יש היטל הטמנה גבוה, והפוך – יש מדינות שפחות צפופות, וגם שם, עדיין - -אבל צפיפות האוכלוסייה – מה היא משקפת?

יוסי ענבר: היא משקפת שאין לך את הלוקסוס לפתוח עוד בור באדמה.

חנא סוייד: אבל אין קורלציה.

יוסי ענבר: השר הזכיר ואני אזכיר בקצרה- התכנית שלנו היא, בקצרה, הפרדת פסולת כבר ברמת משקי הבית והעסקים, הפרדה לזרמים של יבש –רטוב, העלאת היטל ההטמנה למחיר ריאלי, חוק האריזות שגם הוא תורם להפרדה ולמחזור.

יוסי ענבר: הכסף נכנס למשרד להגנת הסביבה וחוזר, רובו ככולו – כסיוע לרשויות המקומיות וליזמים.

יוסי ענבר: גם ליזמים - -

גלעד ארדן: זו נקודה שחשוב להבין-היטל ההטמנה הזה שאנו גובים מיועד כולו לחזור לשלטון המקומי, לרשויות, לטובת סיוע לתהליך הזה של הפרדת הפסולת.

רחל אדטו: באיזה יחס – רשות ששילמה יותר תקבל יותר?

רחל אדטו: מועצה גדולה, אם היא תקבל באותו יחס חזרה כמו שהיא העבירה הרבה כסף – אותו יחס היא תקבל, או שאתם תחליטו באיזה פיזור תחלקו - -

גלעד ארדן: אנחנו נחליט לפי הצרכים של פיתוח שוק המחזור, ואם זה לא יהיה ככה זה יהיה חוסר צדק חברתי, כי מה שקורה – רשות עשירה שתושביה יותר אמידים מייצרת גם יותר פסולת.

גלעד ארדן: יש קורלציה בין המצב הסוציו אקונומי של האזרח לבין כמות הפסולת שהוא מייצר.

גלעד ארדן: אם תחייבי אותי להחזיר את אותו תחום שהיא שילמה היטל הטמנה אל אותה רשות – אז אנחנו מחזקים את החזקים.

גלעד ארדן: אני רוצה שיתאפשר לי דווקא היטל הטמנה ששילמו תושבי רשות חזקה ולתת מימון של 90-95% לרשות החלשה שאין לה,  כדי לממן תשתית של הפרדה במקור.

גלעד ארדן: רשות חזקה יכולה יותר מהר לעשות את התהליך הזה של העלאת המחזור והפסקת ההטמנה, היא לא חייבת להמשיך לשלם היטל הטמנה.

חנא סוייד: אבל יש דרך יותר קלה – לגבות היטל דיפרנציאלי.

חנא סוייד: למה לגבות אותו הדבר ואחר כך להחזיר דיפרנציאלי?

נטע דרורי: ההיטל מוטל על מפעילי האתרים ולא על הרשויות - -

גלעד ארדן: זה בלתי ישים כיוון שהרשויות המקומיות משתפות פעולה באיסוף הפוסלת ובסוף, כשהפסולת מגיעה למטמנה אתה לא יודע לייחס בכל משאית כמה שייך לכל רשות.

גלעד ארדן: הפסולת יוצאת מהעיר, מגיעה לתחנות מעבר, שבהן הרשויות שותפות, ובתחנת המעבר הפסולת מתערבבת.

חנא סוייד: מי שהיה ראש עיר לא יסכים עם מה שאתה אומר.

יוסי ענבר: ההיטל הוא לא על פסולת של נאספת, ההיטל הוא על פסולת שמוטמנת.

יוסי ענבר: ולכן זה גם אמור לתמרץ שפסולת לא תגיע לאתר.

יוסי ענבר: מבחינת המימון, כמו שאמרנו – הכל נכנס חזרה לטובת המטרה, כולל קידום של הקמת מפעלי מחזור בקצה, תחנות מיון באמצע, והתשתיות בהתחלה.

יוסי ענבר: בנוסף, כמובן שנצטרך לעודד שימוש בחומרים ממוחזרים, כי אם לא נסגור את המעגל, זה לא יקרה.

יוסי ענבר: אנחנו, כמו שאמרתי, נערכים לטפל בשני הקצוות, בקצה  אחד זה הפרדה במקור, ובקצה השני - פתרונות הקצה מבחינת המיון והמחזור.

יוסי ענבר: המטרה לתת מענה משולב.

יוסי ענבר: קצת קשה לראות במצגת – אבל נשאלנו את השאלה: אם מחר בבוקר נתחיל את ההפרדה, האם יש לנו פתרונות קצה.

יוסי ענבר: לקחנו מספרים אמיתיים, והנחנו מספר הנחות.

יוסי ענבר: בסך הכל הפסולת, אנחנו מניחים שכ-11 אלף טון ליום.

יוסי ענבר: בשנת 2014, נניח שרק 305 מהאוכלוסייה תפריד, אנחנו רוצים הרבה יותר – נקבל כ- 3,300 טון ליום, מתוכם 1,300 טון חומר אורגני, ושאר הפסולת – הממיונת היבשה.

יוסי ענבר: האם יש לנו פתרונות קצה?

יוסי ענבר: אנחנו רואים שכבר עכשיו יש לנו קיבולת – ואם תרצו אני יכול להרחיב את כל המתקנים, לקומפוסטציה יהיה לנו ב-2012 בין 1,300 ל – 3,300 טון ליום.

יוסי ענבר: טיפול אנארובי – כבר עכשיו יש לנו בעיה של פתרון קצה למרכיב האורגני, ואין לנו בעיה של מתקני מיון, יש מתקני מיון פרוסים ברחבי הארץ.

יוסי ענבר: כמובן שגם נרצה להוסיף ולשכלל, אבל מהפכה מהסוג הזה צריך לעשות תוך כדי תנועה, אי אפשר להמשיך ולחכות.

יוסי ענבר: לכן, המתקנים כבר קימים.

יוסי ענבר: לשאלה אם יש פתרונות קצה –המתקנים קיימים.

יוסי ענבר: אם הם הכי טובים בעולם?

יוסי ענבר: אני כבר אומר –הם לא הכי טובים בעולם, יש מה לשפר, על זה אנחנו עובדים, כולל התקציב שיש לנו לטובת העניין.

יוסי ענבר: אם אנחנו אוגמים את כל התקציב שאנחנו מדברים עליו- אנחנו מדברים על סך כל ההשקעות לכל הנושא בעשור הקרוב – כ-3 מיליארד שקל,  מתוכם 750 מיליון שקל אנחנו מדברים על פתרונות הביניים והקצה, קרי – תחנות המיון ומתקני המחזור, והשקעה ברשויות המקומיות של כ- 700 מיליון שקל.

יוסי ענבר: זאת אומרת,  בסך הכל – אנחנו מניחים שזה גם מייצר שוק חדש שהיקפו כ-3 מיליארד שקל במדינת ישראל.

יוסי ענבר: יש לזה גם משמעות של תעסוקה, ועוד דברים נוספים, הרבה מעבר למחזור עצמו.

יוסי ענבר: אני לא אכנס לחישובים וישבו כאן עם חלק מהאנשים פה, אבל ברור לנו לחלוטין – אנחנו יודעים שבסך הכל תוספת עלות לכניסה לתהליך הזה זה כ-400 מיליון שקל, לשנה.

יוסי ענבר: לעומת זאת בסך הכל התועלות מחוק האריזות  הן כ- 400 מיליון שקל, כך שזה מקזז אחד את השני.

יוסי ענבר: אין טעם להיכנס למספרים הקטנים.

קריאה: על איזה שנה מדובר?

יוסי ענבר: בשנה שחוק האריזות ייכנס לתוקף.

קריאה: במלואו?

קריאה: או שרק בהתחלה.

יוסי ענבר: אני מדבר בשנת 2014.

יוסי ענבר: אבל הכל הולך בהדרגה.

יוסי ענבר: ברגע שחוק האריזות נכנס לתוקף הוא גובה את הכסף מכלל האריזות.

יוסי ענבר: זאת אומרת, בסך הכל יש כאן יותר תועלת מעלות.

יוסי ענבר: המסקנות: אל"ף, כמות הפסולת המוטמנת לא ירדה, לצערנו, מאז כניסת היטל ההטמנה הנוכחי.

יוסי ענבר: ההיטל הוא נמוך.

יוסי ענבר: על שאריות מיון והטמנה – נתנו הקלה בעלויות.

יוסי ענבר: בפועל זה לא עשה שום דבר לשוק, אלא רק הכניסו את הפסולת דרך איזה מתקן מיון, מינו והמשיכו להטמין.

יוסי ענבר: זה לא הוסיף אחוזים ניכרים למחזור.

יוסי ענבר: מחיר ההטמנה, כולל היטל, היום, זול בהרבה מהמקובל בעולם, והראיתי את המספרים.

יוסי ענבר: יש כדאיות אמיתית למחזור על ידי הפרדה במקור, אין ספק שאם מפרידים במקור אפשר לדלות יותר חומרים מאשר אם לא עושים הפרדה.

יוסי ענבר: אם  מביאים את החומר כפי שהוא, ללא הפרדה, ומעבירים על קו מיון – לא קבלים את אותה כמות הפרדה וכמות חומר גלם בהמשך, גם הוא לא נקי.

יוסי ענבר: היטל ההטמנה, כמו שאמרנו, גם צריך לשקף את העלויות החיצוניות.

יוסי ענבר: מה שנדרש זה העלאת גובה היטל ההטמנה כך שישקף את מכלול של העלויות החיצוניות ויאפשר כדאיות אמיתית למחזור.

יוסי ענבר: השוואת גובה ההיטל בגין הטמנת שאריות להיטל בגין הטמנת פסולת מעורבת - ההליך הזה שעשינו – הקלנו בעבר, לא הוכיח את עצמו.

יוסי ענבר: להפך.

יוסי ענבר: גם מצאנו רמאויות.

יוסי ענבר: יש כאן תיקון טכני של הגדרת קבוצה תעשייתית, נמשיך את זה בהמשך.

דוד אזולאי: תודה, אדוני המנכ"ל, אני אבקש את יושב ראש מרכז השלטון המקומי להציג את הדברים ואת ההתייחסות להיטל ההטמנה, מטעם השלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: בראשית דבריי אני רוצה לברך את מר מוטי ששון על ההישג האדיר – אחד מראשי הערים הטובים בעולם.

שלמה בוחבוט: כמובן זה מחייב אותך, מוטי.

שלמה בוחבוט: הוא אחד מראשי הערים הטובים בעולם.

שלמה בוחבוט: היה איזה סקר עולמי והוא זכה – במקום השני.

שלמה בוחבוט: כל הכבוד.

שלמה בוחבוט: האמת היא שכל ראשי ערים שיושבים פה, ואני בטוח – חלק מהציבור, אין לו שום הערה על המצגת.

שלמה בוחבוט: המצגת המצגת מצוינת.

שלמה בוחבוט: רק הייתם צריכים להוסיף ולומר שבמשך שנים רבות המשרד לאיכות הסביבה, בשמו הקודם -  היה משרד קטן שלא התחשבו בו, לא התייחסו אליו.

שלמה בוחבוט: הים יש שר עם צוות שרוצה, אבל אי אפשר היום לקפוץ כל כך הרבה שנים בלי להתייחס למה שקורה בשטח.

שלמה בוחבוט: קודם כל, יש רשויות לא מעטות שנמצאות במצוקות כספיות.

שלמה בוחבוט: אני חייב לומר, היות והיושב ראש מבין ערבית מרוקאית – שואלים ערום מה חסר לו – והוא אומר: תקנו לי טבעת.

שלמה בוחבוט: אז אני שואל אתכם שאלה- כשאתם באים ורואים שבעצם המחזור לא יוצא לשטח, מישהו עשה מחקר או סקר למה?

שלמה בוחבוט: אתם הרי צודקים, יש בעיה, ואני אומר לכם: בגלל הביורוקרטיה האיומה במדינה אתה לא יכול לקבל תקציבים.

שלמה בוחבוט: אתה יכול לכתוב קול קורא מפה ועד הודעה חדשה, והרשויות ימלאו טפסים, וצריך לכתוב ספרים כדי לקבל כמה אלפי שקלים - זו אחת הבעיות.

שלמה בוחבוט: הדבר השני, השלטון המקומי הוא בעצם הזרוע הביצועית של מדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: ללא שלטון מקומי אי אפשר לעשות שום דבר.

שלמה בוחבוט: קרו כמה דברים בעשור האחרון שהיכו קשות את השלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: בחינוך – קיצצו, ברווחה – קיצצו, ובמה לא קיצצו?

קריאה: בתאגידים.

שלמה בוחבוט: בתאגידים, במענקי איזון, ובעצם – לא מסוגלים לתפקד, לא מסוגלים לפעול.

שלמה בוחבוט: ואני מדבר על כל השלטון המקומי, ללא יוצא מן הכלל.

שלמה בוחבוט: והיום אנחנו אומרים – היות וכל כך קשה לכם, בואו נקשה עוד יותר ואנחנו נגדיל את היטלי ההטמנה.

שלמה בוחבוט: ומי שחושב, אדוני השר, שההיטלים האלה יגרמו למחזור, פשוט טועה.

שלמה בוחבוט: אני רוצה לומר לכם שרשויות לא מעטות לצערי הרב ששורפות את האשפה כי אין להם כסף להסיע אותה להטמנה.

שלמה בוחבוט: אם הנושא הזה יעלה שוב ויתקבלו החלטות מבלי להתייעץ עם השלטון המקומי, רבותיי, אנחנו נהפוך את כל המדינה הזו למדינה של הרי אשפה, כי אנשים פשוט מאד, רשויות מקומיות יזרקו בפתחי רשות אחרת.

שלמה בוחבוט: אנחנו צריכים לקיים דיון משמעותי מאד עם השלטון המקומי ולראות איך פותרים את הבעיה, ולא לשכוח" בלי פתרונות קצה שום דבר לא יילך.

שלמה בוחבוט: אדוני השר, אני רוצה להגיד לך שאנחנו מסיירים בעולם.

שלמה בוחבוט: אתה רואה מפעלי מחזור, ואם נחכה, הביצה והתרנגולת,לא יהיו מפעלים.

שלמה בוחבוט: המדינה הזו צריכה להכריז על סבסוד, על מפעלים מאושרים, להקים מפעלים – שלושה מפעלים יפתרו את כל הבעיה: אחד בצפון, אחד במרכז, אחד בדרום.

שלמה בוחבוט: אבל זה עולה הרבה כסף, זה עולה 100 מיליון דולר.

שלמה בוחבוט: אם המדינה, ותאמינו לי, מה שקורה היום עם הטמנה, אנחנו ראינו עם המים, מה קרה עם המים.

שלמה בוחבוט: שנים זעקו וזעקו – אין מפעלי התפלה, ומי בסוף משלם?

שלמה בוחבוט: – האזרח.

שלמה בוחבוט: לכן, אנחנו מעריכים את השר, עם הצוות שלו – הם עושים עבודה מצוינת.

שלמה בוחבוט: להעלות את המחירים בצורה לא נורמלית כזו- זה לא מקובל עלינו.

שלמה בוחבוט: כמו שאמרנו, צריך לשבת ולקיים דיונים, אבל על הכל, כשאתה מקיים דיון גם איך פותרים את הבעיה, איך יהיה טיפול קצה, ולא שאנחנו נזרוק – אני לא יודע לאן נעביר את המחזור הזה.

רחל אדטו: זה לא בתיאום אתכם?

שלמה בוחבוט: ישבנו פעמיים.

שלמה בוחבוט: אנחנו לא סיכמנו, זה לא מתואם אתנו.

שלמה בוחבוט: אני מקווה שאחרי הפגישה הזו יתנו לנו זמן, שנשב ונקיים דיון ביחד.

חנא סוייד: ראשית אני רוצה להצטרף לשאלות הרטוריות שהשר העלה- למה לא נעשה עד עכשיו שום דבר או מעט דברים בעניין המחזור, עם כל ההשוואות עם מזרח אירופה ועם מדינות אחרות בעולם.

חנא סוייד: הוא דיבר גם על מזרח אירופה.

חנא סוייד: אני חושב שאלה שאלות רטוריות נכונות, ואי אפשר בסופו של דבר לברוח מלתת תשובה אמיתית, ולקחת אחריות על הדברים שהממשלה היתה אמורה לעשות, ובסופו של דבר למצוא את הפתרון על ידי הגלגול הזה, על ידי הטלת כל האחריות ודרכי הטיפול בבעיה על הרשויות ובסופו של דבר על האזרח.

חנא סוייד: אני חושב שאנחנו מדברים פה על העלאה שערורייתית של היטל ההטמנה.

חנא סוייד: זה מזכיר את מס הבצורת כאשר חוסר מעש מצד הממשלה הביא לכך שהטילו במכה אחת על האזרחים ועל הרשויות המקומיות.

חנא סוייד: אני חושב שמדברים על מס, ומס רגרסיבי, בכלל, שלא לוקח בחשבון את המצב הסוציואקונומי של כלל הציבור, בעיקר ברשויות החלשות, ובעיקר לא לוקח בחשבון את המצב של הרשויות המקומיות שסובלות מכל מיני קיצוצים במענקים שלהם, עד כדי מצב שהן לא יכולות לתפקד.

חנא סוייד: אני חושב שמה שאמר מר בוחבוט כאן הוא נכון מאד.

חנא סוייד: קיים מושג של moral hazard.

חנא סוייד: שבסופו של דבר זה לא יביא ליותר מחזור, אלא ליותר פיזור של הפסולת בכל מיני מקומות איפה שלא צריך להיות.

חנא סוייד: זה לא ישיג את המטרה שלו.

חנא סוייד: בכל מקרה לא ראיתי שבד בבד עם הצגת התכנית הזו וההעלאה הזו יש תכנית משולבת של מחזור – מחזור, נכון, זה דבר שהוא כאילו זבל, אבל זה הייטק.

חנא סוייד: כל הטיפול, כל המפעלים של מחזור שמתקדמים בעולם הם מפעלים של הייטק.

חנא סוייד: אז מה, עירית טייבה או עירית שלומי יעשו את זה|?

חנא סוייד: לזה צריך יוזמה של הממשלה, של השלטון המרכזי, לא של איזה רשויות שמפוזרות פה ושם.

חנא סוייד: זה המחסור שאני רואה בהצעה המקורית – זה להעלות מחירים מבלי להציג תכנית משולבת שתיקח בחשבון את כל המרכיבים ואת כל המטרות שרוצים להשיג.

חנא סוייד: אני מניח, כשפעם ראשונה הציגו את העניין של ההיטל גם הראו מצגת ומספרים, אבל הנה, אומרים ששום דבר לא השיגו מזה.

חנא סוייד: מי יבטיח עכשיו שממה שהוצע כאן כן נקבל תשובות?

חנא סוייד: אדוני השר, אני מאד מוקיר את האחריות שלך אבל אני מציע לך שבניתוח מקצועי של מה שאני רואה כאן – זה לא יעבוד.

חנא סוייד: זה יביא להסתת ההתמודדות עם הבעיה אבל לא לפתרון.

חנא סוייד: אני אתן דוגמה- כשמשרד התקשורת, לדוגמה, רוצה להוריד את דמי הקישוריות הוא מביא חברה בינלאומית, עושים עבודה כלכלית, מתייעצים.

חנא סוייד: אני רוצה לראות מודל כאן שבאמת מראה את העלויות האמיתיות.

חנא סוייד: פה מראים מודל שלוקחים את העלויות האקסוגניות, ומנפחים אותן – מכל המרכיבים שאני ראיתי כאן, של המודל, ראיתי – 10 שקלים מחיר קרקע.

חנא סוייד: כל השאר זה הנחות שהן לא מעוגנות.

יוסי ענבר: מעוגן לגמרי.

יוסי ענבר: זה הדבר הכי מדיד שיש.

חנא סוייד: אתה בא לקבל גושפנקא, אתה בא לקבל אישור, אתה צריך להציג כאן מודל מפורט, משכנע, עם אפשרות שאני אוכל לבחון אותו גם מקצועית, וגם מומחים אחרים יבחנו אותו מקצועית ויגידו – השתכנענו, אבל אתר מראה לי 80 שקל כמעט עלות אקסוגנית שאתה לא יכול להסביר אותה, ואתה שם לי 10 שקלים מחיר קרקע.

חנא סוייד: מחיר קרקע אני משתכנע, אבל 80 שקל עלות אקסוגנית שאתה לא יכול לשכנע אף אחד בה – היא לא משכנעת.

חנא סוייד: לכן, בסופו של דבר אני חשוב שהמודל שאתם מציגים כאן הוא העלאה של 300, 400 אחוז – הוא חסר אחיזה במציאות.

חנא סוייד: בסיכום דבריי – צריך לבוא לוועדה הזו עם תכנית משולבת, והכי חשוב – השלטון המקומי, זה שבסופו של דבר צריך לעמוד מול הגזירה הזו צריך להיות משוכנע ושייתן את ברכתו לאיזשהו סיכום שיעבוד בסופו של דבר, ושישיג את המטרות.

שלמה דולברג: תודה על הדיון.

שלמה דולברג: אנחנו, במרכז השלטון המקומי, כפי שאמר היושב ראש, בהחלט חושבים שהתהליך הוא חשוב.

שלמה דולברג: המדינה היא של כולנו והילדים של כולנו יגדלו בה.

שלמה דולברג: ההידברות לא מוצתה.

שלמה דולברג: נתנו לנו אינפורמציות מסוימות ורק אתמול בערב קיבלנו מכתב מאגף התקציבים שלא היה לנו אפילו זמן להתייחס אליו.

שלמה דולברג: אני מבקש להזכיר שטובי המומחים לנושא פינוי אשפה נמצאים ברשויות המקומיות, חלק מהם יושבים בחדר הזה.

שלמה דולברג: יש פה מנכ"לים של רשויות מקומיות, מנהלי מחלקות, אנשים שחיים את זה יום יום, מומחים לעניין, וכולנו נשתף פעולה בהידברות.

שלמה דולברג: משמעות ההידברות היא להציג תחשיבים, להבין אותם יחד ולא לעשות מחטף, חס וחלילה.

שלמה דולברג: אני מבקש שיהיה לנו פסק זמן להידברות.

שלמה דולברג: בהידברות אנחנו נציע כמה מנגנונים.

שלמה דולברג: אחת האפשרויות שאולי לא חשבו עליה – ליצור איזשהו קשר בין רמת ההיטל לבין היכולת של המפעלים והקיום של מפעלי המחזור.

שלמה דולברג: יכול להיות שצריך למצוא איזושהי פונקציה שתתאים לעניין הזה.

שלמה דולברג: אנחנו נציע שקרן הניקיון תוכל לשפר את היכולות שלה לשחרר כסף.

שלמה דולברג: אחת הבעיות היום של העיריות, של הרשויות המקומיות, היא לקבל כסף מקרן הניקיון ולא למלא אותה בהיטלים, היא היום מלאה בכסף – למעלה מ- 200 מיליון שקל.

שלמה דולברג: אנחנו קוראים למספר חדשים של הידברות, אנחנו נשמח  לעדכן את היושב ראש כיצד מתקדמים.

זאב בילסקי: חבל שהשר איננו – אבל תמסרו לו.

זאב בילסקי: קודם כל, באמת, ברכות לשר על ההתלהבות והמרץ - -

דוד אזולאי: בשם השר – הוא נאלץ לצאת לפגישה והוא ביקש למסור את התנצלותו  - -

זאב בילסקי: אנחנו מקבלים אותה, אנחנו גם רוצים לציין את זה שהוא לוקח אחריות על עצמו כי בימים האחרונים ראיתי שבממשלה הזו – אחד אומר הוא אשם, שני אומר – זה אשם.

זאב בילסקי: כששר אומר שהוא אחראי זה כבר - -      	אני רוצה לספר לך קצת גם על הממשלה.

זאב בילסקי: לפני כמה זמן ביקשו להקים תאגידי מים.

זאב בילסקי: התחננו.

זאב בילסקי: הגשתי הצעת חוק, ביקשתי, אמרתי – למה לכם בכל מקום?

זאב בילסקי: תחליטו אתם איפה צריך, פה צריך?

זאב בילסקי: – תקימו, פה לא צריך- אל תקימו.

זאב בילסקי: עכשיו יש ערים שאני מכיר אותם טוב, עיר נפלאה שהכריחו להקים בה תאגיד מים.

זאב בילסקי: קיבלתי עכשיו מכתב מראש העיר-  הוא שמח להודיע לי שהעלו את הארנונה ב- 5.5% בגלל הקמת תאגיד המים.

זאב בילסקי: אז עכשיו אני צריך שני מנגנונים.

זאב בילסקי: מה שעשיתי עם מנגנון אחד – עכשיו אני צריך שניים.

זאב בילסקי: אבל לא רק זה.

זאב בילסקי: ראש התאגיד הוא כבר – שופוני יא נאס.

זאב בילסקי: הוא כבר אומר לראש העיר: אני אחראי.

זאב בילסקי: חובת הנאמנות שלי היא לתאגיד, לא לך.

זאב בילסקי: אז מסכנים תושבי העיר הזו – הם צריכים לשלם 5.5% כי הקימו משהו שלא צריך להקים.

יוסי ענבר: - את אותם 5.5%.

זאב בילסקי: אנחנו שנינו נשלם את זה,אבל עכשיו אני רוצה לספר לך על משהו שיכול להיות שאתה זוכר.

זאב בילסקי: אחד הדברים הטובים לבעלי ניסיון זה שבעלי ניסיון כבר עברו את הכל.

זאב בילסקי: אני זוכר שפעם היה שר לאיכות הסביבה, שבעברו היה רמטכ"ל.

זאב בילסקי: הוא בא אלינו יום אחד ואמר שהוא רוצה הפרדה במקור.

זאב בילסקי: באמת היה חזון.

זאב בילסקי: מה הוא הציע?

זאב בילסקי: שנקנה פחים כחולים, אני כבר חשדתי אז בכוונות הטובות של המשרד, אבל בכל זאת בא אליך רמטכ"ל לשעבר ואומר לך שמפרידים במקור.

זאב בילסקי: קיבלנו.

זאב בילסקי: אבל היה לי שכל ומזל ואמרתי לו – רק שלוש שכונות.

זאב בילסקי: והיום זו הזדמנות בשבילי לבקש סליחה מכל שלושת השכונות האלה, כי באמת, קנינו פחים כחולים, הוצאנו פמפלטים, הסברנו להם.

זאב בילסקי: אחרי שלושה חודשים לחשו לי באוזן – אתה יודע מה קורה שם?

זאב בילסקי: הוא אמר לי: לא נעים לי להגיד לך.

זאב בילסקי: אותה משאית אוספת גם את הפחים הירוקים וגם את הפחים הכחולים.

זאב בילסקי: אני קראתי למנכ"ל ואמרתי: על זה לבד, במדינה מתוקנת, ראש עיר הולך הביתה.

זאב בילסקי: הלכתי למשרד ואמרתי את זה.

זאב בילסקי: אמרו לי – לא, בפתח תקווה, והראו לי מסוע, עומדים כמה אנשים עם כפפות, ואמרו לי – אל תדאג, יהיה בסדר.

זאב בילסקי: אני אומר לך: לא היה בסדר.

זאב בילסקי: בשקט הורדנו והוצאנו איכשהו את הפחים הכחולים.

זאב בילסקי: יצאתי מזה בשן ועין.

זאב בילסקי: אז קודם כל, יש על זה התיישנות – אני מבקש את סליחת תושבי רעננה על הביצוע הכושל שלנו יחד עם המשרד.

זאב בילסקי: ועכשיו אני רוצה להגיד עוד דבר.

זאב בילסקי: יום אחד בא המשרד הזה, בהרכב קצת אחר, אבל יוסי ענבר תמיד היה שם – ואמרו: נייר ממוחזר.

זאב בילסקי: יש נייר ממוחזר, בוא נעשה – פתיחת שנת הלימודים, הודעתי לכל מנהלי בתי הספר, לעודד  תלמידים לקנות רק מחברות מנייר ממוחזר.

זאב בילסקי: זה דבר יפה, וכן הלאה.

זאב בילסקי: עד שבא אלי מישהו ואמר לי – אתה יודע כמה עולה מחברת מנייר ממוחזר?

זאב בילסקי: יותר מאשר מחברת מנייר רגיל.

זאב בילסקי: לכן, למה אני מספר לכם את כל הסיפורים של בעלי הניסיון?

זאב בילסקי: כדי לבקש מהשר רק דבר אחד – בוא תתייעץ עם השלטון המקומי, עם אנשים שיש להם כבר צלקות, בעלי ניסיון, ותלך.

זאב בילסקי: עכשיו, ההוכחה לדבריי טמונה לא בהיטל ההטמנה אלא במצגת.

זאב בילסקי: הם כתבו שם שמאז היטל ההטמנה לא פחת בגרם אחד האשפה - -כלומר, החזון שלנו לא בדיוק מתממש.

זאב בילסקי: מה זה משנה מי אשם, מה זה משנה למה?

זאב בילסקי: לכן, מה תעשה עכשיו?

זאב בילסקי: אם תעשה עכשיו צעד חד צדדי שתפיל עליהם, על השלטון המקומי עלות כזו – זה דבר שיהיה מיידי.

זאב בילסקי: כל מה שיבוא אחר כך, אולי יבוא אחר כך.

זאב בילסקי: לכן אני פנה ליושב ראש, אני גם פונה ליושב ראש הכנסת – אתה מקיים עכשיו יותר ישיבות, בפגרה, ממה שכרגיל.

זאב בילסקי: אני באמת מבקש ממך שתפעיל השפעתך כדי שהשר ייקח פסק זמן\, ידבר עם אנשי השלטון המקומי וגם נשמור על איכות הסביבה וגם נגיע לפתרון.

רחל אדטו: אני מצטרפת לכל מה שאמרו כי אני מבינה שנכון שהשינוי של המשרד לאיכות הסביבה היא אדירה, וכמובן - רק לברך על הנמרצות, על המרץ, על הרעיונות.

רחל אדטו: עם זאת, אני לא נסחפת בהתלהבות של המשרד.

רחל אדטו: אנחנו היום בפגרה, בניגוד לחשיבה שאנחנו בפגרה נחים – אנחנו מסתובבים, ואני, בשבועיים האחרונים לא מפסיקה לסייר, בין היתר במועצות המקומיות.

רחל אדטו: אין מועצה מקומית אחת שראש המועצה או סגנו או כל אחד מאלה שאנחנו נפגשים אתם, לא אומר – מה עושים לנו.

רחל אדטו: או שמורידים מענקי איזון, תראי את הביוב ברחובות, תראי את החינוך – חסר לנו כאן וחסר לנו כאן.

רחל אדטו: כולם באותה צרה, אותה מכה.

רחל אדטו: ואז מה?

רחל אדטו: הכי קל להטיל מס חדש.

רחל אדטו: על מי יקום המס החדש הזה?

רחל אדטו: מי ישלם אותו?

רחל אדטו: הרי באותו הינף יד ישנו לנו עכשיו את החוק של הארנונה ויוכלו בקלות לגבות עכשיו יותר ארנונה מאזרחים, הווה אומר – אנחנו עכשיו נכנסים למעגל, ולכן היה חשוב לי לשאול – איך מממנים עכשיו את הדבר הזה, איזה רשויות תממנה?

רחל אדטו: תל אביב תממן את מעלות או כפר ורדים תממן את אום אל פאחם?

רחל אדטו: בסופו של דבר האזרחים, במס החדש הזה - אנחנו משלמים עכשיו את המס החדש הזה, בדלת האחורית, כאילו לטובתנו, שכמובן, אם לא נשלם את המס זה כמובן יגרע עוד יותר מהשירותים שאנחנו מקבלים, כאזרחים.

רחל אדטו: יש לי קושי מאד גדול עם הנושא של המחזור, כי מה שקורה כרגע עם המחזור, ושמענו השבוע את שיחת הטלפון שהוקלטה של דרור אלפרון שמדבר עם אחד מהשותפים שלו לאיסוף הבקבוקים באחד המקומות.

רחל אדטו: אני חוששת מכל נושא המחזור שזה תמיד כסף שהוא פרצה שקוראת לגנב.

רחל אדטו: אז היום על שוק הבקבוקים השתלטו חברות הפשע, ומחר תפתחו את זה לחברה כזו וכזו- וזה יהיה פתח לגביית כספים, ומישהו עוד ייהנה בדרך מהדבר הזה.

רחל אדטו: זאת אומרת, מצד אחד אזרחים ישלמו, מצד שני, משפחות הפשע יהיה להם מקור חדש לגביה, ובסופו של דבר, הרצון הטוב  יתמסמס פה.

רחל אדטו: הדבר האחרון שרציתי לומר הוא לגבי אתר ההטמנה.

רחל אדטו: הוזכר שיש אתר, אתר "אפעה".

רחל אדטו: האתר לא סגור עכשיו – לא נבדקו שם הנושאים של השפעה על מי התהום, הרצון להרחיב אותו ולקלוט את הכל – זה היה סיכום הישיבה, שרשות המים לא נשאלה לגבי אתר אפעה, היא חייבת תשובה לגבי הנושא של הטמנת פסולת רעילה.

רחל אדטו: יש כרגע עוד אתר שקיים ברמת חובב, והאתר הזה עוד יכול לקלוט לעשור אחד, לפחות.

רחל אדטו: אמנם הוא עוסק כרגע בפסולת רעילה - -

יוסי ענבר: אז את רק מחזקת את מה שאנחנו אומרים –שאין כרגע אתר הטמנה.

דוד אזולאי: אני רוצה להצטרף לברכות שברך כאן יושב ראש השלטון המקומי את מר מוטי ששון, שלא תהיינה פרשנויות אני מצטרף לברכה.

דוד אזולאי: היות ושלמה בוחבוט עשה את זה בדרך ראויה, לא נותר לי אלא להצטרף לברכה, ולאחל לך הצלחה.

דוד אזולאי: נקווה שבפעם הבאה תהיה במקום הראשון, לא השני.

דוד אזולאי: קיבלתי רשימת דוברים ארוכה ואני רוצה להתנצל בפני כל אלה שנרשמו, כי אני נאלץ לסכם את הדיון.

דוד אזולאי: אנחנו לא נצביע היום על הצעת הממשלה להטיל את היטל ההטמנה על ראשי רשויות כפי שהתבקשנו לעשות.

דוד אזולאי: אנחנו פה נקבל היום שתי החלטות.

דוד אזולאי: האחת- הוועדה מחזקת את ידי העוסקים במלאכת הגנת הסביבה והעושים לשיפור איכות החיים.

דוד אזולאי: 2. הוועדה פונה למרכז השלטון המקומי ולשר להגנת הסביבה להתכנס להידברות ולהתייעצות תוך חודשיים, ולהגיש נייר עמדה עם מסקנות לוועדה כדי שוועדת הפנים והגנת הסביבה תוכל לקבל החלטה על חוק ההטמנה.

דוד אזולאי: רבותי, חוק ההטמנה הוא חשוב.

דוד אזולאי: ראשי הרשויות מבינים את חשיבות העניין, המשרד להגנת הסביבה מוביל את המהלך הזה, כי הוא חשוב, הרבה גורמים מעוניינים בזה, אבל יחד עם זאת אי אפשר שכל שבוע נפיל מטלה על השלטון המקומי ונדרוש ממנו שלא יעמוד בגירעונות.

דוד אזולאי: מצב כזה- התוצאה תהיה כמעט קריסה של השלטון המקומי, ואנחנו מעריכים את פעילותו של השלטון המקומי במדינת ישראל, ואסור לנו לתת יד לכך.

דוד אזולאי: לכן אני ביקשתי ואני שמח ששני הצדדים נענו לפנייתי ובקשתי לדחות כרגע לדחות את הדיון על היטל ההטמנה.

דוד אזולאי: שני הצדדים ייפגשו עם משרד האוצר, שהוא גורם מרכזי מאד בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני רק מבקש שתשתפו אותנו בעניין הזה כדי שתוך חודשיים נתכנס כאן ונקבל החלטה.

דוד אזולאי: מה שביקשנו כאן היום זה לא "כזה ראה וקדש".

דוד אזולאי: יש גמישות ויש רצון להגיע להבנות.

דוד אזולאי: חשוב מאד שהצדדים יישבו.

דוד אזולאי: אני בכלל הופתעתי שהצדדים לא ישבו, ואני מאד מקווה שישיבה כזו, בסופו של דבר, הידברות בין הצדדים תביא לתועלת.

דוד אזולאי: שוב אני מתנצל בפני אלה שלא קיבלו זכות דיבור ואני מודה לכל הנוכחים, לחברי הכנסת שהופיעו למרות הפגרה, תודה רבה לכולם.

דוד אזולאי: הישיבה נעולה.