ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 277, 2010-09-01 08:00

זבולון אורלב: במחוז הצפון והדרום.

אלי אלקבץ: בדיוק ואנחנו נהיה הראשונים בצפון ואנחנו מבטיחים להיות פרטנרים טובים, לעשות את העבודה הכי מהר ולהטמיע גם את שיטות ההדרכה החדשות.

אלי אלקבץ: אני חושב שחינוך זה דבר שהוא הכי חשוב לתושבים שלנו, אנחנו נעשה את הכל לתת להם את החינוך הטוב ביותר.

אלי אלקבץ: אני לא רוצה לקלקל שמחות, אבל אני חייב להגיד שלעיר כמו עפולה, שנמצאת באשכול סוציו אקונומי 5, שזוכרים שכמעט ואין רשויות יהודיות באשכול 1 ו-2 ו-3, למעט בני ברק וירושלים, אז כשזה מתחיל מ-4 עד 10, 5 זה מאוד למטה, אז צר לי להגיד שלעיר כמו עפולה אין מענק איזון והתקציבים הנדרשים במאטצ'ינג ברווחה ובחינוך הם עצומים, אם בהסעות ואם בכל מיני, שרת, מזכיר, קב"ס, קב"ט, בכל התחומים.

אלי אלקבץ: צריך לחשוב איך מתחברים בחזרה לשלטון המקומי וקצת מקשיבים לערים המיוחדות, כי אנחנו עדיין פריפריה.

אלי אלקבץ: אנחנו מאוד רוצים להתקרב למרכז, מאוד רוצים לשדר חוזק.

אלי אלקבץ: רק שתדעו שהעיר מאוזנת כבר חמש שנים ברציפות, אפילו זכינו בשנה שעברה בפרס על ניהול כספי תקין.

אלי אלקבץ: זה עולה לנו במאמצים רבים ובהתייעלויות רבות, היינו רוצים שיחשבו על ערים כמונו באופן טיפ טיפה יותר משמעותי ואנחנו לא מבקשים רק כסף, יכול להיות שאנחנו אפילו נוותר על בקשות לתקציבים אם יביאו לעפולה כלי תחבורה מתקדמים, כמו למשל רכבת.

אלי אלקבץ: רכבת קלה פה לא תעזור, רכבת כבדה, ויש תכניות כאלה, ולכם, חברי הכנסת, יש השפעה גם בעניין הזה, וגם קצת לחשוב על תעסוקה איכותית לאזור שלנו.

אלי אלקבץ: אלה שני הדברים שחסרים בעיר שלנו.

אלי אלקבץ: מעבר לכך יש לנו עיר תוססת, פורחת, המסחר פה משגשג, העיר נמצאת בתנופה אמיתית, הנדל"ן עולה, כמות הבנייה פה היא כ-300 יחידות דיור בשנה.

זבולון אורלב: פה אין הקפאה.

אלי אלקבץ: אין הקפאה ואנחנו לא תלויים באף אחד, כי יש פה אדמות טאבו.

אלי אלקבץ: חביב הוא יושב ראש ועדת בניין ערים, יוסי הוא יושב ראש ועדת מכרזים, הם נמצאים פה המון כדי לפתח את העיר.

אלי אלקבץ: יש פה המון מכרזים והמון בנייה ויש פה קצב גידול לא טבעי, אלא הגירה חיובית ליישוב של 2.5%, כשהגידול הטבעי בצפון הוא 0.4%, אנחנו פי שישה מהגידול בצפון, 1,000 תושבים חדשים בשנה ולא מספיקים להדביק את---

זבולון אורלב: מאיפה הם באים?

אלי אלקבץ: הם באים מחמש ערים עיקריות, חיפה, תל אביב, ירושלים, אילת ונצרת עלית.

אלי אלקבץ: חיפה, תל אביב וירושלים אלה הערים של האוניברסיטאות, הצעירים חוזרים לעפולה, וזאת בשורה מאוד משמחת, אילת זו העיר של העבודה המועדפת---

זבולון אורלב: זה לא משמח את הירושלמים, אבל לא חשוב.

אלי אלקבץ: לא, אלה ילדים שלנו, הילדים שלנו חוזרים.

אלי אלקבץ: נצרת עלית, לצערי, עוברת משבר קשה, לשמחתי עפולה היא זו שזוכה לתושבים האלה.

אלי אלקבץ: הם תושבים חזקים, הם באים וקונים כאן בתים.

אלי אלקבץ: זה קרה בתקופה של ארבע שנים כשמסביבנו נבנו 1,000 יחידות דיור, במגידו, במרחביה, בבלפוריה, בתל עדשים ועוד 1,000 בעפולה.

אלי אלקבץ: כלומר האזור שלנו באמת נמצא כאן בתנופה ואם יעזרו לנו עוד קצת, אנחנו נוכל להיות העיר המרכזית בעמק, בירת העמק הלכה למעשה, ולהעניק שירותים של מסחר ושל בריאות לכל האזור שלנו.

זבולון אורלב: כמה תושבים יש פה?

אלי אלקבץ: 44,000.

אלי אלקבץ: לפני ארבע שנים היינו 40,000.

אלי אלקבץ: ואנחנו עם תכנית מתאר להגיע ל-120,000 תושבים בחזון אחרית הימים.

זבולון אורלב: כאמור אנחנו כל שנה שוקלים איפה לפתוח את שנת הלימודים.

זבולון אורלב: הואיל ועשינו את הטקס הלאומי לפתיחת שנת הלימודים בבאר שבע אז אמרנו שאת פתיחת שנת הלימודים נעשה בצפון וכאמור אנחנו משתדלים לבחור ישוב שתהיה לנו נחת.

זבולון אורלב: אני רואה ביום פתיחת שנת הלימודים כראש השנה של מערכת החינוך, יום חגיגי, את כל המחלוקות, את כל הבעיות צריך לשים בצד ולחגוג את פתיחת שנת הלימודים ולכן, מתוך היכרות עם עפולה, היכרות באמת רבת שנים, גם עם ראש העיר וגם עם מר חביב פרץ, אנחנו בהחלט שמחים להיות איתכם, להתרשם ממערכת החינוך ולראות גם במה אנחנו יכולים לעזור.

זבולון אורלב: כמו שאתם רואים, בוועדת החינוך יש לנו גם נציג בכיר של הצפון, חבר הכנסת ציון פיניאן.

זבולון אורלב: גם מר אלי אפללו גר פה.

זבולון אורלב: כמובן באים גם ללמוד וגם לראות איך אנחנו, בסופו של דבר, יכולים לעזור במסגרת שהכנסת יכולה לעזור, לשמוע גם על ההישגים וגם על ההצלחות ולתת תחושה טובה למערכת החינוך, שיש גיבוי, שיש כבוד למערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני אמרתי פעמים רבות ואני אומר את זה גם כאן, לפני שאנחנו דורשים מהמדינה, מהחברה, מהממשלה לשים את החינוך בראש סדר העדיפות הלאומי, קודם כל בואו אנחנו נאמין בעצמנו שהחינוך הוא בראש סדר העדיפות הלאומית.

זבולון אורלב: אם אנחנו לא נהיה בעינינו כחגבים ואנחנו בעצמנו אמורים, המפקחים, הגננות, להאמין בעצמנו שאנחנו באמת הנכס החשוב ביותר למדינת ישראל, זה התנאי ההכרחי גם להדביק את האחרים באווירה הזאת וזה חלק מהביקור שלנו, לתת את הביטחון ואת התחושה למנהלים, למורים, לתלמידים, חברים, זה העתיד של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אז אני מקווה שיהיה לנו ביקור נעים ומועיל ואני שמח שזכינו להיות האורחים של עפולה.

אלי אלקבץ: אני רציתי להגיד עוד משפט אחד, לפרגן לחברי המועצה שלנו.

אלי אלקבץ: תראה כמה אנשים הגיעו, אפשר לקיים פה ישיבת מועצה היום.

זבולון אורלב: יש לך רוב פה?

אלי אלקבץ: קודם כל מי שנמצא פה, במקרה, זה רק מהקואליציה, אז יש לי פה רוב מוחלט; יוסי לוי, עזרא בן חיים, שהיה מנהל בית ספר אורט בעפולה הרבה מאוד שנים ועכשיו עובד ברשת אורט, חביב פרץ שהוא איש חינוך, תראה כמה אנשי חינוך, יוקלר, שאשתו מורה הרבה שנים, יוסי גושן שהוא איש חינוך ותיק, ותראה איזה יופי של הנהלה יש לנו, הנהלה שאפשר להרים איתה פרויקטים מאוד משמעותיים.

אלי אלקבץ: אנחנו רוצים להעניק לחברי הוועדה, יש לנו כאן תשורה קטנה מבני העדה האתיופית.

אלי אלקבץ: אנחנו נשמור לאחרים שיגיעו במשך היום, ולך נעניק את התמונה היפה הזאת, יצירה של בנות העדה, יונת שלום, עם מזוזה יפה וגם לחברנו, ציון, בבקשה, תודה רבה גם לך.

שמעון אמויאל: מבחינת סדר יום, אנחנו הולכים ברגל לאוהל מאיר, יש שם אוטובוס שמחכה לנו.

שמעון אמויאל: עוד הערה אחת, יושב ראש ועדת החינוך, אני מאחל לכל עיר שיהיה ראש עיר כמו אבי אלקבץ, וגם איש של תנועת המפד"ל, הוא איש חינוך אמיתי, חביב, שמסור למערכת החינוך יום ולילה.

שמעון אמויאל: יישר כח.

שמעון אמויאל: ביקור בבית ספר אוהל מאיר (יסודי דתי)

זבולון אורלב: בוקר טוב לראש העיר אבי אלקבץ, חבר מועצת העיר, חברי הטוב, חביב פרץ, עמיתי לוועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת ציון פיניאן, לסגני ראש העיר, לכל האישים המכובדים שמלווים אותנו, למנהלת בית הספר, למורות  -יש גם מורים?

זבולון אורלב: יש גם מורים-  לכל התלמידים ולהורים, אבל בעיקר בעיקר לכם הילדים הנפלאים, תלמידי כיתות א'.

זבולון אורלב: בעיניי יום פתיחת הלימודים זה חג לאומי, ראש השנה של מערכת החינוך.

זבולון אורלב: בשבת, כשנקרא את פרשת ניצבים-וילך, מופיעה המצווה, אחת לפני האחרונה, לפני השלמת תרי"ג מצוות, והיא מצוות כתיבת ספר תורה.

זבולון אורלב: ההלכה אומרת שאף על פי שאבא יכול להוריש לבנו את כל המצוות, ארבעת המינים, תפילין, טלית, והבן יכול לקיים בהן את המצוות, יש מצווה אחת שאבא לא יכול להוריש לבניו, את ספר התורה.

זבולון אורלב: אם האבא מילא את המצווה וכתב ספר תורה, אם הוא מוריש את ספר התורה לבנו, בנו לא מקיים בכך את המצווה של כתיבת ספר תורה, והוא צריך לכתוב לעצמו את ספר התורה.

זבולון אורלב: הזמן קצר ולכן אסביר במשפט קצר.

זבולון אורלב: פירוש הדבר שהקדוש ברוך הוא רוצה שכל אחד מאיתנו יכתוב את ספר התורה שלו ולא להגיד 'בגלל שאבא שלי יודע, בגלל שאבא שלי רב ובגלל שאבא שלי ראש ישיבה ובגלל שאבא שלי תלמיד חכם, אז אני קיבלתי את התורה בירושה דרך הגנים'.

זבולון אורלב: כן, קיבלנו את התורה בירושה, זה נקרא בעוד שלושה שבועות, בשמחת תורה, תורה ציווה לנו משה מורשה קהילת יעקב, אבל יחד עם המורשה, כל אחד צריך לכתוב לעצמו ספר תורה.

זבולון אורלב: פירושו של דבר, ילדים יקרים, שכל אחד מאיתנו, בלי הבדל ביניכם לביני, כל אחד מאיתנו, כל יום, צריך לכתוב לעצמו את ספר התורה, צריך ללמוד את התורה בעצמו, ואני מאחל לכם שתזכו ללמוד היטב את התורה, כל אחד את תורת ה', את התורה התמימה, את תורת החיים שהיא כוללת גם את מקצועות החול, את המדעים, את השפות הזרות, את ההיסטוריה, את הגיאוגרפיה, כמובן בראש תורתנו הקדושה, ואני בטוח שבית הספר הנהדר הזה, שהוא מהוותיקים של החינוך הממלכתי דתי בישראל, יידע לתת לכם את כל התנאים ולהעמיד לרשותכם את כל האפשרויות כדי שתעלו מעלה מעלה.

זבולון אורלב: אני גם רואה שעיריית עפולה בראשות ראש העיר וחברי, שמחזיק את תיק החינוך הדתי, חביב פרץ, דאגו גם שיהיה לכם בית ספר יפה ובית ספר נאה, ואני מאחל לכולכם שנת לימודים פורה, פורייה ומוצלחת, יחד עם איחולים לשנה הטובה שניכתב כולנו לחיים טובים ולשלום בספר החיים.

זבולון אורלב: שנה טובה.

מורה בבית הספר: תודה רבה למר זבולון אורלב על ברכתו החמה.

מורה בבית הספר: אנחנו נמצאים בבית הספר הוותיק ביותר בעיר, בית ספר ממלכתי דתי אוהל מאיר, הנקרא על שמו של הרב מאיר ברלינר בר-אילן, שעל פי משנתו אנו מלמדים בבית הספר, על ארץ ישראל ועם ישראל, על פי תורת ישראל.

מורה בבית הספר: אני מזמינה שני תלמידים, אח ואחות מכיתה ו', שמוזמנים לברך, אוריה וגיל-אל בבקשה.

אוריה: אדוני ראש העיר היקר שלנו, כבר אמרו חכמינו ז"ל, דירה נאה, כלים נאים, מרחיבים דעתו של האדם.

אוריה: כיתה נאה, ציוד חדש, מרחיבים דעתו של תלמיד, ועל כך רצינו תודה להגיד.

גיל-אל: על כיתות שנבנו ועוצבו מחדש, בתוכם נלמד בחשק ובכיף של ממש, על מגרש הספורט ומגורים וסככה, כאן התודות וברכה.

אוריה: אנו חשים כי אתה מצעיד אותנו בהתמדה ובבטחה צעד אחר צעד, אתה נחוש להוביל אותנו ליעד, שקפיצת מדרגה מי יתננו, שניתן להיות אזרחים עם ערכים, כבוד וענווה.

גיל-אל: ואנו חובקים את כל הטוב בשמחה ומשתדלים להיות כלים מקבלי ברכה.

גיל-אל: אדוני ראש העיר, אתה מסוגל לראות את הגדול שבקטן באמונה של ממש, ואת התוצאות עוד נראה כל יום מחדש.

אוריה: ואם תמשיך בנו, התלמידים, להשקיע, ואותנו תטפח, תזכה ליהנות מבית ספר שהוא גן פורח, מאילנות המניבים פרי נפלא, את תפארת בירת העיר עפולה.

גיל-אל: ביחד יד ביד, עם מר שמעון אמויאל, עם מר חביב פרץ, וכל העוסקים במלאכה, המשך להצעיד את מערכת החינוך בעיר בגאווה ובגאון.

גיל-אל: אמן כן יהי רצון.

אוריה וגיל-אל: אדוני ראש העיר, יש בך אמונה והיא תנצח.

מורה בבית הספר: אש קודש היוקדת בלבבי, תשוקתי הבוערת בין הפסק לפניו מיותה לאל חי צריכה להיות מועברת ממני לכישרון גדול ואדיר והנני מחויב לכבד הארה קדושה זו המופיעה תמיד עליי והולכת ומתגברת לעתים, הכל לפי המעשה והתלמוד, ולפי רוב העמקת המחשבה, שחרור הדעת ובריאות הגוף, בשמחת הלב, אתה ראוי לכל אלה.

מורה בבית הספר: הרב קוק.

מורה בבית הספר: ברוך ה' מצאנו את אש הקודש היוקדת בלבו של ראש העיר שלנו, מר אבי אלקבץ, שעושה הכל לפי המעשה והתלמוד.

מורה בבית הספר: ואכן בקיץ זה השקיע ראש העיר, ואיתו בעשייה סמנכ"ל חינוך ורווחה, מר שמעון אמויאל, בבית ספרנו בשיפוצים משמעותיים, לרווחת תלמידינו, על מנת שהתנאים הטובים יאפשרו לתלמידים ללמוד ברווח ובנחת.

מורה בבית הספר: על כל זה ועוד, נאמר תודה.

מורה בבית הספר: מקהלת כיתות ו' ישירו לנו את השיר 'תודה'.

מורה בבית הספר: שמוליק והמקהלה, בבקשה.

מורה בבית הספר: אני מזמינה את ראש העיר, מר אבי אלקבץ, לברך.

מורה בבית הספר: בבקשה.

אבי אלקבץ: בוקר טוב לתלמידים היקרים והנרגשים.

אבי אלקבץ: בוקר טוב לילדי כיתה א', מה שלומכם?

אבי אלקבץ: מתרגשים?

אבי אלקבץ: מאוד.

אבי אלקבץ: בוקר טוב לפמליה המכובדת שלנו, אדוני יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של כנסת ישראל, חבר הכנסת זבולון אורלב, ידידנו היקר מהצפון, חבר הכנסת ציון פיניאן.

אבי אלקבץ: פמליה מאוד מכובדת הגיעה לכאן היום כדי לברך אתכם, תלמידים יקרים, כי בעיר עפולה החינוך הוא בראש מעייננו, וכאשר מדברים על חינוך, אז החינוך הממלכתי דתי הציוני, זה שמאמין בעם ישראל שחי בארץ ישראל, על פי תורת ישראל, הוא ספינת הדגל של החינוך ואתם, ילדים, זכיתם להגיע לבית ספר שכזה.

אבי אלקבץ: בית ספר שבו כל הצוות, החל מהמנהלת, שושנה שמחה הראל, וכל המורות והמורים, יעשו את הכל כדי להעמיד לכם את הערכים הראויים והרצויים ואת ההישגים הפדגוגיים.

אבי אלקבץ: כשאנחנו אומרים שהזרם הממלכתי דתי הציוני הוא החשוב והטוב ביותר בישראל, אנחנו מתכוונים מלידה ועד ישיבת הסדר.

אבי אלקבץ: הקמנו בעפולה מעון חדש של 'אמונה', הקמנו גני ילדים חדשים והילדים שכאן נמצאים היו בטח בגן רימון ג' ובתאנה ב', נוספו גני ילדים חדשים, כיתת תלמוד תורה במעלות נסים, הגיע לעיר גרעין תורני גדול וחזק, והרב של בית הספר הוא מהגרעין התורני הזה, והדובדבן שבקצפת, ישיבת ההסדר שאושרה לפני שנתיים.

אבי אלקבץ: לי אין ספק שכשאתם תגדלו, תוכלו להגיע לאולפנה או לאמי"ת יהודה, או לישיבה תיכונית או לישיבת ההסדר ולהגיד בגאווה רבה 'אנחנו גדלנו בעפולה, גדלנו בבית ספר אוהל מאיר, כאן רכשנו את הערכים שלנו וכאן התחנכנו', ולכן הצוות הרחב שנמצא איתי, שישה חברי מועצה, חביב פרץ, יוסי לוי, עזרא בן חיים והסגנים שלי, ראובן יוקלר ויוסי גושן, כולנו באנו לכאן כדי להגיד לכם שנעמיד לכם את הכלים הנאים ביותר.

אבי אלקבץ: למרות שבית הספר הוא הוותיק ביותר, הוא קיבל את ההשקעה הכספית הגדולה ביותר, כ-2.5 מיליון שקלים בשנה האחרונה.

אבי אלקבץ: הקירוי המקסים הזה, שנותן לנו את האפשרות לשבת כאן בהנאה רבה, והאגף החדש שנחנוך היום, מעבר לכך שבית הספר יהפוך לדיגיטלי בזכות משרד החינוך והמפקחים שנמצאים כאן, רבקה וישנייה וירדנה אלון ומזל גורי.

אבי אלקבץ: שיתוף הפעולה עם משרד החינוך יעמיד לכם את הכלים הטובים ביותר.

אבי אלקבץ: אני רוצה להגיד לכם, תלמידים יקרים, שאנחנו גאים בכם ומאחלים לכם את כל הטוב שבעולם.

אבי אלקבץ: תודה רבה לשמוליק זוהר, המורה המצוין שלנו, יקיר העיר עפולה, על המוזיקה הנהדרת ועל הטונים היפים שאנחנו שומעים מהילדים שלנו, אוהבים אותך ומאחלים לך אריכות ימים ובריאות טובה.

אבי אלקבץ: שנה טובה לכולם, שנה של הצלחה בחינוך, בתרבות, בערכים, שנה של פרנסה טובה להורים, שנה שבה יתגשמו כל משאלות לבנו לטובה, אמן.

אבי אלקבץ: לפני סיום, אני רוצה לבקש מכל הפמליה שלנו, חבר המועצה מוטי שוורץ, בבקשה, כל חברי המועצה וכל חברי הכנסת וכל ועדת החינוך, להתייצב כאן מאחורי התלמידים כדי שתהיה לנו מזכרת יפה איתם ביחד, גם צוות בית הספר והמפקחים.

אבי אלקבץ: גם את ועד ההורים המוסדי, רועי בר, ומר אבי גור, מארגון ההורים הארצי שמלווה אותנו היום.

אבי אלקבץ: אנחנו רוצים מזכרת יפה מאוהל מאיר.

מורה בבית הספר: ולממלא מקום ראש העיר, מר יוסי גושן.

מורה בבית הספר: אני רואה פה גם את מר רפי אטיאס.

מורה בבית הספר: ביקור בבית ספר "נופים" (חילוני יסודי)

מיכל כהן: בית ספר 'נופים' שמח לארח אתכם.

מיכל כהן: אני לא ארבה במלים.

מיכל כהן: אני אתן קודם כל לתלמידים להנעים את זמנכם.

מיכל כהן: יש לנו פה את חבורת הזמר של 'נופים', אני חייבת לציין שחלק מהחבורה הזאת סיים את כיתה ו' ובגאווה רבה הם עלו לכיתה ז' וכמעט כולם בכיתת גמיש, למעט שניים שהם בכיתה מוזיקלית ואנחנו מאוד גאים בהם, ומיד עם תחילת השנה יבוא המורה שמוביל את חבורת הזמר, יבחר את הילדים לפי הקריטריונים שרק הוא יודע ולא אני, ושוב, החבורה הזאת תגדל.

מיכל כהן: בבקשה, חבורת הזמר של 'נופים'.

מיכל כהן: (קטע מוסיקלי).

מיכל כהן: אנחנו עובדים בהלימה עם משרד החינוך ועם העירייה ואנחנו משתדלים לפתוח את בית הספר משמונה עד שמונה.

מיכל כהן: ילדים באים לצופים ול'צעירים בונים עתיד' ולכל מיני פרויקטים אחר הצהריים ובשנה שעברה, באמצע השנה, פתחנו בשיתוף עם ויצ"ו מרכז העשרה מגיל שלוש והילדים באים, ההורים משחקים, לומדים לשחק טאקי, רוקמים, ואנחנו מקווים שהמרכז הזה יגדל השנה, אוכלים ארוחת ערב בריאה, כי אנחנו גם מובילי בריאות.

מיכל כהן: (שיעור בכיתה ג').

זבולון אורלב: מי רוצה להתחיל ללמוד?

מספר ילדים: אני.

מספר ילדים: לא אני.

זבולון אורלב: מה הרוב?

תלמיד: להתחיל ללמוד.

מורה: בכיתה א' כולם רוצים להכין שיעורים, בכיתה ו' כולם רוצים חופש ואנחנו באמצע.

זבולון אורלב: כיתה ג' ככה חצויה.

אבי אלקבץ: בוקר טוב לכולם.

אבי אלקבץ: חברים צעירים, מה שלומכם?

תלמידים: בסדר.

אבי אלקבץ: סיפרו לכם קצת על הביקור שהגיע לכאן היום?

אבי אלקבץ: אתם זוכרים שגם בסוף שנה שעברה הבאנו כמה חברי כנסת לבקר, חשובים כאלה?

תלמידים: כן, כן.

אבי אלקבץ: ודיברנו על הכנסת?

תלמידים: כן.

אבי אלקבץ: אז היום יש לנו שלושה חברי כנסת, מכירים אותם?

אבי אלקבץ: מישהו יודע מי הגיע?

אבי אלקבץ: לא. אז נמצא כאן יושב ראש הוועדה, אבל הוא רוצה להציג את האישה קודם.

אבי אלקבץ: בבקשה.

זבולון אורלב: חברת הכנסת, דר' עינת וילף, וחבר הכנסת ציון פיניאן, הוא גר לא רחוק מכם, הוא גר בטבריה.

זבולון אורלב: שמי זבולון אורלב, אני יושב ראש הוועדה ואני גר בירושלים.

זבולון אורלב: מישהו ביקר פעם בירושלים?

תלמידים: כן.

תלמידים: לא. אני הייתי.

אבי אלקבץ: מי עוד לא היה בירושלים?

אבי אלקבץ: בכיתה ו'.

זבולון אורלב: כשתגיעו לכיתה ו' תגיעו לירושלים.

מורה: ב'נופים' בכיתה ד' כבר נוסעים לירושלים, מזה חמש שנים.

זבולון אורלב: כתוב על החולצות שלכם 'כל אחד יכול להצליח', איך זה?

זבולון אורלב: איך כל אחד יכול להצליח.

תלמיד: רק אם הוא רוצה.

זבולון אורלב: רק אם הוא רוצה.

זבולון אורלב: יש עוד תשובות?

תלמיד: גם אם מקשיבים למורה.

זבולון אורלב: גם אם מקשיבים למורה.

זבולון אורלב: יש עוד רעיונות?

תלמיד: גם אם עושים דברים טובים ומקשיבים לכל דבר.

זבולון אורלב: בכיתה שלך כל אחד עושה את המאמצים להצליח?

זבולון אורלב: באמת, כן?

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: מי התלמיד או התלמידה הכי טוב בכיתה?

אבי אלקבץ: שאלה קשה.

אבי אלקבץ: יש לי שאלות יותר קלות.

אבי אלקבץ: איך היתה חופשת הקיץ?

תלמידים: בסדר, כיף.

אבי אלקבץ: מי מכם היה בקייטנה?

אבי אלקבץ: אוקי, תורידו ידיים.

אבי אלקבץ: מי מכם היה בבריכה החדשה שלנו?

תלמיד: אני.

אבי אלקבץ: כמה עולה כניסה לבריכה?

תלמידים: 5 שקל.

תלמידים: אבי אלקבץ:     וכמה בשבת?

תלמידים: 10.

אבי אלקבץ: וכמה תושבי חוץ משלמים?

תלמיד: 35.

אבי אלקבץ: זה נראה לכם צודק שאתם תשלמו 5 שקלים והם 35 שקלים?

תלמידים: כן.

תלמידים: לא.

תלמיד: הם עולים חדשים, הם לא מבינים כלום.

אבי אלקבץ: כי הבריכה שלנו.

אבי אלקבץ: של מי הבריכה הזאת?

תלמידים: שלנו.

תלמידים: של עפולה.

אבי אלקבץ: של עפולה, נכון מאוד.

אבי אלקבץ: ואיך היא, יפה?

תלמידים: כן.

אבי אלקבץ: יש לי עוד שאלה.

אבי אלקבץ: השיטה החדשה שלנו, עם המקרן והלוח הזה והמחשב הנייד, מה אתם אומרים על זה?

אבי אלקבץ: למי יש מחשב בבית.

תלמידים: לי.

תלמידים: לי.

תלמידים: אבי אלקבץ:     למי יש נייד בבית?

תלמיד: לי.

אבי אלקבץ: למי יש פייסבוק בבית?

אבי אלקבץ: תלמידים:     לי.

אבי אלקבץ: ומי משחק פוקר בבית?

תלמידים: אני.

תלמידים: אני.

זבולון אורלב: המחנכת, זה לוח חדש שהשנה נכנס?

אבי אלקבץ: בבית הספר הזה כבר שנה שעברה...

זבולון אורלב: מי מהתלמידים שמוכנים ללמד אותי איך משתמשים בלוח הזה?

זבולון אורלב: בואו שניכם.

זבולון אורלב: תלמדו אותי שיעור קצר, איך משתמשים בלוח הזה.

זבולון אורלב: מה אתה עושה עכשיו?

זבולון אורלב: מה עשית, מחקת את השורה?

מורה: תמחקי את השורה.

מורה: מחקה את זה.

אבי אלקבץ: המחק הזה לא משאיר שאריות.

מורה: מה למדנו בשנה שעברה עם הלוח הזה?

מורה: תנסו להיזכר.

מורה: חשבון, מפתח הלב.

זבולון אורלב: המורה רונית, תני לנו הדגמה קטנה.

זבולון אורלב: הדגמה חכמה של לוח חכם.

דוברת: אנחנו אומרים שהלוח לא חכם, הוא היפר אקטיבי.

המורה רונית: דיברנו על השיר ואנחנו עובדים על הציפיות לשנה החדשה, שאנחנו יוצאים יד ביד.

המורה רונית: דיברנו על השיר הזה.

המורה רונית: זה מבחינת ההדגשה, אבל יש כאן הרבה דברים.

זבולון אורלב: הם לא מכירים את השיר הזה?

המורה רונית: הם עכשיו הכירו.

המורה רונית: יש לזה מנגינה.

זבולון אורלב: הם יודעים לשיר?

זבולון אורלב: יאללה, לשיר.

זבולון אורלב: שלוש ארבע.

מורה: אני אראה לך איך אנחנו עוברים לשיר.

מורה: נשמיע להם ואני אשים להם את המלים.

מורה: (השיר).

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להישאר כאן כל היום, אבל יש פה איש אחד שמגרש אותנו.

זבולון אורלב: תודה רבה, שתהיה שנת לימודים פורייה ומוצלחת.

זבולון אורלב: תהיו בריאים ותצליחו בלימודים.

טינה ולדמן: חברי הוועדה, ראש העיר שלנו, אבי אלקבץ, מנכ"ל אורט ישראל, צביקה פלג, מנהלת המחוז, אורנה שמחון, ותרשו לי להתנצל, כל שאר המכובדים, אני רוצה לנצל את הזמן הקצר שעומד לרשותי כדי להציג לכם את בית הספר.

טינה ולדמן: אני אפתח במצגת שהכנתי.

טינה ולדמן: כמובן שאפשר תוך כדי לשאול.

טינה ולדמן: התלמידים שלפנינו, תלמידי שכבת י"א, הראשונים בתהליך החדש, במבנה של בית הספר של קרית חינוך אורט עפולה.

טינה ולדמן: הם התחילו את זה שנה שעברה והם למעשה מייצגים כאן את החתך של שכבת י"א, מכל המגמות, מכל המסלולים, מכל הפרויקטים הערכיים והחינוכיים שיש לנו.

טינה ולדמן: אני מקווה שתהיה להם אפשרות להציג משהו, שתהיה אפשרות לשמוע אותם.

טינה ולדמן: אני רוצה לחשוף לכם את בית הספר שלנו ולומר שלמעשה אנחנו קרית חינוך שלמה שמורכבת משלושה קמפוסים.

טינה ולדמן: החטיבה העליונה שלנו כאן, שתי חטיבות הביניים הן חטיבות שנמצאות באלון ובאורן וברור לגמרי שאנחנו מדברים שמשני בתי ספר שש-שנתיים שהיו בעיר הפכנו להיות קריה אחת השנה, ונמצאים בה  במסגרת הכוללת, ובתוך המכלול הזה שותפים שלושה, משרד החינוך, אורט ישראל, עיריית עפולה, ואנחנו מרגישים שעם השותפות הזאת הילדים שלנו יצאו נשכרים.

טינה ולדמן: מה שקרה השנה יכול לשקף יותר מכל איך יצאו התלמידים שלנו נשכרים.

טינה ולדמן: אני חושבת שהם צריכים לצאת עוד ועוד כדי לעמוד ביעדים.

טינה ולדמן: מה שאמר ראש העיר, לגבי אחוזי הבגרות, עוד מעט תבינו עד כמה לא פשוט היה, אבל אין ספק שזה גם מאתגר לשנים הבאות.

טינה ולדמן: לא רק בגרויות, אלא גם הצד הערכי.

טינה ולדמן: שתי חטיבות הביניים שלנו שם, החטיבה העליונה, אשר ברקו נמצא מאחוריכם, שלמה לוינזון המנהל הפדגוגי, גילה תמיר, מנהלת הישגים, משה אפללו, מנהל אדמיניסטרטיבי, ואני, המשרתת הראשית.

טינה ולדמן: כמו שאמרתי, השותפות הזאת חשובה לנו, חשובה לילדים שלנו, יצאנו נשכרים ממנה ואני בטוחה שנצא נשכרים ממנה גם בעתיד.

טינה ולדמן: התלמידים שלנו בחטיבות הביניים ובתיכון.

טינה ולדמן: אנחנו עדיין לא במקום שבו כל הילדים של העיר עפולה מגיעים לחטיבות הביניים, אבל אני שמחה שהשנה בעצם מונו שתי מנהלות בחטיבות הביניים ואני מאמינה שהשינויים שקורים יביאו את האזרחים ואת האוכלוסייה להאמין בשינוי שקורה כאן, כי הוא שינוי של ממש, כדי שהאכלוס יהיה רב יותר.

זבולון אורלב: שאלה, לפי המתמטיקה יוצא שמספר התלמידים בחטיבה העליונה הוא מספר פחות מאשר סך התלמידים בחטיבות הביניים, כלומר יש איזה נשירה של כ-100 תלמידים.

זבולון אורלב: לעומת זה, במספר המורים, אני רואה שהסך הכל הוא פחות.

טינה ולדמן: הנתון הוא נתון של היום, של תשע"א.

טינה ולדמן: אין נשירה.

טינה ולדמן: אולי תלמיד אחד או שניים מחטיבת הביניים---

זבולון אורלב: השנתונים גדלו?

טינה ולדמן: השנתונים הם שונים.

טינה ולדמן: הבעיה היא המעבר מבית ספר יסודי לחטיבת הביניים.

טינה ולדמן: שם אנחנו נמצאים במקום שאנחנו צריכים להוכיח הוכחה אמיתית, הלכה למעשה, שאכן השינוי הוא בר תוצאה וראוי שהתלמידים שלנו ילמדו בעיר עפולה.

טינה ולדמן: אני מאמינה שעם השינוי שקרה כאן, השינוי הפיזי והשינוי האנושי, קרי מנהלות בתי הספר החדשות בחטיבות הביניים, עם כל הסיוע, כמו שאמרתי קודם, של משרד החינוך, של אורט ישראל ושל עיריית עפולה, החיבור הזה הוא רק חיבור תורם.

טינה ולדמן: אני לא אלאה אתכם.

טינה ולדמן: ברור לנו לגמרי שאם יש לנו קמפוסים בעיר וקמפוס בחטיבה העליונה, חייב שיהיה רצף, ובעיקר רצף פדגוגי וליצור את התחושה של היחד.

טינה ולדמן: רק לסבר את האוזן, התלמידים שלנו שהולכים עם תלבושת בית ספר, זאת אותה תלבושת שנמצאת אצל התלמידים שלנו בחטיבה, זה אותו יומן תלמיד, זה אותם מנהלים, זה אותו רצף פדגוגי בתכנית הלימודים, השקה בתכניות---

זבולון אורלב: זה אותם המורים?

טינה ולדמן: לא, לצערי לא, משום שכולם יודעים שמורי חטיבות הביניים הם מורים של משרד החינוך ומורים בחטיבה העליונה הם מורי אורט משנת הלימודים הקודמת, שהפכנו להיות בבעלות אורט.

זבולון אורלב: אין הסדרים?

צבי פלג: יש, אבל לצערי הרב אופק חדש הרחיב את הקיר ואת החומה בין חטיבת הביניים לחטיבה העליונה.

זבולון אורלב: עד שיהיה הסכם בחטיבה העליונה.

צבי פלג: כי היום תנאי השכר שונים ותנאי ההעסקה שונים והלכנו אחורה מספר שנים בכל יכולת הסנכרון בין חטיבה עליונה וחטיבת ביניים, ואני אומר את זה בצער רב.

זבולון אורלב: זו עוד סיבה להגיע להסכם עם העל-יסודי.

טינה ולדמן: אין ספק שנצא נשכרים אם נמצא את עצמנו כמורים שעולים יחד עם התלמידים שלהם, זו ברכה אמיתית.

טינה ולדמן: אנחנו נמצאים כרגע עם שניים בלבד.

טינה ולדמן: הדגלים על הספינה הזאת הם הדגלים הערכיים, ואני אסביר את עצמי בהמשך.

טינה ולדמן: הדגלים הטכנולוגיים, אנחנו בית ספר של רשת אורט ישראל, שראיתם אך מעט ממנה, וכמובן המדעיים, אבל אי אפשר שלא להזכיר את הנשמה היתרה, את תלמידי התיאטרון, תלמידי המוזיקה ותלמידי האמנויות שמוסיפים את הנופך הנוסף.

טינה ולדמן: בבית הספר לא כולם רוצים להיות טכנולוגיים, למרות שבית הספר מעודד וחושב שזה מאוד מאוד חשוב למדינת ישראל לחזק את הפן הטכנולוגי וראינו את מה שקורה, נמשיך עם זה גם השנה, לא רק שם, אלא גם בתחומים אחרים.

זבולון אורלב: יש מצלמות בבית הספר?

טינה ולדמן: לפני שנה הותקנו מצלמות בבית הספר.

טינה ולדמן: התעקשנו כל השנים לא לעשות את זה, אבל עם הגידול החלטנו שאנחנו נשים מצלמות, אבל אני מאלה שקצת פוחדת לדבר על דברים, שחלילה לא יהא עינא בישא, אבל אני באמת אומרת שהעניין של משמעת ונושא האלימות, המילולית והפיזית, בבית הספר, ברור לכל התלמידים ולכל ההורים, בהרבה צניעות אני אומרת, כשאני אומרת או אני שומעת על אלימות בבתי הספר, שלא יגיעו לפתחנו, אבל זה לא אצלנו.

טינה ולדמן: ויותר אני לא אוסיף.

טינה ולדמן: נתפלל שכך ימשיך.

טינה ולדמן: היעדים שלנו: אחד הפרויקטים המאוד יפים שלנו, פרויקט שורשי ישראל, עם עיריית עפולה, חיברנו אותו עם תרבות יהודית והשנה כל תלמידי י' וי"א קיבלו שעה של שורשי ישראל.

טינה ולדמן: מעבר לזה היו ימי עיון, בתי מדרש.

טינה ולדמן: אינני צריכה לבוא ולומר לכם שיש לנו אוכלוסייה בני העדה האתיופית, תלמידים מחבר העמים ותלמידים ותיקים שלנו שלא תמיד יודעים את השורשים שלהם, והנושא הזה של מסורת הוא מאוד מאוד חשוב.

טינה ולדמן: החיבור עם הנושא הזה הוא גם חיבור עם הכנה לצה"ל.

טינה ולדמן: עוד מעט אני אראה לכם את אחוזי הגיוס לצה"ל וזה מאוד חשוב.

טינה ולדמן: כל הנושא הוא כמו בכל בתי הספר, ימי גדנ"ע, שבוע גדנ"ע, פעילויות בתוך בית הספר כדי להגדיל את מספר התלמידים שיגויסו לצה"ל.

טינה ולדמן: נדמה לי שב-7 בחודש מגיע לכאן הרמטכ"ל.

טינה ולדמן: החינוך הערכי.

טינה ולדמן: כל הפעילות של נוער אורט למען הקהילה.

טינה ולדמן: מזה שנים צביקה פלג, עוד שהיה במשאבי אנוש, לקח את הנושא של חמניות, עד היום הזה אנחנו ממשיכים ושולחים תלמידם שלנו לבית החולים, תלמידים שמבצעים שם פעילות למען ילדים חולים, חלקם ילדים חולי סרטן---

זבולון אורלב: יש בגרות חברתית בבית הספר?

טינה ולדמן: מה זה בגרות חברתית?

זבולון אורלב: יש פרויקט שכבר עובד במחוז הדרום.

אורנה שמחון: זה יהיה פיילוט השנה בכמה בתי ספר בארץ ואחר כך זה יוטמע ביתר.

טינה ולדמן: הפעילות הזאת היא לא רק בתחום הזה.

טינה ולדמן: מד"א, שוטרוּת, אולי עוד התלמידים יוכלו לספר, מחויבות אישית.

טינה ולדמן: ישראל, אני מכוונת אליך, זו אותה פעילות שתלמידים שלנו יוצאים ומציגים את מדינת ישראל בעולם באמצעות האינטרנט, באמצעות תכנית מאוד מיוחדת, שנמצאים שם.

טינה ולדמן: לגבי האקלים החינוכי, דומני שאמרתי.

טינה ולדמן: אני אנוע קדימה, כי מאוד חשוב לי שגם תשמעו ילדים וגם תשאלו וגם תדברו.

טינה ולדמן: כל הנושא הטכנולוגי בבית הספר, בעיקר בחטיבה העליונה, תופס מקום של כבוד.

טינה ולדמן: רק לסבר את האוזן, אנחנו מדברים על תשע כיתות שתהיינה כיתות אינטר אקטיביות, כל חדרי המדעים שלנו, יש לנו את הברקו, את הלוחות האינטר אקטיביים, כמו שציינתי, אנחנו מדברים על אתר שיש בו פיילוט של הוראה וירטואלית בנושא האמנות, נמשיך אותו גם השנה.

טינה ולדמן: כל הנושא של למידה באמצעות האינטרנט הולך ותופס תאוצה בשנה הזאת.

טינה ולדמן: חשוב לציין שההכנה לנושא של טכנולוגיה נעשה בחטיבת הביניים.

טינה ולדמן: נושא של טכנולוגיה, כל הנושא של מצוינות וטכנולוגיה, רובוטיקה, לומדים את זה תלמידים בחטיבת הביניים וזה בעצם מצמיח אותם להיחשף לעולם הטכנולוגיה, שלולא זה אין להם נגיעה בתחום.

טינה ולדמן: נשאלתי כאן למה יש מעט בנות בכיתה הזו, אשרינו שהגענו שנה שעברה ל-26 תלמידים בטו"ב, שרובם בנים, לא מובן מאליו.

טינה ולדמן: ילדים לא תמיד רוצים לגעת בזה, זאת למידה תובענית יותר, אבל אין ספק ששכרה בצדה ולא צריך לספר על שכר המדינה.

טינה ולדמן: אנחנו לא צריכים לספר שכל העולם יודע שאחד הדברים שבית הספר מחויב להם זה להוציא תלמידים עם הישגים ראויים שיפתחו להם את שערי האקדמיה ויהיו כאחד התלמידים בארץ.

טינה ולדמן: הישגים זה יעד מספר אחד.

טינה ולדמן: אנחנו עובדים באמצעות 'מדברים נתונים', זה פרויקט של אורט ישראל שבאמצעות הנתונים האלה, אנחנו צריכים להתכוונן אליהם, לאתר תלמידים ולהמשיך הלאה.

טינה ולדמן: אבל אי אפשר לדבר על אורט ישראל בלי משרד החינוך ועיריית עפולה, שהשנה אני אומרת שזה לא שינוי, זאת מהפכה, בכמות השעות, בכמות הפרויקטים שהידלים קיבלו, בכמות הפרויקט שהילדים קיבלו על מנת להביא אותם לתוצאה שהיתה.

טינה ולדמן: אני הרשיתי לעצמי דקה אחת לשמוח, ואמרתי לשושנה, עכשיו צריך להסתכל קדימה.

טינה ולדמן: אז יש בקבלת החלטות שלב שבו צריך לקחת אתנחתא, ליהנות מהקיים, אבל אני כבר מסתכלת, אנחנו מחויבים להמשיך ולשאוף קדימה וכמובן עם השיתוף הזה של הכוחות של מדינת ישראל, של אורט ישראל, משרד החינוך ועיריית עפולה, שנתברכנו בנתינה ומוכנות לא רגילה, שאנחנו נמשיך, גם אם העלייה תהיה קצובה ומינורית.

טינה ולדמן: הפרויקט הלאומי, כולם מכירים אותו.

טינה ולדמן: תלמידים שלנו, בני העדה האתיופית, הם חלק אינטגרלי מבית הספר, אני אף לא אוהבת לדבר עליהם בנפרד, הם בשבילנו חלק מהנוף האנושי.

טינה ולדמן: אני שמחה לספר לכם שהיועצת שלנו החדשה היא בת העדה האתיופית ולא עשיתי לה טובה, היא נכנסה לכאן בזכות, אבל אני מרגישה עם זה נפלא.

זבולון אורלב: מה אחוז התלמידים האתיופים בחטיבה העליונה?

טינה ולדמן: אנחנו מדברים על כ-100 תלמידים בחטיבה העליונה מתוך 870.

טינה ולדמן: שנה שעברה היו פחות, היו 640.

זבולון אורלב: 15%.

טינה ולדמן: המספר הזה היה גדול יותר, אבל זה חלק מהנוף.

טינה ולדמן: הם נמצאים בכל הכיתות, בכל המגמות.

זבולון אורלב: והם גם באותם אחוזי הצלחה של בגרות ונשירה?

טינה ולדמן: לא, לא.

טינה ולדמן: הם לא נמצאים באותם אחוזים, הם צריכים לקבל חיזוק.

טינה ולדמן: לא כולם.

טינה ולדמן: אני בכלל חושבת שצריכים לעשות דיפרנציאציה, תלמיד הוא תלמיד.

טינה ולדמן: יש תלמידים שהם מדהימים, שימשיכו הלאה לטכניון, מביניהם, ויש כאלה שאנחנו...

טינה ולדמן: בדיוק כמו האוכלוסייה הרגילה.

טינה ולדמן: נכון ששם צריך יותר כדי לגייס את ההורים, אבל יש שם מוטיבציה ללמידה.

טינה ולדמן: כל נושא התגבורים השנה, נכנסנו לקצב מסחרר של מחצית שלישית בשנה שעברה, מועד קיץ.

זבולון אורלב: יש שם תגמול דיפרנציאלי למורים, מה פירוש?

צבי פלג: לפני שלוש שנים החלטנו, בנינו מודל הערכה של מורים ו-10% ממורי בתי הספר, בכל בית ספר כמעט היום, זה כבר 2/3 מרשת אורט, מקבלים משכורת 13 כתוצאה מגמול ההערכה הזו.

צבי פלג: בתשע"א כל בתי הספר של רשת אורט, 10% מהמורים יקבלו משכורת 13, אותם מורים שייבחרו על ידי עמיתים שלהם ועל ידי בית הספר.

זבולון אורלב: ואין בעיה עם ארגוני המורים.

צבי פלג: לא, אני שכנעתי את רן ארז שהוא לא יכול להתנגד לתוספות.

צבי פלג: הוא יכול להתנגד לפחות, אבל לא לתוספות.

צבי פלג: גם למנהלים התחלנו השנה, זה יצר קצת רעשים, השנה 20% מהמנהלים קיבלו משכורת 13.

טינה ולדמן: אני רוצה לציין שמנכ"ל אורט ישראל הציג את הפרויקט הזה, הרים את הכפפה ראש העיר ואמר שאותם המורים יקבלו לפטופ מן הסוג הטוב, כדי שיוכלו להשתלב בהוראה במאה ה-21.

טינה ולדמן: מאחר וזמני קצוב, אני רק רוצה שתראו את זה ותראו מה היה מצבנו.

טינה ולדמן: היינו במשבר, היינו במשבר אמיתי בכל הפילוג הזה, ואני לא אלאה אתכם למה ומה---

אבי אלקבץ: אבל אני מרשה לעצמי.

אבי אלקבץ: היתה כאן תקופה שבית ספר אורט לא רק שלא זכה לחיזוקים, עוד קיבל הנחתות כאלה ואחרות, ואתם יכולים לראות שכשהם עבדו בכוחות עצמם הם הגיעו ללפחות 58% ובשיא ל-73% ו-66% שזה הישגים מאוד יפים, וברגע שהיתה פה מגמה של להנחית אותם, אז תראו לאן הגענו, 58%, 57%, 56% ובשנת השבר 49%.

זבולון אורלב: מה פירוש להנחית אותם?

אבי אלקבץ: גישה שהיתה כאן של מדיניות שאני לא רוצה להרחיב.

צבי פלג: להעדיף בית ספר אחד על פני השני.

צבי פלג: אני אגיד את זה.

אבי אלקבץ: של ראש העיר לשעבר ומנהל אגף החינוך לשעבר.

זבולון אורלב: אלה הנתונים של המקום הזה, לא של היישוב.

אבי אלקבץ: כן, כששנת תשס"ט היא שנת השפל, ותש"ע, עם המנהל החדש ועם הגישה החדשה ועם החיזוקים שהם מקבלים כאן ועם המיזוג של בתי הספר ואיגום המשאבים, 63% לפני מועד החורף.

טינה ולדמן: אני רוצה שתראו את נתוני הגיוס.

טינה ולדמן: מאוד מרשימים.

טינה ולדמן: בהחלט כשאני שומעת על מה שקורה.

טינה ולדמן: אני רק אגיד מה הצפייה שלנו.

טינה ולדמן: אין ספק שהציפייה שלנו שיהיה כמו בעבר, ובעבר כך היה באורט עפולה, שכל ילדי העיר רוצים ללמוד בבית הספר, שבעצם אנחנו נמשיך ונגדל בצורה ראויה,  שיהיו הישגים בכלל, בבגרויות ובאיכויות של התלמידים שלנו.

טינה ולדמן: אנחנו מחויבים להם ואלה הם הילדים שלנו.

אריאל - תלמיד: אני לומד בכיתה י"א גמיש, אני מגביר אלקטרוניקה ופיזיקה.

אריאל - תלמיד: כמו שראיתם אני משתתף בפרויקט 'משרה משתלמת אליך' ו'מגבירים צעירים'.

אריאל - תלמיד: אני גם מתנדב בארגון 'זרעים של שלום'.

טינה ולדמן: משהו על ההרגשה שלך בבית הספר.

אריאל: בבית הספר ההרגשה מעולה, כמו שאתם רואים, יש לנו כיתות מאובזרות, הספרייה מעולה, אבל בעיה אחת היא הספרים.

אריאל: כל שנה אנחנו קונים ספרים, כל שנה מתחלפת מהדורה ובגלל זה אנחנו כל שנה קונים ספרים.

קריאה: אתם או ההורים?

אריאל: ההורים שלנו, אבל כמובן שזה---

אורנה שמחון: אני רק רוצה לספר לך שיש תכנית כרגע במשרד החינוך למחשב את כל ספרי הלימוד ואתם תוכלו ללמוד באמצעות ספרים באינטרנט.

אורנה שמחון: זה מעולה, נכון?

אורנה שמחון: אתה אוהב את זה.

זבולון אורלב: ואני יכול לומר לך עוד דבר אחד, שמשנה הבאה, תשע"ב, גם בתי הספר העל יסודיים יוכלו להיכנס לפרויקט השאלת הספרים ואני לא רוצה להאריך בזה כרגע.

זבולון אורלב: יש החלטה של משרד החינוך, בברכת ועדת החינוך ואתה מדבר עם זה שהמציא את השיטה הזאת של השאלת הספרים, לפני 19 שנים, שהוא פרויקט שמוזיל ב-2/3 את העלות שברכישת ספרי לימוד.

שמעון אמויאל: בהמשך למה שהשיבה מנהלת המחוז, אנחנו מתחילים השנה בחטיבות הביניים, גם בממלכתי וגם בממלכתי דתי, כיתה ז' עם ילקוט דיגיטלי, ילדים יגיעו עם מחשבים ניידים, לפחות בשישה מקצועות, וגם ב'נופים' תהיה כיתה ו' אחת כזו.

זבולון אורלב: בהצלחה שיהיה לך.

רינת - תלמידה: אני בכיתת גמיש, מגבירה כימיה ופיזיקה, אני מתנדבת במד"א, בתזמורת.

זבולון אורלב: על מה את מנגנת?

רינת - תלמידה: חליל צד.

רינת - תלמידה: ואני גם בפרויקט עתידים, שזה עזרה לתלמידים בפריפריה, למען שיפור ההישגים שלהם, כדי שגם לנו תהיה הזדמנות שווה להגיע לעתודה.

בר - תלמידה: אני יושבת ראש מועצת התלמידים של אורט עפולה, אני גם מתנדבת---

זבולון אורלב: נבחרת בקלפי?

בר - תלמידה: אני גם נמצאת במועצת התלמידים של אורט ישראל, אני מתנדבת במד"א, בעתידים, כמו שהיא אמרה.

בר - תלמידה: האמת היא שרציתי לספר קצת על מה שאנחנו עושים בבית הספר במועצת התלמידים, שזה משהו שמאוד חשוב לנו.

בר - תלמידה: חשוב לנו גם להראות שכולם שווים אצלנו בבית ספר, כולם אותו דבר, נותנים אותו יחס לכולם, ואנחנו רוצים, כל שנה להעלות את מספר התלמידים שנמצאים במועצת התלמידים, רצינו גם לחשוב איך אפשר לשפר את זה עם אולי גיבושים, אולי דברים כאלה שיוכלו לעזור לתת את התחושה ש---

זבולון אורלב: בר, תשמעי, יושב פה ראש העיר ויושב פה מנכ"ל רשת אורט ויושבת פה מנהלת המחוז, לשלושה האנשים האלה יש המון סמכויות, אנחנו רק יכולים לדבר, לפקח, אבל הסמכויות האמיתיות הן בידיהם, את יכולה לבקש איזה בקשה?

זבולון אורלב: מה הבעיה הכי קשה, מה המשאלה הכי חשובה שיש לך לגבי בית הספר?

בר - תלמידה: המשאלה שלי שכולם יהיו שווים כאן, שלא יהיו אפליות בין אנשים, שילדים---

אבי אלקבץ: הוא מתכוון מבחינת המשאבים הנדרשים.

בר - תלמידה: יותר גיבושים של כל השכבות.

זבולון אורלב: לטיול בית הספר כל הילדים מהכיתה שלך יוצאים ללא יוצא דופן, או שיש תלמידים שלא יוצאים בגלל מחסור כספי?

בר - תלמידה: יש אנשים שלא יוצאים, אבל אני לא מאמינה שזה בגלל כסף.

אבי אלקבץ: לא בגלל כסף, כי אנחנו מארגנים מלגות.

זבולון אורלב: לכל הילדים בכיתה יש את כל ספרי הלימוד, או---

בר- התלמידה: לא לכולם.

בר- התלמידה: רצינו לדבר איתכם על נושא ההסעות, שמרב תדבר עליו.

רינת - תלמידה: שמענו שעיריית עפולה חתמה חוזה של חוק חינוך חובה עד כיתה י"ב, אז מדוע אנחנו צריכים בכיתה י"א וי"ב צריכים לשלם על זה?

זבולון אורלב: בגלל סיבה פשוטה.

זבולון אורלב: הואיל ואני אחד משלושת חברי הכנסת שחוקקו את החוק הזה של הארכת חוק חינוך חובה עד כיתה י"ב, יחד עם חברת הכנסת רונית תירוש וחבר הכנסת הרב מלכיאור, החוק הזה מוחל בהדרגה.

זבולון אורלב: בשנת תש"ע החילו אותו על 10% של תלמידי ישראל, לפי רשימה ידועה מראש, על פי המדרג הסוציו אקונומי של היישובים ובשנת הלימודים הנוכחית יוסיפו עוד 10%, על פי בקשות של רשויות מקומיות, זה היה הפעם, גם לפי רעיון שלנו, ובאותם מקומות שחוק חינוך חובה חל, כל הסדרי ההסעה עד סוף כיתה י' צריכים לחול גם בכיתות י"א-י"ב.

זבולון אורלב: אז תבקשו מראש העיר---

אלי אלקבץ: זה חל עלינו?

ציון פיניאן: בצו שאישרנו היו עפולה וטבריה.

זבולון אורלב: אז אתם צריכים לבקש ממשרד החינוך, יושבת פה מנהלת המחוז.

זבולון אורלב: ההסתייגות היא שהצו יחול, הואיל והביאו לנו את הצו רק ביום ראשון האחרון, אז החלטת הוועדה, שאנחנו המוסמכים לאשר את הצו, היא שהחוק ייכנס לתוקפו עם פרסומו, כלומר זה לוקח איזה חודש ימים עד הפרסום.

זבולון אורלב: בעצם בפועל זה צריך לחול אחרי החגים.

זבולון אורלב: אני מציע לכם שוב לבדוק.

ציון פיניאן: עפולה נמצאת.

אלי אלקבץ: חבר הכנסת פיניאן אומר שעפולה נמצאת, ויתרה מזה, הוא אמר, גם אם אנחנו לא רשומים, ציון דואג שאנחנו נהיה בפנים.

זבולון אורלב: הוא לא יכול לדאוג, על זה אתה צריך לדבר איתי.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להרחיב, אם שר החינוך לא מבקש.

זבולון אורלב: כלומר השר צריך לבקש ואנחנו או מאשרים או לא מאשרים.

זבולון אורלב: אבל ההערות שלכם הן הערות מאוד נכונות ואני לומד מהן.

טינה ולדמן: אני רוצה לומר שהילדים היקרים האלה, תלמידי עפולה, וחלק מהם במצב סוציו אקונומי לא פשוט, לאו דווקא אלה, אלא בכלל בפרופיל, כשאנחנו מדברים על הסעות, אז אין ספק שאנחנו נסייע להם, כדי שבאמת נממש את חוק חינוך חובה הלכה למעשה.

זבולון אורלב: אני חייב פה לעצור את הדיון, אני ממש מתנצל.

זבולון אורלב: הביקור הזה הוא במסגרת ישיבה פורמלית של ועדת החינוך והתרבות ויש פה בוס אחד.

זבולון אורלב: הואיל ואנחנו חייבים להגיע עד השעה רבע ל-12 לעמק יזרעאל והילדים שם עוזבים, אנחנו חייבים לקחת את זה בחשבון.

זבולון אורלב: הגענו אליכם בזמן.

זבולון אורלב: בשם חברי הוועדה, חברת הכנסת דר' עינת וילף וחברי ציון פיניאן, אנחנו קודם כל רוצים להודות מאוד על הביקור, להודות לראש העיר, אבי אלקבץ, אנחנו באמת מתרשמים שהחינוך כאן עומד בראש, הלוואי שברמה הלאומית, גם בממשלה היו מעמידים את החינוך בראש סדרי העדיפויות כפי שאנחנו מתרשמים שנעשה כאן בעיר, מבלי לפגוע באף שר בממשלה.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להודות למנהלת המחוז, למשרד החינוך, למפקחות שליוו אותנו לאורך כל היום, לרשת אורט ולעומד בראשה, לכל המנהלים ולכל האנשים, לשמעון, לכל אלה שטרחו בביקור הזה, אנחנו באמת יוצאים עם הרגשה מאוד מאוד טובה, ואנחנו רוצים להודות כמובן למנהלת.

זבולון אורלב: הביקור הזה מאוד מוסיף לנו, כי אנחנו תמיד דנים בחדר סגור וההצצות האלה לתוך מערכת החינוך, לגעת במנהלים, במורים, בתלמידים, עוזר לנו, שוב, לחוש מחדש את מערכת החינוך ולקבל את ההחלטות הנכונות.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לאחל שנת לימודים פורייה ומוצלחת ואני מבין שיש עוד שניים שלושה אנשים שאומרים משפטי סיכום, שזה ראש העיר, מנהלת המחוז ומנכ"ל רשת אורט.

אורנה שמחון: אני קודם כל רוצה להודות לבית הספר.

אורנה שמחון: בכובע הקודם שלי הייתי מנהלת אזור ברשת אורט, צביקה היה הבוס שלי ואני ביקרתי כאן במסגרת התפקיד הקודם.

אורנה שמחון: אני רוצה באמת לשבח קודם כל את ראש העיר ואת ראשי מערכת החינוך בעפולה על המהפכה בחינוך.

אורנה שמחון: יש פה תפיסה חדשה של ראש הרשות, מנהל אגף חינוך, של צוות ההוראה וצוות המנהלים, ששמה בקדמת הבמה את מערכת החינוך וזה חשוב שתדעו, ילדים, שכל התהליכים החינוכיים שמתרחשים נרקמים סביב שולחן שבו יושב ראש הרשות, משרד החינוך, ועדת החינוך של הכנסת, צביקה פלג מרשת אורט, ואני רוצה באמת לקדם בברכה את כל הפעילות שאתה עושה, אדוני ראש העיר.

אורנה שמחון: אני רוצה לומר מלה אחת, ברשותך, יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, ולחברי הוועדה, שכל אחד מהם יש לו ניסיון אדיר בתחום החינוך ואני רוצה להודות לך על הפעילות שלך, כיושב ראש הוועדה, גם בטיפול במשברים, כשאנחנו נקראים לוועדת החינוך של הכנסת, אבל בעיקר בקבלת החלטות מאוד משמעותיות שמקדמות את מערכת החינוך בישראל.

אורנה שמחון: אני רוצה לומר מלה לחברת הכנסת עינת וילף, שיושבת כאן, שמי שמכיר את ספרה, שעסק הרבה מאוד בנושא של מעמד וסמכות המורה, מקדמת הרבה מאוד בכנסת וגם במפגשים הרבים שלה בבתי הספר, את הנושא של משמעת, מעמד המורה, סמכות, כללים ופועלת בדרכה הטובה לקידום מערכת החינוך, תודה לך מקרב לב.

אורנה שמחון: יושב כאן חבר הכנסת ציון פיניאן מטבריה, שלא אחת נפגשנו גם במסגרת ביקורים של השר וגם בוועדת החינוך של הכנסת ועושה בדרכו הצנועה והעקבית הרבה למען מערכת החינוך ואני רוצה להודות לכם מכאן, מקרב לב.

אורנה שמחון: צביקה, תודה על ההובלה של הרשת ועל העובדה שגם הרשת משקיעה משאבים, גם בכסף, אבל בעיקר משקיעה במשאב האנושי.

אורנה שמחון: תודה לך ולצוות הפיקוח המסור שעושה פה עבודה נפלאה.

אורנה שמחון: תודה לך, טינה, יישר כח.

צביקה פלג: תודה להנהלת בית הספר, תודה מיוחדת בבוקר זה של פתיחת שנת הלימודים, לראש העיר ולצוות שלו כי היתה תעוזה גדולה מאוד לעשות את המהלך לאחד את בתי הספר ואני חושב, ואני אומר את זה גם לחברי ועדת החינוך של הכנסת, זה המודל המנצח.

צביקה פלג: בסדר גודל של עיר כמו עפולה, במקום לפתוח שלוש, ארבע מסגרות חינוך שמתחרות זו בזו, לפתוח מערכת אחת חזקה, אינטגרטיבית, מסונכרנת, עם פדגוגיה איכותית, עם חזון, עם יעדים, עם ערכים.

צביקה פלג: אז יישר כח גדול לאבי, כי אני לפחות הייתי שותף איתו בהובלה של האיחוד של בתי הספר בן גוריון ואורט ואני חושב שהמהלך הוא מהלך מנצח.

צביקה פלג: ברכה מיוחדת באמת לחבר הכנסת אורלב ולחברי הכנסת על העבודה הנפלאה שוועדת החינוך עושה בכנסת, ואני קורא לכם ואומר לכם, היום רשת אורט ישראל פותחת שמונה בתי ספר נוספים, אנחנו מגיעים ל-190 מוסדות חינוך, אני מבקש מכם עוד ועוד עשייה, כי זה התחום החשוב ביותר למדינת ישראל והמאבקים בחינוך, שחלקם מאבקים פוליטיים עירוניים, הם משפיעים לא לטובה על החינוך בישראל.

צביקה פלג: אחרונה חביבה, בוודאי, לאורנה, שאנחנו שותפים לעשייה הרבה מאוד שנים, ורוח אורט עדיין מפעמת בתוכה ומביאה את הרוח הרעננה הזאת גם למשרד החינוך, עם כל העוצמה שיש בה, ואני מודה לכולכם על האפשרות לתת לנו להיות איתכם בבוקר זה ומאחל לכולנו שנת לימודים פורייה ומוצלחת, ערכית, עם הרבה מאוד זהויות ומחויבויות ושנה טובה לכם, לבני ביתכם ולכל משפחותיכם.

אבי אלקבץ: אני מעדיף לעמוד כדי לראות גם את התלמידים, התלמידים היקרים שלנו.

אבי אלקבץ: להערכתי בעפולה גדל לנו דור עתיד מצוין, הנוער בעפולה הוא מהטובים ביותר בארץ ואפשר לראות את זה בהרבה מאוד מפגשים איתם, גם בתחום הערכי, גם במוזיקה, גם בפעילות ההתנדבותית, וגם בהישגים הפדגוגיים שהם משיגים.

אבי אלקבץ: התלמידים שנמצאים כאן הם התוצרים הראשונים של המיזוג ואני מקווה שטוב לכם כאן באורט והמגמות שעומדות בפניכם הן רחבות יותר ואפשר להשיג הרבה יותר משאבים והרבה יותר אפשרויות ומה שאנחנו רואים כרגע זאת רק התחלת הדרך, אתם צריכים להיות המחזור הראשון המאוחד שמביא את התוצאות שכולנו מייחלים; קודם כל תעודת בגרות ערכית ואחר כך תעודת בגרות פדגוגית, כאשר אנחנו מדברים על 100% מהתלמידים.

אבי אלקבץ: זאת השאיפה שלנו, זה היעד שלנו.

אבי אלקבץ: לצורך העניין באמת חברו כאן הרבה מאוד גופים שמאגמים משאבים, בראש ובראשונה משרד החינוך שבשנתיים האחרונות אנחנו מרגישים דחיפה עצומה גם מצד מנהלת המחוז, הדר' אורנה שמחון, המפקחת שלנו, רבקה וישנייה וגם שר החינוך שנרתם לאחרונה, וסמנכ"ל פיתוח, יגאל צרפתי, שבאמת דחפו לכאן הרבה מאוד כספים, גם בתחום הפדגוגי וגם בתחום הפיזי.

אבי אלקבץ: רק בשבוע שעבר חנכנו אגף חדש בבית ספר יובלים, בית ספר סיני, בנינו ארבעה גני ילדים חדשים, קיבלנו אישור לבנות אגף חדש באורט, כאן למעלה, קיבלנו אישור לבנות גנים נוספים ברובע יזרעאל וזאת רק ההתחלה, תכנית החומש ותכניות רחבות נוספות שמאפשרות לנו באמת לפתח ולקדם את החינוך.

אבי אלקבץ: אז תודה רבה למשרד החינוך.

אבי אלקבץ: תודה רבה גם לרשת אורט ישראל ולצביקה פלג שהבטיחו להעמיד משאבים ועומדים בהבטחה ואני מקווה שההבטחה השנה תלך ותגדל.

אבי אלקבץ: אני לא אעשה את מה שעשיתי בדרך כלל, אני אעשה את זה בדרך אחרת, אבל הפעם בגלל שמדובר פה בדחיפה עצומה שאנחנו רוצים לדחוף, שמתי לך פתק קטן עם מספר גדול בכיס ואנחנו מתחלקים בדבר הזה בשמחה רבה.

אבי אלקבץ: את חלקנו אנחנו נעמיד ואני משוכנע שגם אתה, צביקה, תעזור, כי יש לך את היכולת וחשוב להשקיע באורט עפולה, גם בגלל הצעד המאוד גדול שעשינו וגם כי כאן יש ילדים נהדרים וגם כי כאן זאת עיר שנמצאת בפריפריה וכבר לא מקבלת את החיזוקים מהמדינה, אז אתה ואנחנו ביחד נעשה את הדברים שצריך, כדי לחזק את העיר.

אבי אלקבץ: אני מאוד גאה על כך שיש לי פה כל כך הרבה חברי מועצה שמתעסקים בתחום החינוך ורואים בו יעד מרכזי וכל כך הרבה חברי מועצה שמתעסקים בתחום החינוך ורואים בו יעד מרכזי וכל כך הרבה חברי הנהלה של העירייה, שלוקחים את הדברים באופן מאוד רציני.

אבי אלקבץ: עשינו הרבה מאוד שיפוצים הקיץ, נערכנו באופן מיטבי לפתיחת השנה ומאוד מכבד אותנו שאתם, חברי הכנסת מוועדת החינוך, בחרתם להגיע לעיר עפולה.

אבי אלקבץ: אז תודה רבה לך, עינת, ולך, ציון, חברנו היקר, וליושב ראש, זבולון אורלב, על כך שכיבדתם אותנו בנוכחותכם, על הרוח הנעימה שהבאתם ועל הסבלנות להיות איתנו כאן בעפולה יותר משלוש שעות, באמת כל הכבוד לכם.

אבי אלקבץ: אז הנה, חיברנו את משרד החינוך, את ועדת החינוך, את אורט ישראל ואת עיריית עפולה וכל מה שנותר זה לאחל לך, טינה, ולכל הצוות הנפלא שלך, שהשנה הבאה תשע"א תהיה יותר טובה מתש"ע ושתשע"ב תהיה יותר טובה מתשע"א, גם בהישגים וגם בהגשמת כל המאוויים, ואני באמת רוצה לאחל לכם שהשנה הבאה תהיה שנת שלום וביטחון, שנה של בריאות טובה ופרנסה טובה ובעיקר הצלחה בתחום החינוך.

אבי אלקבץ: תודה רבה לכולם.

זבולון אורלב: תודה רבה, בזה תם הביקור.

זבולון אורלב: שנה טובה לכולכם.

יעל דגני: שלום לכולם.

יעל דגני: בגלל לחץ זמן אנחנו קצת מקצרים ולא נציג את כל מה שרצינו להציג.

יעל דגני: אני מזכירת הוועד המקומי בשדה יעקב ואני קצת אעשה הצגה קצרה של האנשים שנמצאים איתנו פה.

יעל דגני: קודם כל נמצא כמובן הרב זמיר, שהוא רב המועצה, נמצאים פה נציגי הוועד המקומי שחלקם בני היישוב, אפילו הוריהם בני היישוב ולמדו בבית הספר, נציגים של המועצה כמובן, ותיקים של היישוב שגם הם למדו בבית הספר והקימו את בית הספר, יושב ראש האגודה החקלאית, שהיא הגוף שבעצם החזיק את בית הספר במהלך כל השנים, אמציה יחיאל, וכמובן אני אבקש מאייל להגיד כמה מלים ואחר כך יושב ראש הוועד והרב זמיר יאמרו כמה מלים וכמובן שנשמח לשמוע אתכם.

אייל בצר: צהריים טובים וחג שמח.

אייל בצר: פתיחת שנת הלימודים זה יום חג.

אייל בצר: לגביי זה חג כפול, אני היום לפני כמה שעות הבאתי את נכדי בכורי לכיתה א' בנהלל.

אייל בצר: וגם בנהלל וגם בשדה יעקב הנכד שלי ויש פה נכדים נוספים שהם כבר דור רביעי לתלמידים בבית הספר.

אייל בצר: אני אומר שזה מתחבר ל-100 שנים לעמק, אנחנו חוגגים השנה 100 שנים לראשית ההתיישבות בעמק, גדל פה דור חמישי בעמק ודור רביעי לבתי הספר בעמק.

אייל בצר: אז זה באמת יום חג.

אייל בצר: אנחנו שמחים להיות פה בשדה יעקב.

אייל בצר: כולם מכירים את הסוגיה של בית הספר בשדה יעקב והתפיסה שלנו, כמו שהתחלתי, אם יש שורשים כאלה עמוקים, אז צריך שיהיו פירות והפירות האלה יהיו, בעזרת ה' ובעזרת המדינה והמועצה.

אייל בצר: וצריך לחבור ביחד כדי להגיע שבית הספר הזה יחודש, ישופץ, מבחינתנו ייבנה מחדש בשדה יעקב, אבל זה יקרה אך ורק בשיתוף פעולה מלא והדוק של כל הגורמים שאמרתי.

אייל בצר: לכן אנחנו שמחים לארח פה בשדה יעקב, במועצה האזורית עמק יזרעאל, את יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, חברנו זבולון אורלב, את ציון, חבר ועדת החינוך של הכנסת, ובעזרתכם ביחד שלא רק קמח, שיהיה פה גם תורה, אבל בעזרת הקמח.

אייל בצר: זה חשוב לנו מאוד.

אייל בצר: שתהיה לנו שנה טובה, הרבה בריאות ונחת.

אייל בצר: הצטרפה אלינו אורנה שמחון שהיא מנהלת המחוז במשרד החינוך, ואני בטוח שגם אורנה תעזור לנו.

אייל בצר: היא עזרה לנו עד עכשיו והיא תמשיך לעזור לנו באמת להוציא מהכח אל הפועל את החזון של להקים פה בית ספר לטובת היישוב קודם כל ולטובת האזור כולו.

אייל בצר: אז המשך יום פורה לכולם.

הרב מרדכי זמיר: מה היו עושים הרבנים בלי פרשת השבוע.

הרב מרדכי זמיר: אתם ניצבים היום כולכם, אנחנו רואים את הרציפות, 100 שנה בעמק, של ההתיישבות, 83 שנה לשדה יעקב, גם אני משוויץ, הבן שלי האחרון, מלאכי, הוא לא רק למד פה, הוא אפילו כבר מלמד פה, אפילו במשרה מלאה.

הרב מרדכי זמיר: מחוטב עציך עד שואב מימיך, רעיון קצר שצריך לחזור עליו.

הרב מרדכי זמיר: בדרך כלל רוצים להגיד מהשכבות הגבוהות לשכבות הנמוכות.

הרב מרדכי זמיר: אנחנו בהתיישבות, אנחנו אוהבים שוויון ואחד הדברים הטובים שהיא עושה שוויון ואחד הדברים הקשים זה חוסר השוויון.

הרב מרדכי זמיר: תראו איך שגלגל מסתובב, מחוטב עציך עד שואב מימיך, אלה היו האנשים, העובדים הזרים, אלה האנשים שעבדו קשה ולא קיבלו גרוש, ותראו מה קורה.

הרב מרדכי זמיר: מי הם חוטבי העצים היום?

הרב מרדכי זמיר: אלה אנשי האנרגיה, חברת החשמל, שואב מימיך זה כמובן מקורות, הם מקבלים את המשכורות הגבוהות ביותר במשק הציבורי, אז גם אנחנו, שאנחנו כחקלאים, שפחות אוהבים חקלאים, צריכים גם את התושבים הקהילתיים לצורך העניין הזה, העיקר שהנה ניצבים היום כולכם.

הרב מרדכי זמיר: גם בית ספר, גם בית כנסת וגם קהילה בריאה שתוכל להיות פה עוד הרבה שנים והרבה ברכה.

הרב מרדכי זמיר: אנחנו מקדמים בברכה את כל האורחים, ותעזרו לנו, תודה.

אמציה יחיאלי: שלום לכולם.

אמציה יחיאלי: כבוד יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, זבולון אורלב, ציון, שחבר בוועדת החינוך, אורנה, מנהלת המחוז, אייל, ראש המועצה.

אמציה יחיאלי: כבוד הוא לנו שבאתם דווקא בתחילת שנת הלימודים לבית הספר בשדה יעקב.

אמציה יחיאלי: אנחנו רוצים להודות למשרד החינוך ולמועצה שליוו אותנו עד היום בכל התהליך של החינוך במושב שדה יעקב.

אמציה יחיאלי: שדה יעקב בשבוע הבא 83 שנה להולדתו.

אמציה יחיאלי: בשנת 1927 המושב נוסד ובשבוע הבא יהיה יום העלייה לקרקע, נחגוג אותו פה.

אמציה יחיאלי: במושב שדה יעקב היום יש כ-220 משפחות, כולל הרחבה.

אמציה יחיאלי: בית הספר בשדה יעקב הוקם למעשה בשנות ה-30 של המאה הקודמת, נמצאת פה אחת התלמידות הראשונות של בית הספר, מאירה, הילדה הראשונה שנולדה במושב, היום כבר בת 90.

זבולון אורלב: לא שואלים איזה תעודה קיבלת.

אמציה יחיאלי: למעשה בית הספר הוקם בשנות ה-30 ושימש בית ספר בלי כיתות.

אמציה יחיאלי: כולם למדו יחד.

אמציה יחיאלי: בשנות ה-40 הוקמו המבנים שראיתם בסיור בבית הספר, הוקמו שש כיתות שבהן הילדים למדו.

אמציה יחיאלי: עם השנים כל שנתיים נפתחה כיתה א', וכך בית הספר התחיל את דרכו, האגודה החקלאית היא זו שהחזיקה אותו, כשהתפיסה והחשיבה היתה שבית הספר בשדה יעקב זה בית הספר ביישוב היחיד בעמק שהיה דתי והיתה חשיבות לראשוני המתיישבים פה שבית הספר הזה יקום בתוך המושב.

אמציה יחיאלי: במהלך השנים האגודה שכרה מורים שילמדו, גם כשכבר היה משרד החינוך וגם כשכבר היה בית ספר ממלכתי דתי.

אמציה יחיאלי: היות שהיו פה מספר מועט של תלמידים לא היו מספיק תקנים.

אמציה יחיאלי: המקום של בית הספר פה במושב הוא מקום שצריך להבין שזה מקום של קהילה, זה לא רק בית ספר שיוכלו ללמוד, אלא משהו שהוא עמוד התווך של כל הקהילה, התלמידים מתפללים בבית הכנסת, אמנם עכשיו בית הכנסת שלנו לצערנו בצו סגירה, אבל התלמידים מתפללים יחד עם כל המושב בבית הכנסת, הם חזנים, זה משהו שהוא גם קהילתי וגם חינוכי בכל המובנים.

אמציה יחיאלי: במהלך עשר השנים האחרונות לבית הספר יש שם מצוין, כל הזמן מתדפקים על דלתותינו תלמידים מכל האזור, מהעמק מגיעים תלמידים, מכל האזור שמגיעי םתלמידים שרוצים להיכנס לבית הספר, אבל המקום שלו מאוד מוגבל ומאוד מצומצם ואנחנו מכניסים רק כפי שניתן.

אמציה יחיאלי: אני רוצה לציין שהוועד המקומי בשדה יעקב הוא רשות חינוך סטטוטורית היחידה במדינת ישראל שמוחזקת על ידי ועד מקומי ולא על ידי רשות כמו מועצה אזורית.

אמציה יחיאלי: במהלך השנה וחצי האחרונות התחלנו כוועד מקומי לפני שנה וניסינו להוליך מהלך להעביר את רשות החינוך מהוועד המקומי למועצה האזורית, כפי שכל המדינה עובדת.

אמציה יחיאלי: הדבר הזה לא הסתייע בידינו, היו הרבה הבטחות, הרבה רצון, אבל בשורה התחתונה זה עדיין לא התבצע.

אמציה יחיאלי: הדבר הזה מביא אותנו לידי מצב שלמעשה אנחנו מחזיקים בית ספר של 300 תלמידים, כוועד מקומי, הוא בית ספר ממלכתי דתי, הוא לא חינוך רשמי שאינו מוכר, לא מוכר שאינו רשמי, לא כל ההגדרות האלה, בית ספר רגיל לכל דבר ועניין והוועד המקומי צריך לשאת בנטל של כל בית הספר.

אמציה יחיאלי: לעונג לנו אם נצליח להחזיק אותו, בלי להוציא מה שנקרא מהקופה המועטה שיש בידינו, בסך הכל אנחנו חיים רק מהארנונה שיש לתושבים פה בשביל קצת להחזיק כבישים, קצת מים, קצת חשמל, אין לנו מעבר לזה.

אמציה יחיאלי: אנחנו לא רשות.

אמציה יחיאלי: אין לנו גם את הכלים המקצועיים, בבחינת מה שנקרא מחלקת חינוך שעובדת בכל רשות, שיש תקציב, יש גזבר, יש כל מיני אנשים מקצועיים שיודעים איך ללוות מערכת כזאת, אין לנו את הדברים האלה.

אמציה יחיאלי: השנה, מחוסר בררה פתחנו את הלימודים.

אמציה יחיאלי: אני חושב שכל היושבים פה בשולחן, לפחות חיים ואורנה ואייל מודעים לכל המורכבות ועד לפני שבוע וחצי לא ידענו בכלל אם השנה נפתחת או לא.

אמציה יחיאלי: היו בעיות גם מצד ההורים, מכל הכיוונים, בגלל המצב של בית הספר, ובסופו של דבר השנה נפתחה, היום כולם שמחים וחוגגים, אבל אני חושב שבמקום הזה אלה, מנהלת בית הספר, ספגה הכי הרבה בכל אי הוודאות שהיא חוותה לכל מערך החופש הזה, כשלמעשה בשבילה זה היה עבודה הרבה יותר קשה משנת הלימודים, אני חושב.

אמציה יחיאלי: אנחנו מאוד מעריכים, אלה, את המקום הזה שהלכת.

אמציה יחיאלי: אבל יחד עם זה, הוטל על הוועד המקומי במקום הזה, בלית בררה, סכום של כרבע מיליון שקל בשביל לפתוח פה את שנת הלימודים, כשכרגע אנחנו עדיין לא יודעים איך אנחנו מתמודדים עם דבר כזה.

אמציה יחיאלי: גם היום, בקשתנו, אם אפשר, מהוועדה ומכל היושבים פה, לנסות לסייע לנו בשלושה דברים; אל"ף, לגבי הנושא של בית הספר קבע שיקום פה במושב ולא יהיו לנו איומי סגירה, של כן סוגרים, לא סוגרים.

אמציה יחיאלי: במהלך התקופה האחרונה איימו עלינו מספר פעמים שבית הספר ייסגר ובית הספר ייסגר, ובית הספר ייסגר.

אמציה יחיאלי: לא נעים לנו לשמוע את זה, אני מעריך שגם לא נעים להשמיע את זה, אבל אני חושב שבית ספר עם 300 תלמידים לא צריך להיות בסכנת סגירה, ולא משנה מה הסיבה.

אמציה יחיאלי: דבר שני, לנסות לסייע לנו להעביר את רשות החינוך סוף סוף במהלך השנה הזאת לרשות המועצה, על כל המשתמע מכך, דבר שלדעתי יהיה נכון, כמדינת ישראל, לעשות את המהלך הזה.

אמציה יחיאלי: ודבר שלישי, אם יהיה אפשר לסייע בנושא הזה של החוב שנפל עלינו, של רבע מיליון שקלים, שיוקל מעלינו, כי יש לנו בסך הכל כספים של בית הכנסת שעברו עכשיו לטובת בית הספר.

אמציה יחיאלי: כרגע אין לנו איפה להתפלל, אנחנו במצוקה מאוד קשה ולא היינו רוצים שזה ייפול מהמקום הזה.

אמציה יחיאלי: לסיום, רציתי לאחל לכולם שתהיה לכם שנה טובה, תודה על הביקור, אנחנו מאוד מעריכים את זה.

אמציה יחיאלי: תודה רבה.

יעל דגני: אנחנו מבקשים יפה מיושב ראש ועדת החינוך של הכנסת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: חברי, חבר הכנסת ציון פיניאן, ראש המועצה, אייל בצר, מנהלת המחוז, דר' אורנה שמחון, המחמ"ד, חיים גבאי, ראש הוועד, אמציה יחיאלי, הוועד, סגנית ראש המועצה וכל המכובדים שיושבים כאן איתנו.

זבולון אורלב: כשהרב אמר שהוא צריך להגיד משהו מפרשת שבוע, כי כל דבר קשור בפרשת שבוע, נזכרתי בסיפור היהודי על אותו יהודי שממש ממש בדקה של כניסת השבת הגיע לעיירה עם הסוס וחיפש את המקום שבו אפשר לקשור את הסוס למשך השבת, שהסוס לא יברח.

זבולון אורלב: ואז הוא מחפש מחפש ולא מוצא.

זבולון אורלב: הוא תופס איזה יהודי ושואל אותו, 'תגיד לי, איפה בכפר הזה המקום שבו קושרים את הסוסים, שאני יכול לשבות את השבת?'

זבולון אורלב: אז הוא אמר לו 'תשמע, תלך ברחוב ההוא ותראה את הבית הגדול, זה הבית של הרב, שם קושרים', אז הוא אמר לו 'מה?!

זבולון אורלב: על יד הבית של הרב קושרים?'

זבולון אורלב: הוא אומר 'תשמע, כל השבוע הוא אומר לנו שכל דבר קשור בפרשת שבוע, אז שם קושרים, שם הדברים נקשרים'.

זבולון אורלב: אנחנו שמחים להיות כאן בפתיחת שנת הלימודים, חבר הכנסת פיניאן ואנוכי, כחלק באמת מחגיגה לאומית של יום פתיחת שנת הלימודים, ראש השנה של מערכת החינוך, ואמרנו שנחבר בין עפולה לעמק יזרעאל.

זבולון אורלב: לפני כחודשיים או שלושה זכיתי לפתוח יחד עם ראש המועצה, אייל, את חודש המורשת היהודית בנהלל, בערב מדהים ומקסים, ואמרתי לו שבהזדמנות קרובה אנחנו עוד ניפגש ולכן חשבנו שזאת הזדמנות טובה, מה עוד שאני מודה שלבי בשדה יעקב.

זבולון אורלב: שדה יעקב עבורנו הוא אחד מהיסודות של המורשת הציונית דתית, המושב הראשון של הציונות הדתית, כאמור 83 שנים, שהנחיל באמת מסורת מאוד מאוד ארוכה של ההתיישבות הדתית לאומית כאן בארץ.

זבולון אורלב: ולא רק זאת, במגוון תפקידיי ב-30 השנים האחרונות במערכת החינוך, אני כל פעם חוזר לבית הספר בשדה יעקב, כשבדרך כלל זה היה על בעיות של סגירה, עם כל מיני רעיונות לאחד אותו עם הממלכתי דתי בקרית טבעון, בכיתות א'-ב'-ג' הם ילמדו שם, וד'-ה'-ו' הם ילמדו שם.

זבולון אורלב: אני שייך לאסכולה השמרנית, שאומר שבית ספר הוא חלק מיישוב, אין כזה דבר שיש יישוב ואין בית ספר, מה עוד שהיישוב גדל.

זבולון אורלב: אם אין תלמידים, אין תלמידים, אבל אכן אומר בצורה גלויה, אני מאלה ששוללים כל אפשרות לסגור בית ספר ממלכתי דתי.

זבולון אורלב: אלא אם כן יש כזה מספר שבאמת אי אפשר לקיים, אבל כל עוד אפשר לקיים, זה חלק ממרקם החיים היסודי.

זבולון אורלב: אנחנו מחנכים לא רק בבתים, אצלנו הרצף בין המשפחה, הקהילה ובית הספר הוא רצף אחד, וכל עוד אפשר לקיים את הרצף הזה, זה מתכון להצלחה חינוכית, מה עוד שבית הספר פורח ואני באמת מברך אותך, המנהלת אלה, על ההצלחה הזאת.

זבולון אורלב: כשנכנסתי לתפקידי לפני שנה וחצי להיות יושב ראש ועדת החינוך והתרבות, אחת הבעיות הראשונות היתה הפנייה של הוועד, כולל כמה פגישות, על בעיה שתאמינו לי, אני אחד שנחשב שמבין את מערכת החינוך בישראל, הוותיקים.

זבולון אורלב: מילאתי כמה תפקידים זוטרים וכשבאו ואמרו לי שעדיין יש מושב בישראל שהוא רשות חינוך עצמאית, אמרתי 'לא יכול להיות, אתם בטח טועים, אין כזה דבר', כי עוד בסוף שנות ה-70, עוד כראש לשכתו של השר המר ז"ל, טיפלתי במקרים האחרונים שהיו של כל המסגרות האלה והמורים, ואמרתי 'איך זה קרה?'

זבולון אורלב: . לא יודע, כנראה שכחו את שדה יעקב בגלל שהוא מהראשונים, משנות ה-30.

זבולון אורלב: אגב, זה אחד מבתי הספר הממלכתיים דתיים הראשונים בישראל.

זבולון אורלב: אני בטוח שהוא בטח בין ה-30 הראשונים בישראל.

זבולון אורלב: היום היינו בעפולה, באוהל מאיר, שנוסד ב-1926, גם מבתי הספר הראשונים.

זבולון אורלב: ומיד התחלנו לטפל, גם המנהל הכללי של משרד החינוך, אני עשיתי רק קדנציה אחת של מנכ"ל, הוא כבר בקדנציה השלישית שלו, פעם שלישית חזר.

זבולון אורלב: כשאמרתי לו את זה בפעם הראשונה, אמרתי לו 'שמשון, אתה לא תאמין', הוא אומר לי 'אני באמת לא מאמין', הוא באמת לא האמין, עד שהלשכה המשפטית בדקה ומצאה, כן, יש כזאת מציאות, שאנחנו פועלים לשינוייה.

זבולון אורלב: זה ברור לחלוטין, ואני רוצה להבהיר את הדברים בצורה מאוד מאוד מסודרת, אין לנו ציפייה שרשות החינוך המקומית תתבטל, המועצה האזורית תיקח אחריות ואותה עוגה של החינוך במועצה האזורית תצטרך עכשיו להתחלק לפרוסות קטנות יותר, כי נוסף עוד בית ספר.

זבולון אורלב: לא זאת הכוונה, המשרד יצטרך להגדיל בהתאם את המשאבים שהוא מעביר למועצה האזורית, כדי שלא יהיה מצב שבגלל שרשות חינוך צורפה יש עכשיו מנות קטנות יותר.

זבולון אורלב: אני יודע שמנהלת המחוז מטפלת בסוגיה, יחד עם הלשכה המשפטית ועם כל יתר הגורמים שמטפלים בדבר הזה, אני מבין שזה נמצא בתהליך, בטח מנהלת המחוז תדבר.

זבולון אורלב: אני גם מוכן לומר לכם שברגע שאני יודע שדר' אורנה שמחון מטפלת, אז זה מטופל.

זבולון אורלב: אנחנו עוקבים, כי זה תפקידנו ואנחנו מפקחים, כי זה תפקידנו ואנחנו נהיה כתובת, גם כוועדת חינוך, אבל אני אומר גם כראש תנועה, גם כאיש מפד"ל, גם כאיש הציונות הדתית, זאת חובתנו.

זבולון אורלב: אני נשלחתי לכנסת על ידי הציבור שיושב כאן, כדי למלא את תפקידנו, אבל אני לא רואה בזה תפקיד פוליטי, אני רואה בזה תפקיד ממלכתי.

זבולון אורלב: ביטלנו בכל הקיבוצים של השומר הצעיר, של מפא"י, אין בישראל היום, לא בתנועת המושבים ולא בכל התנועות האחרות, אין כזה דבר רשות חינוך.

זבולון אורלב: דין בית הספר הזה כדין כל בית ספר במדינת ישראל וזה חלק מהאחריות שלנו לעזור גם למשרד החינוך.

זבולון אורלב: אנחנו לא לעומתיים, אנחנו בקואליציה אחת כדי לשפר את החינוך.

זבולון אורלב: ציון פיניאן, שהוא לא רק חבר ועדת החינוך, אלא גם חבר ועדת הכספים, וגם איש הצפון, שותף לכל המהלכים, נשתף אותו ונבקש את כל הסיוע.

זבולון אורלב: אנחנו לא רוצים להפיל את שדה יעקב על המועצה האזורית, אנחנו רוצים להביא את שדה יעקב למועצה האזורית גם עם המשאבים הדרושים לצורך הבנייה ולצורך כל הדברים האחרים שצריכים לעשות אותם, ואני מאוד מאוד מקווה שנוכל, לא בטווח של שבועות, זה טווח של כמה חודשים, התהליך הזה, וגם לא טווח של שנים,  לראות את הדבר הזה, וכך גם יוסר איום הסגירה.

זבולון אורלב: המועצה האזורית לא יכולה לסגור והמחוז לא יכול לסגור, צריך היום אישורים, גם של החינוך הדתי, יש לנו גם הסכמים קואליציוניים.

זבולון אורלב: מה שתלוי בי, אני לא אאפשר סגירה של בית ספר, גם עם 200 תלמידים וגם עם 150 תלמידים, בוודאי כשאתם עם 300 תלמידים.

זבולון אורלב: להיפך, זה בית ספר שצריך לפרוח.

זבולון אורלב: באשר לחוב, הבטחתי שאנחנו נטפל בחוב הזה.

זבולון אורלב: אני רואה את עצמי אחראי להשיג את המשאבים, נכניס גם את ציון לתמונה, בוודאי שהוועד המקומי לא צריך לקחת על עצמו משימות שצריכות לעשות רשויות שלטוניות, או המשרד או המועצה האזורית.

זבולון אורלב: זה לא התפקיד של הוועד המקומי, ואני מודה לוועד המקומי שבינתיים לקח את המשימה הזאת על עצמו והתחייבתי והבטחתי לתת את הגיבוי כדי למצוא פתרון לדבר הזה.

זבולון אורלב: רק תביאו עוד ילדים ותוסיפו ותרבו עוד חינוך ועוד שיעורים, ועוד ערכים, ועוד הישגים לימודיים, וזה יהיה שכרכם.

זבולון אורלב: אז שתהיה שנה טובה, כתיבה וחתימה טובה.

יעל דגני: אנחנו מאוד נשמח לשמוע כמה מלים גם מדר' אורנה שמחון.

אורנה שמחון: קודם כל שלום.

אורנה שמחון: אני שמחה שיושב ראש ועדת החינוך וחברי הכנסת, אני רואה שחבר הכנסת ציון פיניאן נשאר, ליוותה אותנו גם חברת הכנסת עינת וילף.

אורנה שמחון: אני שמחה שבחרתם בצפון לפתוח את שנת הלימודים.

אורנה שמחון: אני רוצה לפתוח בכמה סוגיות.

אורנה שמחון: אני רוצה להסביר לכם שיש לי 736 מוסדות, 94 רשויות, והכי הרבה שעות אמציה, זה ייאמר לזכותו של אמציה.

אורנה שמחון: אבל ברצינות, אני בעד הגישה של לפתוח ולא לסגור, של לקדם ולא לסגת, של מטה פעולה ולא מטה מאבק, ואנחנו כולנו נמצאים כאן כדי לקדם את תלמידי ישראל.

אורנה שמחון: נמצא פה יושב ראש הרשות האזורית, אני חושבת שהוא אחד מראשי הרשויות המובילים לפחות במחוז שלי, אני לא יכולה להגיד על כל הארץ, והצוות שלו, שעושה הכל על מנת לפתוח את שנת הלימודים גם בשדה יעקב, ולמרות הקשיים פתחנו את שנת הלימודים כאן ואני רוצה לדבר דווקא על העתיד.

אורנה שמחון: אני רוצה להגיד לכם שבתור מושבניקית, אין חיה כזאת שוועד יישובי ייקח על עצמו את המטלה של ניהול בית ספר, על כל המשתמע מהעובדה הזאת.

אורנה שמחון: ועד מקומי או ועד ישוב הוא בדרך כלל מתנדב, הוא לא מקבל שכר, הוא מקבל רק על הראש כל הזמן, והוא צריך לקדם את העניינים של היישוב.

אורנה שמחון: זה לא התפקיד שלו לקדם את מערכת החינוך.

אורנה שמחון: התפקיד שלו וחובתו זה להתעניין במערכת החינוך, לסייע במערכת החינוך, אבל לא לנהל את בית הספר.

אורנה שמחון: ולכן, כמו שאמר יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, המצב הזה הוא בלתי נסבל ואנחנו, ביחד עם הרשות המקומית ועם הייעוץ המשפטי נפעל בכל הכח כדי להעביר את הבעלות לרשות המקומית, שהיא הרשות שצריכה לנהל את בית הספר.

אורנה שמחון: התהליך הזה הוא תהליך לא פשוט, יש יועצים משפטיים, יש חברי מועצה, לראש הרשות יש מועצה, יש משמעויות כלכליות, יש לזה הרבה מאוד היבטים, אבל אני אומרת לכם בצורה החלטית, מצאתי ראש רשות שהוא פרטנר אמיתי ואנחנו נוביל את התהליך הזה  עקב בצד אגודל, כמה שייקח ייקח.

אורנה שמחון: אני מקווה מאוד שזה ייקח מעט מאוד זמן, אבל את הסאגה הזאת אנחנו חייבים לסיים.

אורנה שמחון: באשר לסכנה, שאתם ציינתם, של סגירת בית הספר המרחפת עליכם.

אורנה שמחון: הדבר השנוא עליי ביותר זה שאני נדרשת לסגור מוסד חינוכי.

אורנה שמחון: יש מוסדות חינוכיים שיש בהם 40 תלמידים, 30 תלמידים, באמת אין הצדקה לקיים אותם, אבל זה תהליך כואב.

אורנה שמחון: השבוע סגרתי בית ספר שניהלתי אותו במשך שבע שנים, בכאב, אבל סגרתי אותו כי אין אפשרות לקיים אותו.

אורנה שמחון: בשדה יעקב, לפי מספר התלמידים, אין הצדקה לסגור את בית הספר, נהפוך הוא, יש לנו עניין לטפח את בית הספר הזה וכמו שאמר יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, בעניין של הממלכתי דתי, אני רואה בזה שליחות, לחזק את הציונות הדתית, לחזק את החינוך הממלכתי.

אורנה שמחון: אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות במחוז, הראיה היא שבטבריה היה לנו אירוע שבו רשות מקומית רצתה לסגור בית ספר דתי שבוע ימים לפני פתיחת שנת הלימודים, כי יש הורים שרוצים מסגרת חילונית, ולא אפשרתי לזה לקרות.

אורנה שמחון: ביום הראשון של שנת הלימודים, 36 הורים הגיעו לבית הספר.

אורנה שמחון: מה קרה?

אורנה שמחון: קצת מסורת, קצת מוסר.

אורנה שמחון: הילדים הפרטיים שלי למדו במסגרת ממלכתית דתית.

אורנה שמחון: לכן אני אומרת שמבחינתי יש לזה סדר עדיפות ואנחנו נעשה הכל כדי לחזק את החינוך הממלכתי דתי, לכן הסוגיה של סגירת בית הספר מוסרת מסדר היום, זה לא יהיה, אלא אם כן חלילה יהיו מעט מדי תלמידים ונעשה את זה בתהליך מסודר.

אורנה שמחון: הדבר השלישי, משרד החינוך תקצב הקמת בית ספר, בית ספר חדש.

אורנה שמחון: למרות התנאים הפיזיים הקשים, אני חושבת שיש פה אנשים שגורמים לזה שהמקום הזה יהיה כל כך יפה, אבל יחד עם זאת, התנאים הם בלתי נסבלים ולכן מבחינתנו, ברגע שאנחנו נסיים את התהליך של העברת הבעלות, אנחנו נממש את התקציב שייעדנו לבניית בית הספר.

אורנה שמחון: אתם צריכים להבין שאנחנו לא יכולים להתנהל מול ועד מקומי בהעברת תקציבים.

אורנה שמחון: אמציה מבין את זה היטב.

אורנה שמחון: לכן אנחנו נעשה את התהליך הזה ואני מקווה שזבולון אורלב, שהנושא של שדה יעקב מאוד קרוב ללבו, יבוא לכאן לגזור את הסרט כשאנחנו נקים את בית הספר, אמן ואמן.

אורנה שמחון: הדבר האחרון שאני רוצה לומר זה להורים.

אורנה שמחון: פנו אליי הרבה הורים.

אורנה שמחון: אני מציעה לשנות סגנון, אנחנו לא נאבקים, אנחנו ביחד, אז בואו נפעל ביחד, עם הרשות המקומית, נוביל את התהליכים האלה עקב בצד אגודל ותאמינו לי, זה יצליח.

אורנה שמחון: אני רוצה להתנצל בפני יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, שכל הזמן עוקב בהתמדה, לא רק באירוע הזה, אבל במיוחד באירוע הזה, מה קורה עם שדה יעקב ובעוונותיי גם הפרעתי לו בחופשה, ודיווחתי לו ועדכנתי אותו מה קורה והוא באמת עוקב מקרוב ואני רוצה להודות לך גם על העניין, על האכפתיות ועל התרומה שלך למהלך.

אורנה שמחון: תודה באמת קודם כל לראש הרשות, שעושה עבודה נפלאה, ולצוות המשרד שלו, ואני בטוחה שביחד נוביל את המהלך הזה.

אורנה שמחון: תודה לך,אמציה, וכל התושבים הנפלאים ופשוט להתיישב ולהביא ילדים ונבנה ביחד את הארץ הזאת.

אורנה שמחון: תודה רבה.

יעל דגני: תודה רבה.

אייל בצר: שי צנוע לאורחים שלנו.

זבולון אורלב: מה זה?

זבולון אורלב: אסור לנו לקבל מתנות מעל 200 שקלים.

זבולון אורלב: זה ספר, 'שירת העמק', יפה מאוד.

אייל בצר: אנחנו ממשיכים ל"תקוות יעקב".

זבולון אורלב: תודה רבה, שנה טובה.

דובר: ברוכים הבאים לכולם.

דובר: אני רוצה להזמין את ראש המינהל ההתיישבותי, את מר יחיאל שילה להציג את האורחים ולהזמין את מר זבולון אורלב לדבר, בבקשה.

יחיאל שילה: צהריים טובים.

יחיאל שילה: אני שמח לקדם בברכה את ידידינו, מכובדינו, חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת ציון פיניאן, חבר ועדת הכספים, חבר ועדת החינוך, חבר בהרבה ועדות וגם ידיד המינהל, ואת מר בצר, ראש המועצה האזורית עמק יזרעאל, נמצא איתנו גם המפקח יוסי בר כוכבא, שאתם מכירים אותו ועוד אנשים מהמועצה.

יחיאל שילה: אני לא ארבה במלים מכיוון שהזמן הוא מצומצם.

יחיאל שילה: קודם כל אני מברך אתכם בברכת שנה טובה, שנה שתהיה מוצלחת, גם מבחינה ערכית, גם מבחינה פדגוגית.

יחיאל שילה: האיום של השביתה אמנם עליכם לא השפיע, אבל על המערכת הוא היה עשוי להשפיע ואני שמח שמערכת החינוך היום פתחה את שעריה ללא תקלות, ללא בעיות ואדוני, יושב ראש ועדת החינוך, אני רוצה לומר לך שבחינוך ההתיישבותי, הפנימייתי ועליית הנוער אפס תקלות, נפתחה שנה חלקה, ללא כל בעיות.

יחיאל שילה: היו בעיות שהצלחנו כבר לפתור אותן במהלך השנה.

יחיאל שילה: לומר לכם, תלמידים יקרים, וגם לחברים, לגלות לכם משהו; ב-1961, הייתי אז עולה חדש, תלמיד כיתה ט', הייתי תלמיד הישיבה הזאת, לא פה בבניין הזה, היו הצריפים בשדה יעקב, היו תנאים מאוד מאוד קשים, לצערי אחרי שנתיים עזבתי כי הישיבה באותו זמן התפרקה, ראש הישיבה, הרב אליטוב ז"ל, נהרג בתאונת דרכים, ואז פיזרו אותנו בכל מיני מקומות.

יחיאל שילה: קודם כל יש לכם אופק, לאן להגיע.

יחיאל שילה: אני חושב שהישיבה הזאת עולה על דרך המלך ואני יודע שהיו כאן חילופי גברא בראש הישיבות, אבל בסך הכל אנחנו רואים חזון לכיוון נכון והמגמה של העלייה בהישגים ואני גם יכול לומר לכם שהקמפוס נראה יותר טוב מאשר היה קודם.

יחיאל שילה: כמינהל, אנחנו מסייעים כמיטב יכולתנו, גם כמועצה, צריך לסייע למקום כיוון שיש פה הזנחה של שנים וצריכים לעשות הכל כדי לתת לילדים האלה את החינוך הטוב ביותר.

יחיאל שילה: אני מודה לך, מר בצר, על שיתוף הפעולה.

יחיאל שילה: יש לנו חמישה בתי ספר כאן באזור, במועצה האזורית.

יחיאל שילה: ולך, ידידי, זבולון אורלב, תודה רבה על השיתוף הפעולה, על האמון ואתה ידיד אמת של החינוך ההתיישבותי הפנימייתי ועליית הנוער.

זבולון אורלב: שלום לכולכם.

זבולון אורלב: צהריים טובים.

זבולון אורלב: ידידי ועמיתי לוועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת ציון פיניאן, שהוא איש הצפון, איש טבריה, שנמצא איתנו כל היום ועושה רבות לקדם את מערכת החינוך, ראש המועצה האזורית, אייל בצר, שאני חש שהחינוך בעורקיו, הוא מטפח אותו, ידידי הטוב, כאח לי, הדר' יחיאל שילה, ראש המינהל לחינוך התיישבותי פנימייתי ועליית הנוער, לא לקצץ שום חלק, שעושה רבות, ראש הישיבה, הרב מנחם קופמן, המפקח יוסי בר כוכבא, ראשי האזור, ואחרונים חביבים התלמידים.

זבולון אורלב: מישהו מהתלמידים יודע מה היא מצוות תרי"ג, המצווה האחרונה במניין המצוות?

זבולון אורלב: בפרשת ניצבים וילך.

זבולון אורלב: המצווה הלפני אחרונה היא מצוות הקהל, והמצווה האחרונה?

זבולון אורלב: יש עוד מה ללמוד, 'וְעַתָּה, כִּתְבוּ לָכֶם אֶת-הַשִּׁירָה הַזֹּאת, וְלַמְּדָהּ אֶת-בְּנֵי-יִשְׂרָאֵל, שִׂימָהּ בְּפִיהֶם:  לְמַעַן תִּהְיֶה-לִּי הַשִּׁירָה הַזֹּאת, לְעֵד--בִּבְנֵי יִשְׂרָאֵל', שזו המצווה שכל אחד כותב לעצמו ספר תורה.

זבולון אורלב: יש מצווה כזאת.

זבולון אורלב: כל אחד צריך לכתוב לעצמו ספר תורה.

זבולון אורלב: אבל המצווה הזאת היא שונה מכל תרי"ב המצות האחרות ובמה היא שונה?

זבולון אורלב: בכל המצוות האחרות אדם יכול לקיים את המצווה גם אם הוא קיבל את הדבר בירושה מאבותיו, אם אדם הוריש לילדיו את ארבעת המינים, עוד מעט אנחנו מתקרבים לחגים, הוא יוצא ידי חובה אם הוא מברך על ארבעת המינים גם אם הוא קיבל את זה בירושה.

זבולון אורלב: אותו דבר הסוכה, אם הוא קיבל אותה בירושה מאבותיו, יכול לקיים מצוות סוכה, וכך כל מצווה.

זבולון אורלב: אם אב הוריש לבנו את התפילין ואתה מניח תפילין שקיבלת בירושה מאבא שלך, אתה יוצא ידי חובה.

זבולון אורלב: בכל דבר ודבר.

זבולון אורלב: חוץ מהמצווה הזאת, 'ועתה כתבו לכם את השירה הזאת'.

זבולון אורלב: במצוות ספר תורה אדם איננו יוצא ידי חובה בכך שהוא ירש את ספר התורה מאבא שלו, למה?

זבולון אורלב: מה הסיבה?

זבולון אורלב: מה המיוחד?

זבולון אורלב: למה בכל המצוות כן ובמצוות ספר תורה לא?

זבולון אורלב: יש לתלמידים רעיון?

זבולון אורלב: זאת מפני שהמסר הוא שאף על פי שנקרא בפרשה שלאחר מכן, פרשת האזינו, תורה צווה לנו משה מורשה קהילת יעקב, אנחנו מקבלים את התורה בירושה, יבוא אדם ויגיד 'שמע, אני הבן של ראש הישיבה, אם אני הבן של ראש הישיבה, האבא הוא תלמיד חכם, האבא יודע תורה ומצוות ואני הבן שלו, אז הוא מוריש לי את זה, קיבלתי את זה בגנים, קיבלתי את זה בתורשה', אומרת התורה, לא, לא, לא, בעניינים האלה אין ירושה, אבא לא מוריש לבנו את כל הידע ואת כל האמונה ואת כל הערכים ואת כל ההכרה ואת כל התודעה.

זבולון אורלב: פה כל אחד צריך לבנות לעצמו את התורה של עצמו, כל אחד צריך לכתוב לעצמו את ספר התורה שלו.

זבולון אורלב: אין כאן ירושה, האבא שלך יכול להיות גאון עולם, אם אתה לא תלמד בעצמך, אם אתה לא תעמול בעצמך על לימוד התורה, ובעיניי בהקשר הזה לימוד התורה זה כל הלימודים, גם הבן של הפרופסור למתמטיקה שעכשיו זכה בפרס הכי חשוב בעולם, מקביל לפרס נובל למתמטיקה, בהודו, אם הבן שלו לא ילמד מתמטיקה, הוא לא יידע, זה לא עובר בגנים.

זבולון אורלב: הוא בעצמו צריך לטרוח.

זבולון אורלב: זה המסר של המצווה האחרונה ודווקא זו המצווה האחרונה.

זבולון אורלב: לומר שכל אחד צריך לכתוב.

זבולון אורלב: אני בטוח שבבית המדרש הזה זה בית מדרש שבו כולם עמלים על התורה ועל הלימודים ועל המדעים ועל המתמטיקה, ועל ההיסטוריה ועל כל מה שעושה ציונות דתית לציונות דתית, שמחבר תורה עִם עם, עם ארץ, ואני יודע שאתם מקבלים את הטוב ואת המיטב מראש הישיבה, ממנהל התיכון, מהמורים וגם מהמעטפת החיצונית של משרד החינוך, באמצעות דר' יחיאל שילה, מהמועצה האזורית באמצעות ראש המועצה.

זבולון אורלב: תדעו שכשאתם לומדים פה בבית מדרש, מאחורי זה יש מערכת שלמה.

זבולון אורלב: זה לא במורשה, כולם טורחים, כולם עמלים.

זבולון אורלב: אני אומר לתלמידים שלהיות תלמיד זו הזדמנות של פעם בחיים.

זבולון אורלב: אחרי שתסיימו את כיתה י"ב לא תוכלו לחזור לבית המדרש הזה, ואני יודע שצעירים לא תמיד מנצלים, גם אני הייתי תלמיד ותלמיד בישיבת בני עקיבא, אמנם יותר ותיקה משדה יעקב, ישיבת בני עקיבא בנחלים, אבל אין לי ספק שלימודיי בישיבה התיכונית, בישיבת בני עקיבא בנחלים, הם אלה שאפשרו לי להיות היכן שאני נמצא היום.

זבולון אורלב: מבתי המדרש של הציונות הדתית מגיעים רחוק מאוד.

זבולון אורלב: אז עצה קטנה, תנצלו כל מה שאפשר בשהותכם בישיבת 'תקוות יעקב', שנותנת תקווה גדולה מאוד לתלמידים שיכולים למצות את הפוטנציאל.

זבולון אורלב: ואני מאחל לכולכם ולכולנו שניכתב כולנו לאלתר לחיים טובים ולשלום ושתהיה הצלחה רבה ובריאות טובה ולכולנו שתהיה שנה טובה.

זבולון אורלב: שאלו אותי אם אני מוכן לענות על שאלות.

זבולון אורלב: אני מוכן לשמוע שאלות, אני לא בטוח שיש לי תשובות.

זבולון אורלב: אז אם יש שאלה אחת או שתיים, בכל תחומי החיים, הכה את המומחה.

זבולון אורלב: אם אני לא יודע, אז חבר הכנסת ציון פיניאן בטח יודע.

זבולון אורלב: מה שמך?

שבתאי נהוראי: שבתאי.

זבולון אורלב: מאיפה?

שבתאי נהוראי: מזיכרון יעקב.

זבולון אורלב: בכיתה?

שבתאי נהוראי: י"ב.

זבולון אורלב: הצלחת להגיע לכיתה י"ב, סימן שאתה רציני.

שבתאי נהוראי: המחיר שההורים נאלצים לשלם בחינוך הדתי הוא גבוה מאוד, יש לך אולי פתרון או משהו לבעיה?

זבולון אורלב: קודם כל ירית חץ בלבי.

זבולון אורלב: הסוגיה הזאת של תשלומי ההורים הגבוהים מאוד שהורים נדרשים כדי לקבל את החינוך הטוב ביותר של הציונות הדתית הוא אחת הבעיות הקשות ביותר שאיתם אנחנו מתמודדים.

זבולון אורלב: כן, לצערי עדיין מדינת ישראל לא השכילה לממן בתקציב המדינה את לימודי הקודש במלוא היקפם.

זבולון אורלב: לימודי החול שלכם ממומנים כמו בית הספר שאנחנו עוד מעט הולכים אליו, כמו מקיף בנהלל.

זבולון אורלב: בית הספר בנהלל ובית הספר כאן מקבל בדיוק את אותו תקצוב ביחס ללימודי התיכון שלו, אלא מה?

זבולון אורלב: אנחנו, כציונות דתית, לא מסתפקים רק באותן שעות ואנחנו מוסיפים עליהן לימודי קודש רבים.

זבולון אורלב: עובדה, הנה, אנחנו נמצאים בבית המדרש ועדיין לא הצלחנו לשכנע את מדינת ישראל לקחת על עצמה את המימון.

זבולון אורלב: לא רק זאת, אלא שבשנים האחרונות גם היה קיצוץ גדול מאוד בחינוך העל-יסודי, קוצצו כשמונה שעות שבועיות, זה הרבה כסף, זה כ-50,000 שקל בכיתה והחינוך הציוני דתי לא קיצץ בלימודים והנטל על ההורים.

זבולון אורלב: זאת המשימה שלנו, אנחנו יודעים היטב את אחריותנו, זאת המשימה שלנו, לצמצם את הפער הזה.

זבולון אורלב: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו כדי לטפל בבעיה המאוד כאובה.

זבולון אורלב: הצבעת על בעיה מאוד מאוד נכונה, מאוד כאובה.

זבולון אורלב: כן, מה שמך?

אביב וקנין: אביב וקנין.

זבולון אורלב: מאיפה?

אביב וקנין: מיקנעם.

אביב וקנין: אתה ידוע בזה שחוקקת המון חוקים, האם יש איזה שהיית רוצה ולא עשית עדיין?

זבולון אורלב: כן, עסקנו בתשלומים.

זבולון אורלב: עסקנו בתשלומים ולפני שלושה חודשים עשינו היסטוריה זוטה והעברנו חוק, כרגע רק בקריאה טרומית.

זבולון אורלב: חוק שחבר כנסת מציע צריך לעבור ארבע הצבעות בכנסת, במליאה, ועוד שלוש פעמים בוועדה.

זבולון אורלב: חוק צריך לעבור שבע הצבעות.

זבולון אורלב: להעביר חוק זה לא פשוט, לי כבר יש כ-40 חוקים.

זבולון אורלב: אבל החוק הכי חשוב שאני רואה אותו זה החוק שיבטל את תשלומי ההורים.

זבולון אורלב: היום התשלומים הם על ההורים והם תשלומים אחידים, בשפה המקצועית זה מס רגרסיבי, כלומר מס אחיד.

זבולון אורלב: כל ההורים משלמים אותו דבר, עניים, עשירים, יש לו ילדים, אין לו ילדים, אם אין לו ילדים, הוא לא משלם, אבל אם יש לו ילד אחד, הוא משלם פעם אחת, אם יש לו עשרה ילדים, משלם עשר פעמים.

זבולון אורלב: מס רגרסיבי, אחיד, הוא המס הכי לא צודק, הוא בדרך כלל מטיל עומס יותר על השכבות החלשות, כי יש להם יותר ילדים, ולכן הצענו חוק שבמקום את תשלומי ההורים שההורים ישלמו, שתשלם כל האוכלוסייה לאורך כל שנות עבודתה, אם יש להם ילדים או אין להם ילדים ושהתשלום יהיה פרוגרסיבי, כלומר שיהיה תשלום מדורג, מי שמרוויח הרבה, ישלם הרבה, ומי שמרוויח מעט ישלם מעט, ומי שלא מגיע לסף המס, לא ישלם בכלל.

זבולון אורלב: כמו מס הכנסה.

זבולון אורלב: החוק הזה עבר כבר בקריאה הראשונה הטרומית, עדיין יש לנו עוד שש הצבעות, אבל עצם העובדה שהממשלה הסכימה להעביר אותו בקריאה טרומית, בתמיכה גדולה מאוד של שר החינוך, גדעון סער, שיום פתיחת הלימודים זה יום חג עבורו, ונאחל לו מפה ברכה רבה והצלחה, אז כרגע הורכבה ועדה כדי לצקת תוכן, איך בפועל לעשות את הדברים, האם התשלום ייגבה על ידי ביטוח לאומי, או על ידי המועצות האזוריות, או מקומיות, או על ידי מנגנונים אחרים.

זבולון אורלב: בודקים כמה אפשרויות.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שלקראת שנה הבאה תהיה לנו בשורה בעניין.

זבולון אורלב: החוק הזה, אם העברתי אותו, תאמין לי, אני בזה יכול לציין את שיא פעילותי בכנסת.

זבולון אורלב: אני מאוד מקווה שאני אוכל להשתבח בחוק הזה.

אסף פאלק: אני מתל עדשים.

אסף פאלק: קודם שאלו כאן שאלה על התקצוב של החינוך הדתי, אתה חושב שיגיע היום שבאמת יהיה תקצוב הולם במשרד החינוך לחינוך הדתי?

זבולון אורלב: אני מאלה שסבורים שהביטוי של מדינת ישראל כמדינה יהודית חייב לבוא לידי ביטוי בכך שלימודי יהדות לא יהיו מוגבלים, וכל מי שלומד, בין אם הוא לומד בנהלל ובין אם הוא לומד בשדה יעקב, זה לא יהיה על חשבון מתמטיקה ואנגלית.

זבולון אורלב: זה לא יהיה כך שהמנהל יאמר 'שמע, אני צריך להגיע בהישגים במתמטיקה, אני אצמצם בתנ"ך'.

זבולון אורלב: לצערי, בחטיבות הביניים הממלכתיות לא בכל שכבת גיל לומדים תנ"ך, כי אין מספיק שעות.

זבולון אורלב: אין מספיק שעות.

זבולון אורלב: לדעתי צריכים להפריד את לימודי היהדות מכל יתר הלימודים, שתהיה מערכת שעות לכל יתר הלימודים ממקצועות החול, אני קורא לזה, זה סל שעות סגור, ויהיה סל שעות ללימודי הקודש, ללימודי היהדות, ששם כל המרבה ללמוד, ילמד, דתיים, חילוניים, כל מי שרוצה ללמוד שילמד.

זבולון אורלב: אגב, שר החינוך הבין את הבעיה הזאת והשנה יש תוספת בכמה שכבות גיל, אני לא זוכר באיזה, למקצוע לימודים חדש שנקרא 'תרבות ומורשת ישראל', בכיתות ז' ו-ט' מוסיפים שעתיים בשבוע, תוספת משמעותית, כי כולנו מרגישים בחולשה של החלק הערכי של לימודי הציונות, של לימודי הערכים, של לימודי היהדות, שעוזר לגבש את הזהות שלנו.

זבולון אורלב: אנחנו לא רוצים לצאת רק משולשים של מתמטיקה מבית הספר, אנחנו רוצים לצאת גם עם אישיות מעוצבת, עם זהות ברורה שבונה את האישיות, מי אנחנו, מה אנחנו, מה אנחנו עושים כאן, מה התוכן שלנו, מה המהות.

זבולון אורלב: לומר את זה בעמק יזרעאל, אני חושב שזו חוויה מיוחדת, כי עמק יזרעאל, אחד מהשורשים הערכיים, ההתיישבותיים, הציוניים, בעבר גם הביטחוניים של מדינת ישראל, אז בוודאי זה מקום ראוי לדבר על כך.

זבולון אורלב: תודה רבה ובהצלחה בלימודים.

מנחם קופמן: תודה רבה לכל האורחים ולכולם.

מנחם קופמן: אני לא אאריך בדברים.

מנחם קופמן: אני רוצה לומר כמה דברים לגבי הישיבה.

מנחם קופמן: תעודת זהות קטנה.

מנחם קופמן: בין היושבים ובין הדוברים שמו לב, אני מתאר לעצמי, לשילוב של היושבים בבית המדרש.

מנחם קופמן: זאת השנה ה-26 שאנחנו מלווים בהצלחה רבה, ברוך ה', את העולים מאתיופיה, חלקם יושבים פה, חלקם בכיתות שלהם.

מנחם קופמן: השילוב שקיים כאן, בין אוכלוסיות שונות מיישובים חזקים ויישובים פחות חזקים, עולי אתיופיה, לא רק בכך שהם לומדים באותו קמפוס, אלא הם חיים ביחד.

מנחם קופמן: אני אתן דוגמה, בעוד יומיים אנחנו עושים שבת, כך נהגנו בשנתיים האחרונות וגם השנה הזאת, אנחנו יוצאים לשבת של כיתות י', י"א, י"ב מחוץ לישיבה.

מנחם קופמן: השנה אנחנו נוסעים לישוב תקוע בגוש עציון, לעשות שם שבת, כולם שותפים לאותה פעילות חברתית בעשייה משותפת לחלוטין, בלי הבדל של עולה או לא עולה.

מנחם קופמן: זאת נקודה אחת שאנחנו יכולים להתגאות בה הרבה מאוד שנים ויש לציין שאחד מהיושבים שם, כך בצניעות, הרב שמואל יוסף, הוא הרב של אחד הכיתות של עולי אתיופיה, הוא בעצמו עולה מאתיופיה, בוגר הישיבה שלנו, התחיל פה לפני 25 שנה במחזור הראשון, ואני זכיתי להיות המחנך שלו בי"ב, לפני 16-17 שנים.

מנחם קופמן: עוד נקודה אחת.

מנחם קופמן: דיברת על חינוך לציונות דתית, דבר שאנחנו מאוד מאוד משתדלים לחנך.

מנחם קופמן: זה בפתיחות שלנו, בחינוך להבנה שהציונות הדתית מגוונת, היא פתוחה, אם זה לאקדמיה וללימוד תורה, פתוחה גם לגוונים שונים בתוך הציונות הדתית, וזה חלק ממה שאנחנו עושים כאן במעין סוג של חינוך, יחלקו על זה, אבל נגדיר את זה בצורה קיצונית קצת, חינוך פלורליסטי דמוקרטי בגוונים כאלה ואחרים, כדי שהנוער שגדל פה יכיר את כולנו.

מנחם קופמן: ואני אסיים בשבת.

מנחם קופמן: כשדיברתי עם אנשי תקוע, הם אמרו לי, 'נו, אתה מגיע מישיבה תיכונית, תבוא לראות אוכלוסיה שגרים דתיים וחילוניים יחד', אמרתי להם שזה הדבר שהנוער שלנו לא מתרגש ממנו.

מנחם קופמן: הם חיים פה, יש פה חבר'ה מהיישוב אשחר שהוא ביסודו כזה, וכך גם החינוך כאן, שמשתדל להיות משותף ופתוח לגוונים השונים.

מנחם קופמן: אלה שתי נקודות בתעודת הזהות שלנו.

מנחם קופמן: שתהיה שנה טובה לכולנו, גמר טוב ושניכתב כולנו לחיים טובים ולשלום ולבשורות טובות, בעזרת ה'.

מנחם קופמן: תודה רבה.

דוד חורש: ברוכים הבאים לכפר הנוער 'ויצו' נהלל.

דוד חורש: אנחנו מאוד שמחים לארח את ועדת החינוך של הכנסת.

דוד חורש: למרות שהיינו בטוחים שתגיעו בבוקר, שתראו את הילדים.

דוד חורש: הקציבו לי רבע שעה, אז קצת לספר על הכפר שלנו.

דוד חורש: למי שלא מכיר, מוטי, מנהל בית הספר השכבתי.

דוד חורש: דורון, מנהל הפנימייה, שמעון מפקח על הפנימייה בעליית הנוער, ורדה מנהלת ההוראה, רונית סגנית מנהל בית הספר.

דוד חורש: כפר הנוער 'ויצו' נהלל הוא כפר נוער מאוד מאוד מיוחד, בבעלות של ויצו קנדה וברשות המועצה האזורית עמק יזרעאל.

דוד חורש: אחד הדברים היפים ביותר שיש היום בעמק, ששיתוף הפעולה בין המועצה האזורית לבין משרד החינוך, שיתוף פעולה לאורך כל הדרך, השותפות היא גם החינוכית בבית הספר.

דוד חורש: חשבנו איך רוצים לראות את בית הספר ובנינו בית ספר מאוד מאוד מיוחד עם בתים, בית ז', בית ח', עד כיתה י"ב.

דוד חורש: זה בית ספר מאוד ערכי ואנחנו בין המובילים בבגרויות, 85% בשנה האחרונה בבגרות בין הילדים ששייכים למועצה האזורית, ו-81% מכלל בית הספר.

דוד חורש: בית הספר מאוד ערכי, שמים דגש מאוד חזק על גיוס משמעותי לצה"ל, שמים מאוד מאוד דגש על דברים ערכיים.

דוד חורש: אמרתי לך בחוץ, זבולון, אנחנו נמצאים במשפחה מאוד טובה של המינהל, שכיף לנו להיות במינהל, אנחנו מקבלים הרבה עזרה מכל הגורמים במינהל וההצלחה שלנו, למרות הקוטביות בין ילדי הפנימייה לבין האקסטרנים, אנחנו מגיעים איתם להישגים.

דוד חורש: בית הספר מונה כ-1,420 תלמידים, מתוכם 200 ילדי פנימייה.

דוד חורש: יש לנו גם קבוצה של ילדי נעל"ה, שאנחנו קולטים כעת.

זבולון אורלב: 200 ילדי הפנימייה אלה ילדים מחוץ לאזור?

דוד חורש: כן.

דוד חורש: היופי בנהלל שמעבר להישגים, מעבר לצד הערכי, שמוטי ידבר קצת עליו, זה השילוב היפה בין כל הילדים, הצ'רקסים והדרוזים וחבר העמים ויוצאי אתיופיה, אני חושב שזה השילוב היפה ביותר והעובדה היא שההישגים שלנו הם הישגים ברמה מאוד מאוד גבוהה.

קריאה: זה יכול להיות בית ספר רב-תרבותי.

זבולון אורלב: זה כפר נוער ויצו, מה החלק של ויצו בכל הפרשה הזאת?

דוד חורש: ויצו הבעלים של בית הספר.

זבולון אורלב: המורים מקבלים משכורת מוויצו?

דוד חורש: כן.

דוד חורש: החטיבה העליונה מקבלים מוויצו.

זבולון אורלב: חטיבת הביניים זה המדינה.

זבולון אורלב: והרשות המקומית לא מחזיקה פה מורים.

דוד חורש: לא.

זבולון אורלב: כלומר גם עובדי המנהלה, שרתים, מזכירות, כולם עובדי ויצו.

דוד חורש: כולם עובדי ויצו, אבל המועצה מחזיקה אותנו בסכומי כסף.

זבולון אורלב: כך היא צריכה לעשות, היא צריכה להתגאות בזה.

קריאה: אבל זה ויצו קנדה, זה ישות נפרדת.

מוטי אלמוג: אני מנהל בית הספר.

מוטי אלמוג: אני רוצה במשפט או שניים לדבר על הייחודיות של בית הספר.

מוטי אלמוג: אנחנו יושבים פה בחדר שנקרא 'מדרשה למנהיגות', זו מגמה חדשה, ייחודית, במערכת החינוך.

מוטי אלמוג: אין מפמ"ר למדרשה למנהיגות, אז פנינו והתלבשנו על פלטפורמה של תורה שבעל פה, כלומר מגישים חמש יחידות למנהיגות, כשהפלטפורמה שלנו זה תורה שבעל פה והוספנו שתי יחידות מעשיות.

מוטי אלמוג: מה עושים פה בבית הספר?

מוטי אלמוג: פה בחדר הזה שכבות י', י"א, י"ב מדברים על ספר הספרים היהודי, ארון הספרים היהודי, בהשוואה לספרים אחרים, מתדיינים.

מוטי אלמוג: כל תלמיד צריך לבוא באחד מימות השבוע בהנחיה של שני מורים ולהביא מנחה לכיתה, את המנחה פורסים כאן.

מוטי אלמוג: אני אתן דוגמה למנחה שדנו בה, למשל; תנורו של עכנאי.

מוטי אלמוג: לקחנו את תנורו של עכנאי והקשנו את זה למקומות אחרים, אני השתתפתי בשיעור כאורח.

מוטי אלמוג: או האצלת סמכויות, שיתרו אמר למשה, למה לך כך וכך, מנה שרי אלפים, שרי מאות, וחיפשנו מקורות באזור של מסופוטמיה הקרובים אלינו, אם ישנם כאלה, או באזורים אחרים כמו יוון ורומי.

מוטי אלמוג: הדיון פה הוא דיון פורה ומי שמנהל את זה אלה התלמידים.

מוטי אלמוג: השיא של המדרשה לנו שתלמידי י"ב שלנו מנהלים את עצמם בסיור לאורכה של מדינת ישראל, בנקודות לאו דווקא חזקות במדינה, בנקודות חולשה, ופוגשים אנשים חזקים.

מוטי אלמוג: מתחילים בקרית שמונה ומסיימים בדרום, ואני אתן במשפט אחד את הנוהל.

מוטי אלמוג: התלמידים אוספים כסף, מזמינים אוטובוס, מתכננים את המסלול ומתכננים את המפגש עם האישיות הבכירה שאיתה מדברים.

מוטי אלמוג: בשנה שעברה הם נפגשו עם ראש עיריית קרית שמונה, קיבלו ממנו סקירה וסיור במקום על בעיותיה של העיר לפני המלחמה ואחרי המלחמה, המשיכו הלאה, דיברו עם מצנע בירוחם ופגשו, לפני שחבר הכנסת לשעבר נפטר, את לובה אליאב.

מוטי אלמוג: שם היה סיכום בטקס רב רושם.

מוטי אלמוג: כשהם חוזרים הנה, אז שכבה י"א, השכבה הממשיכה, מקבלים אותם בטקס לילי, הדלקת משואות ואנחנו מעבירים פה ערב הורים.

מוטי אלמוג: כל זה מבחינת הייחודיות של המגמה שנקראת מגמת מנהיגות.

מוטי אלמוג: הילדים שלנו במגמת מנהיגות בסופו של תהליך הולכים לשני פרויקטים לאומיים, אחד זה של השינשינים, שנות שירות בעיקר, ואחר כך כמובן לגיוס משמעותי ופיקוד בצה"ל.

מוטי אלמוג: כשאנחנו עוקבים, שמונה שנים אחרי שיש לנו את המגמה הזו, אנחנו רואים איפה כל אחד עושה אחרי הצבא, הוא בדרך כלל בנקודות של הנהגה וחינוך במדינה ובצה"ל.

מוטי אלמוג: אני שמח לומר שמי שהקים את המגמה זה תלמיד פנימייה שלנו בשם יובל, שזכיתי להיות המחנך שלו והמורה שלו לתנ"ך.

מוטי אלמוג: הוא זה שהקים את המגמה.

מוטי אלמוג: כרגע היה צריך להיות פה שיעור של י"ב, אבל אנחנו אורחים במגמה, אז הם לומדים בספרייה.

מוטי אלמוג: זה הייחוד של בית הספר.

זבולון אורלב: ביתר המקצועות לבגרות, מה הם עושים?

זבולון אורלב: במתמטיקה, הם לומדים ככיתה?

מוטי אלמוג: לא. מכיתה י' בית הספר מוסלל---

זבולון אורלב: כלומר הם תלמידים מכיתות סדירות ולצורך המגמה הזאת מוציאים אותם.

מוטי אלמוג: אבל את כל שאר המקצועות, כמו שאר השכבה.

מוטי אלמוג: אני רוצה לומר שאנחנו בית ספר חקלאי וכל תלמיד אצלנו, פרט לנתיב הטכנולוגי, חייב בעבודה במשק וללמוד בחקלאות ולהיבחן בחקלאות, בענף שהוא בחר ובמכינה שכותב מפמ"ר החקלאות.

זבולון אורלב: יש לכם משק?

מוטי אלמוג: ודאי, יש לנו משק חקלאי עם שישה ענפים.

קריאה: כשעלית במדרגות, היית צריך להריח את המשק.

מוטי אלמוג: לא, ריססנו.

מוטי אלמוג: עוד לא ירד הגשם הראשון, כי אחרי הגשם הראשון הריח פה...

דוד חורש: אנחנו כמו כל כפר רגיל.

דוד חורש: במשק יש לנו אורווה ויש לנו רפת ויש לנו---

זבולון אורלב: יש מטילות?

דוד חורש: לא, היו בעבר.

זבולון אורלב: כי אני עוסק עכשיו ברווחת המטילות.

זבולון אורלב: אני עוסק ברפורמה.

זבולון אורלב: אורנה שמחון לא פה, אז אני יכול לדבר חופשי.

מוטי אלמוג: הזכרתי את המשק החקלאי כדי לדבר על שני דברים נוספים.

מוטי אלמוג: בגלל הפסיליטי שלנו פתחנו פה שתי מגמות ייחודית, של חמש יחידות; גידול ואילוף כלבים.

מוטי אלמוג: המגמה הזאת קיימת כבר שש שנים ומרבית בוגרינו מתגייסים ליחידת העוקץ בצה"ל.

מוטי אלמוג: פעם היתה לנו פה כלבייה, אבל כל ההחזקה שלה בשבתות ובחגים היה צער בעלי חיים לכלבים, אנחנו עובדים עם הכלבייה הטובה בארץ, בקיבוץ אפיקים, המורים משם, הכלבים מגיעים לכאן עם משאית ממוזגת, עם אוכל וכל מה שצריך ליום מעשי כמו היום והילדים פה עושים את האילוף לעיני כולם.

מוטי אלמוג: הנושא השני שפתחנו זה אילוף וגידול סוסים.

מוטי אלמוג: יש לנו 23 סוסים שהילדים לומדים פה, גם בחמש יחידות.

מוטי אלמוג: מעבר לענפים הרגילים.

מוטי אלמוג: כלומר אתה מתמחה או באילוף סוסים או אילוף כלבים, ויש אחרים שמתמחים בענפים אחרים.

מוטי אלמוג: הכל ברמה של חמש יחידות.

מוטי אלמוג: עם בונוס, חשוב לומר.

זבולון אורלב: אם עושים חמש יחידות, יש גם מי שיודע לבחון אותם בחמש יחידות.

זבולון אורלב: יש מפמ"ר לכלבנות ומפמ"ר לאילוף?

מוטי אלמוג: עד לפני שלוש שנים היה בבתי ספר חקלאיים מקצוע שנקרא מדעי החיים והחקלאות.

שמעון: אבל המגמה הזאת, לצערי, כמה שנים לפני שנכנסתי חוסלה, לפני שנתיים-שלוש סופית, ועכשיו זה חלק מביולוגיה.

מוטי אלמוג: אני מדבר על עוד ייחוד נוסף, מפני שנתיים.

מוטי אלמוג: קודמתי בתפקיד, דר' נועה ציון, פרשה והיא כרגע נשארה, לשמחתנו, לעבוד במשק אקולוגי, ממש צמוד לחממות, כאשר למשק הזה ייכנסו מ-ז' ועד י"ב, כי אנחנו גם בית ספר עם תו תקן ירוק ואנחנו עושים את כל נושא הקיימות הלכה למעשה.

מוטי אלמוג: אלה שני דברים שרציתי להדגיש מעבר לדבר החשוב שאיתו אני רוצה לסכם; קיבלנו שלשום את תוצאות מבחני הבגרות, וכמו שדוד אמר, לשמחתנו אנחנו בעשירייה הראשונה, אבל מה שחשוב היה לראות, שתלמידי הפנימייה משנה לשנה מקבלים יותר ויותר זכאות והשנה כ-50% מתלמידי הפנימייה זכו לבגרות.

זבולון אורלב: מי זכאי להיכנס לפנימייה?

זבולון אורלב: אלה שעומדים בקריטריונים של עליית הנוער?

שמעון: פה זה רק עליית הנוער.

שמעון: אין אגודה.

שמעון: האגודה לא משימה בשום פנימייה אחרת, אנחנו משימים את כל הילדים בכל הפנימיות, כולל באגודה.

מוטי אלמוג: דבר אחרון מבחינת בית הספר; אנחנו בקשר עמוק ומעמיק עם המועצה, עם מחלקת החינוך אנחנו בקשר און ליין, למשל בנושא שביתה, ואכן ב-05:10 בבוקר כבר דיברנו, כי פרסמנו שאין שביתה וב-4:00 לפנות בוקר פתאום אין לימודים, אבל פה כן מתקיימים לימודים, כי לא נשלח את תלמידי הפנימייה הביתה---

שמעון: גם לתלמידים האקסטרנים יצאה הנחיה, גם אם היתה שביתה כל הילדים צריכים להגיע.

מוטי אלמוג: נכון, מי שבא, ברוך הבא.

מוטי אלמוג: אנחנו בקשר אמיץ עם המועצה, יש לנו ישיבות קבועות אחת לחודש בראשותה של רחל ואלישבע מצטרפת, יש פה שלושה בתי ספר תיכוניים מעולים וטובים ומקדמים את כל נוער עמק יזרעאל לאותן איכויות שאתם גם רואים.

דובר: במועצה האזורית עמק יזרעאל יש לנו חמישה בתי ספר, מתוכם שניים פנימייתיים, היתר אקסטרנים.

דובר: לומר לך שכל בתי הספר כאן במועצה הם בתי ספר טובים, מובילים, גם בנושא הערכי, גם בנושא ההישגים הלימודיים ואני חושב שאנחנו רואים את טביעות האצבעות של המועצה, גם ויצו שותפה מרכזית.

דובר: כששאלת מה ויצו נותנת, אז ויצו, חוץ מאשר מחזיקה, היא גם עוזרת בתשתיות.

דובר: אם יש הקמה של מטבח, או חדר אוכל, או בית תרבות וכולי, אז אנחנו גם מסייעים.

דובר: גם בבית כנסת.

דובר: בכל מוסדות ויצו יקבלו בתי כנסת, למרות שאלה מוסדות חילוניים.

דובר: לצערי לפני מספר שנים הפנימייה היתה מקרטעת, מכל מיני סיבות כאלה ואחרות, אני יכול לומר היום שהפנימייה בנהלל מהווה דגם לחיקוי לפנימיות אחרות כמוצלחת, גם מבחינת כמות הילדים, גם מבחינת התכנים שלהם וגם מבחינת ההישגים שלהם.

דובר: וזאת ההזדמנות גם לומר לכם תודה, על ההישג הזה הבלתי רגיל שעשיתם.

דובר: אני יכול לומר לכם שלחינוך ההתיישבותי יש 35 כפרים חקלאיים ואנחנו מקבלים ממשרד החקלאות מכסות פיצול שאנחנו מחלקים אותם למוסדות.

דובר: יש לנו קרוב למיליון וחצי ליטר חלב, קרוב למיליון מטילות, ובנוסף לכך אנחנו מקיימים לא מעט מגמות חקלאיות חדשניות, עם המשרד לביטחון פנים.

דובר: כל הנושא של גידול הכלבים הוא בשיתוף פעולה יחד עם המשרד לביטחון פנים, אנחנו מגדלים למשטרה ולמשמר הגבול בכמה מוסדות.

דובר: אבל בהזדמנות אחרת נציג לכם את החינוך ההתיישבותי, על כל ענפיו השונים.