הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 31, 2010-07-13 12:30

מוחמד ברכה: צהריים טובים לכולם.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לשמוע כמי שמחקה את עצמו כי לפני מספר דקות הסתיימה כאן ישיבה בנושא קרוב לנושא שאנחנו דנים בו כעת.

מוחמד ברכה: ראשית אני רוצה לברך את כל הנוכחים.

מוחמד ברכה: דוקטור חיים איילון-אילוז אתה מוכן לפתוח.

חיים איילון-אילוז: תודה רבה.

חיים איילון-אילוז: אני גם מתחבר למפגש הקודם ואנחנו מאוד מעריכים את האכסניה ואת הוועדה שהרימה את האתגר ומעלה כאן את אחד הנושאים,לדעתי, החשוב ביותר כשאנחנו מדברים על שיקום והוא נושא התעסוקה.

חיים איילון-אילוז: אני שמח שבהתראה מאוד קצרה גם מדריך שלנו וגם אסיר משוקם שנמצא בשיקום תעסוקתי, נמצאים כאן ויכלו למסור רשמים אישיים.

חיים איילון-אילוז: נמצאים כאן גם חברים נוספים שהם רכזי תעסוקה מכל רחבי הארץ שהגיעו במיוחד לדיון הזה.

חיים איילון-אילוז: אני מעריך מאוד את ההזדמנות שניתנה לנו.

חיים איילון-אילוז: אני יוכל לומר, ואתה אדוני היושב ראש ראית את זה בכלא, שאין שיקום ללא תעסוקה.

חיים איילון-אילוז: זאת אומרת שתעסוקה זה אחד הבסיסים המרכזים להחזיר את האדם לחיים נורמטיביים ולתת לו כלים שיוכל לעמוד בפני עצמו, לשקם את המשפחה שלו, לחזור לחברה נורמטיבית ולקבל הכנסה שתאפשר לו אפילו קיום מינימלי, להבדיל מהניסיון שלו להשיג מחיה בדרכי פשע.

חיים איילון-אילוז: לכן גם בנושא של שיקום בפיקוח שהוא חלק מהנושאים המרכזים שלנו אנחנו בוועדת השחרורים רואים בתעסוקה את הנקודה המרכזית, לכן אין מצב שאסיר משוחרר עם ניכוי שליש יצא ללא תכנית של תעסוקה.

חיים איילון-אילוז: כאן אנחנו נכנסים לבעיה המרכזית, שמעתי משירות התעסוקה על מאות אנשים שנמצאים באבטלה ושמתמודדים עם נושא האבטלה.

חיים איילון-אילוז: על אחת כמה וכמה הנושא של אסיר משוחרר, ידוע איך אוכלוסיית המעסיקים מתייחסת אליו.

חיים איילון-אילוז: בזמנו, אמר את זה פיני קבלו מהמרכז לשלטון מקומי, שפעם הרשויות מקומיות היו מסייעות באופן רציני לאסירים משוקמים בכל מיני עבודות והיום זה לא קיים.

חיים איילון-אילוז: החלק השני הוא אופי העבודה.

חיים איילון-אילוז: אנחנו יודעים שברוב המקרים אלו עבדות מאוד פשוטות ובסיסיות עם שכר מאוד נמוך.

חיים איילון-אילוז: אנחנו מסתכלים קדימה איך אנחנו ניתן הכשרה מקצועית יותר טובה גם כשהם משתחררים מבתי הכלא.

חיים איילון-אילוז: איך אנחנו נותנים איזה אופק תעסוקתי הרבה יותר חזק והרבה יותר טוב כדי שלאסיר תהייה הזדמנות שווה במציאת עבודה.

חיים איילון-אילוז: אלו נתונים חשובים מאוד ונעלה אותם כאן ונשמע את הוועדה.

חיים איילון-אילוז: אם תרצה נשמע גם את החברים על ניסיונם האישי.

חיים איילון-אילוז: הנתונים מתחילת שנת 2010 ועד היום – יחד עם יועצי התעסוקה שלנו ובמסגרות של יועצים יחד עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, יחד עם הג'וינט יש פרויקטים משותפים, יש לנו כ- 900 אסירים שאנחנו מוצאים להם תעסוקה.

חיים איילון-אילוז: קשה מאוד כי כל אחד הוא עולם ומלאו.

חיים איילון-אילוז: אתם תשמעו על כך, אבל אני שמח מאוד שגם משרד האוצר רואה בנושא התעסוקתי נושא מאוד משמעותי.

חיים איילון-אילוז: יש לנו פרויקט יחד עם הג'וינט שבוודאי יצטרפו לכאן, פרויקט שכעת הוחל הפיילוט שלו בלי קשר לנושא בכלא מעשיהו.

מוחמד ברכה: מה לגבי הפער של ה- 200 בין המטופלים לבין המועסקים?

חיים איילון-אילוז: אין להם עבודה.

חיים איילון-אילוז: יש 900 השמות אסירים מתחילת השנה עד היום.

קריאה: אני מקנאה, זה נתון מדהים.

חיים איילון-אילוז: תודה שסוף סוף יש מי שמעריך את זה, יש הרבה מאוד מקומות שלא מעריכים את הנתונים שלנו.

קריאה: יש הרבה מאוד שלא מטופלים ולא מגיעים אלינו.

מוחמד ברכה: אני רוצה לצנן את ההתלהבות.

מוחמד ברכה: אני מעריך את העבודה של הרשות לשיקום האסיר.

מוחמד ברכה: אנחנו מדברים על 900 מתוך 1,100 שהם מתוך 6,500 משוחררים.

מוחמד ברכה: להראות את הכל בפרופורציה, לאט לאט.

חיים איילון-אילוז: כדי שנוריד עוד יותר את ההתלהבות, נהייה הוגנים ונאמר באופן גלוי שרוב השחרורים האלה של פיקוח לא נעשים ללא תעסוקה ולכן אנחנו לא נכנסים לשאלת מהות העבודה, אבל ברובה היא עבודה בסיסית בשירותים.

חיים איילון-אילוז: בסך הכל אנחנו נמצאים במצב שהוא מאוד מאוד קשה, אנחנו נדבר על זה מאוחר יותר.

חיים איילון-אילוז: רוב המעסיקים במשק, בין אם זו הממשלה, המגזר הציבורי, המגזר העסקי והפרטי לא מעסיקים אסירים משוחררים.

חיים איילון-אילוז: אנחנו מדברים בעיקר על אוכלוסיית מעסיקים שהם ידידים, נדבר עליה בהמשך ושעליה ביקשנו ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שיתנו לה את אותו בונוס שבזמנו ניתן למעסיקים כדי שיכשירו עובדים אצלם.

חיים איילון-אילוז: זה הופסק ולדעתנו חשוב להמשיך אותו.

חיים איילון-אילוז: זו חלק מהקריאה שתצא היום מהוועדה.

חיים איילון-אילוז: לדעתי זה חשוב.

חיים איילון-אילוז: התחלתי לדבר על הפרויקט המשותף שלנו עם הג'וינט בנושא תעסוקה שיוצא לדרך.

חיים איילון-אילוז: אני מקווה שהם יגיעו וידברו על כך.

חיים איילון-אילוז: זו סקירה בגדול על הדברים שלנו.

חיים איילון-אילוז: הייתי רוצה יותר שנשמע את האנשים בשטח -- -

מוחמד ברכה: אני בכל זאת הייתי רוצה שתיתן תשומת לב לאוכלוסיית מכורי הסמים מכלל האסירים המשוחררים.

מוחמד ברכה: אנחנו יושבים בוועדה למאבק בנגע הסמים.

חיים איילון-אילוז: כולם שמחים שזה אצלך כי זה נושא שאף אחד לא רוצה לגעת בו.

חיים איילון-אילוז: אני אתייחס, וחיים מהל יוכל להרחיב.

חיים איילון-אילוז: אנחנו בשיתוף פעולה עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

חיים איילון-אילוז: גייסנו עובדות שמטפלות באותם אסירים משוחררים עם רקע של סמים.

חיים איילון-אילוז: איתם על אחת כמה וכמה הסיפור קשה יותר.

חיים איילון-אילוז: כאמור כ- 50% מכלל האוכלוסייה היא אוכלוסיית משתמשים או נגמלים.

חיים איילון-אילוז: אחת התנאים שלנו, והוא תנאי הכרחי, שהאנשים יהיו נקיים חצי שנה לפחות לפני שהם נכנסים לעבודה שאנחנו מסדרים.

חיים איילון-אילוז: אין ספק שלאוכלוסייה הזאת קשה יותר למצוא מקום עבודה.

חיים איילון-אילוז: הייתי רוצה שאחד המדריכים ידבר, אני חושב שזו נקודה מאוד משמעותית שלא דיברנו עליה בדיון הקודם, היא משמעותית גם במהות שלנו כרשות לשיקום האסיר.

חיים איילון-אילוז: אנחנו מעסיקים קרוב ל- 40 אסירים משוחררים בתפקידי מדריכים בתוך ההוסטלים, זה מאוד ייחודי ומעניין.

חיים איילון-אילוז: זה חלק מתכנית השיקום שלהם.

חיים איילון-אילוז: אחרי שהם מסיימים את תקופת ההוסטל והשיקום בקהילה והם נמצאים מתאימים הם עובדים כמדריכים.

חיים איילון-אילוז: זה חלק מאותה תעסוקה שאנחנו מספקים בתור רשות לאוכלוסייה שאנחנו רוצים לשקם.

חיים איילון-אילוז: התנאים לצערי הרב הם מאוד מאוד לא טובים, נמוכים בלשון המעטה, זה הסידור המקסימאלי והטוב ביותר שמצאנו.

מוחמד ברכה: לפני שאנחנו נעבור אבקש ממך כמה מילים על הפער בין ה- 6,500 לבין ה- 1,100.

מוחמד ברכה: מה צריך לעשות כדי להרחיב את הפעילות?

חיים איילון-אילוז: אני חושב שאחת הבעיות המרכזיות שלנו, עוד לפני שאני מדבר על הפער, וזה חשוב שהוא יעלה כאן, והוא אילו מסגרות תעסוקה אנחנו מוצאים לאוכלוסייה הזאת.

מוחמד ברכה: כלומר מספר המטופלים מותאם להיצע בתעסוקה?

חיים איילון-אילוז: אנחנו מחפשים כל הזמן תעסוקה.

חיים איילון-אילוז: יותר קל לנו, אני אומר את זה באופן הוגן, קל לנו יותר כשהאסיר משוחרר בפיקוח כי אז הוא מוכן לקבל כל עבודה.

חיים איילון-אילוז: מבחינתו הנתון הזה הוא לא הכי טוב כי אנחנו רוצים לתת אופק תעסוקתי, לכן העבודה בתחילת דרכו היא לא העבודה שהיינו רוצים לראות בעתיד.

חיים איילון-אילוז: חשוב לנו להזכיר כאן את נושא ההכשרות המקצועיות, גם את נושא השכלה.

מוחמד ברכה: כלומר השיקום התעסוקתי הוא לא בהכרח הכשרה מקצועית.

חיים איילון-אילוז: בהחלט לא.

חיים איילון-אילוז: הנושא השני שאתה מעלה הוא בעצם הפער הגדול בין אוכלוסיית המשתחררים בשנה שהם בערך 6,500, 7,000 אסירים, אנחנו צריכים על פי חוק גם לאלה שיצאו מבית הכלא בשחרור מלא ושמגיעים אלינו לרשות למצוא להם תעסוקה.

חיים איילון-אילוז: כאן אנחנו נעזרים, ונדבר על כך, בשירות התעסוקה.

חיים איילון-אילוז: זה לא קל כי זו אוכלוסייה קשה.

חיים איילון-אילוז: בזמנו דיברנו כשהייתה תכנית ויסקונסין שהתמחו בתחומים.

חיים איילון-אילוז: יעידו על כך העובדים שלנו בשטח שבנושא אסירים משוחררים הם היו מבקשים מאיתנו שנעזור להם למצוא עבודה.

חיים איילון-אילוז: זו התמחות יותר ספציפית והרבה יותר ממוקדת.

חיים איילון-אילוז: לכן הבעיה שלנו היא כפי שאתה הגדרת, ראשית למצוא מקורות תעסוקה ולא רק בעבודות שוליים אלה עבודות שתיתנה עתיד ואופק תעסוקתי, לשלב כמה שיותר רשויות מקומיות, משרדי ממשלה, את המגזר העסקי שהיום כמעט ולא נותן מענה.

חיים איילון-אילוז: במקביל למצוא איך אנחנו נותנים אפשרויות תעסוקה ליותר אוכלוסייה.

אבי גדליה: שמי אבי, אני מדריך בהוסטל של הרשות לשיקום האסיר בירושלים.

אבי גדליה: השתמשתי בסמים 26 שנה.

אבי גדליה: לא ידעתי מזה לעבוד.

אבי גדליה: כשהגעתי להוסטל כחלק מהטיפול הייתי חייב לעבוד ולמצוא מקום עבודה.

אבי גדליה: זה מה שעשיתי.

אבי גדליה: בגלל הקושי שלי עם עבודה החלפתי כמה מקומות עבודה.

אבי גדליה: בכל מקום שעבדתי הפלו אותי תמיד לרעה.

אבי גדליה: תמיד התייחסו אלי כמשהו נגוע.

אבי גדליה: בכמה מקומות עבודה שעבדתי היו אפשרויות לקידום, כמו למשל ב"טבע" בהר חוצבים בירושלים ששם הפלו אותי לרעה בגלל העבר הפלילי שלי ובגלל שהשתמשתי בסמים, השאירו אותי בעבודות הנמוכות ביותר, הפלו אותי לרעה משאר האנשים גם בשכר.

מוחמד ברכה: אנשים שביצעו אות אותה עבודה קיבלו שכר יותר גבוה ממך?

אבי גדליה: כן.

אבי גדליה: לאותה עבודה.

אבי גדליה: הייתי גם עובד משמרות לילה והייתי מקבל כאילו עבדתי יום.

אבי גדליה: לא הייתה לי שום  אפשרות להתקדם.

אבי גדליה: ב- 1 לאוגוסט ברוך ה' אני אחגוג שש שנים ניקיון.

אבי גדליה: נקי טוטאלי מכל סם.

אבי גדליה: בשבילי זה מוזר להיות שש שנים ללא סמים, בלי אלכוהול ובלי שום דבר, בלי לעבור על החוק ולהיות אדם מן השורה שעובד במה שיש כדי להתקיים.

אבי גדליה: כשאני נתקל בקושי יש לי גם למי לפנות, נמצא כאן מנהל ההוסטל שלי.

אבי גדליה: היום אני עובד של הרשות לשיקום האסיר.

אבי גדליה: אני עובד בהוסטל וגם בהוסטל "קרן התשובה" של הדתיים בבית שמש.

אבי גדליה: יותר משזו עבודה בשבילי זה המשך טיפול, כי אם אני לא אהיה במסגרת הזאת אלך לאיבוד.

אבי גדליה: בקרוב בעזרת ה' בחודש בקרוב יפתח סמסטר ואתחיל ללמוד בקורס הדרכה מקצועי בכפר סבא בבית ברל.

אבי גדליה: מתוך אני הפנימי שלי זה להקשיב לאנשים, לשמוע את הצרות שלהם ולנסות לעזור להם, זה אף פעם לא היה.

אבי גדליה: תמיד הייתי אני ורק אני ואחרי כולם זה אני.

אבי גדליה: היום זה משהו שעושה לי טוב לנשמה להיות עם אנשים, להיות בסביבת אנשים כמוני ולעזור להם, לשמוע אותם וגם לקבל עצות.

אבי גדליה: דרכם אני גם מקבל ולומד.

אבי גדליה: חשוב לי מאוד שאני לא אתקע במקום, כלומר שלא יפלו אותי לרעה בגלל שיש לי רקע כזה ושאני בא מעולם כזה.

אבי גדליה: אני מאוד משתדל ותאמץ להשתלב בחברה ולא לעשות דברים שהוציאו אותי מהחברה, רוצה להיכנס אליה בחזרה.

מוחמד ברכה: ניסת להיגמל במשך ה- 26 שנים שאתה השתמשת?

אבי גדליה: עשרות פעמים.

אבי גדליה: ואף פעם לא הצלחתי כי ניסיתי לעשות את זה לבד.

מוחמד ברכה: מחוץ למסגרת.

אבי גדליה: ברגע שניגשתי לקבלת עזרה ביחידה לנפגעי סמים בעיר שלי עכו קיבלתי את העזרה.

אבי גדליה: כשהגעתי להוסטל לא באתי מתוך הכלא עצמו אלא אחרי שהשתחררתי והיה בטווח של שנתיים של שיקום אסיר ואז קלטו אותי בהוסטל.

אבי גדליה: בהוסטל היה טיפול של שנה ולא של תשעה חודשים כמו היום.

מוחמד ברכה: אחרי שהחלטת להיגמל, מה היה הרגע בו חזרת להשתמש?

מוחמד ברכה: איפה נקודת השבירה?

אבי גדליה: אי אפשר לדעת מהי נקודת השבירה.

אבי גדליה: לכל אדם אחרי שהוא - - -

מוחמד ברכה: לצורך הדיון שלנו, באיזו מידה הנושא של התעסוקה היה יכול להיות קריטי עבורך?

אבי גדליה: מאוד מאוד.

אבי גדליה: אם הייתי עובד ברוב שעות היום, כשאני עובד אני לא חושב על סמים ולא על דברים אחרים, כשאני עובד יש לי מה לעשות.

אבי גדליה: כשאני נגמל מסמים ואני יושב בבית וצופה בטלוויזיה ומוקף בחברה שכולה עם סמים אני לא מחזיק מעמד.

אבי גדליה: אבל כשאני עובד אני כן.

אבי גדליה: הייתה תקופה שאני הייתי נשוי ועבדתי אז החזקתי מעמד כשנה וחצי.

אבי גדליה: זה היה כשעבדתי בכל מיני עבודות אבל כשהפסקתי לעבוד חזרתי לסמים.

מוחמד ברכה: אני מבין שגם הפסקת להיות ראש משפחה.

אבי גדליה: כן.

מוחמד ברכה: תודה אבי גדליה.

דני ג'נה: אני משוחרר כתשע חודשים מבית הסוהר, הורד לי שליש.

דני ג'נה: השתמשתי כמעט 20 שנה בסמים, אני נקי כבר תשעה עשר חודש ועשרה ימים.

דני ג'נה: הפנו אותי לרשות לשיקום האסיר כדי שיעזרו לי למצוא עבודה.

דני ג'נה: בהתחלה לא קיבלו אותי בכל מקום עבודה עד שקיבלו אותי בבית העלמין הצבאי בהר הרצל.

חיים איילון-אילוז: במה עסקת לפני כל הכלא.

דני ג'נה: הייתי גונב, הייתי שודד, זה מה שידעתי לעשות.

דני ג'נה: עברתי הליך טיפולי בתוך כותלי בתי הסוהר של שלושה עשר חודש, בבית הסוהר צלמון ומשם יצאתי להוסטל ירושלים.

דני ג'נה: בהוסטל לימדו אותי איך לעבוד.

דני ג'נה: בחיים שלי לא עבדתי, בחיים שלי לא ידעתי מה זה להביא פרנסה הביתה.

דני ג'נה: ידעתי להביא כסף רק דרך פשע.

דני ג'נה: הגעתי להוסטל והתחלתי ברוך ה' לעבוד בבית העלמין הצבאי בהר הרצל בירושלים.

דני ג'נה: אתמול פניתי לרשות לשיקום האסיר שיעזרו לי.

דני ג'נה: אני רוצה להתקדם.

דני ג'נה: אני מקבל שם משכורת מינימום.

דני ג'נה: אני רוצה להתחיל להתקדם בחיים שלי.

דני ג'נה: ניסיתי להגיע איתם למקום של לימודים, אני רוצה להתחיל ללמוד.

דני ג'נה: אומרים לי שאין תקציב.

דני ג'נה: אי פוחד באיזה מקום לאבד, אני רוצה להצליח בחיים.

דני ג'נה: אנחנו צריכים הרבה מאוד עזרה אבל אין עזרה כי אין תקציב שיממן לנו את הלימודים.

דני ג'נה: עוד מעט אני אמור להשתחרר מההוסטל וחשוב לי להתקדם בחיים.

מוחמד ברכה: יש לך תכניות ללימודים?

דני ג'אנה: כן.

דני ג'אנה: אני רוצה ללמוד חשמלאות שזה מאוד מעניין אותי ואני קצת מבין בו.

דני ג'אנה: אני רוצה שתהייה לי תעודה, לימודים שיכולים לקדם אותי בחיים.

מוחמד ברכה: אז אולי נשמע ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה מהאגף להכשרה מקצועית.

מנחם לקסר: כמה שנות לימוד יש לך?

דני ג'נה: למדתי עד כיתה ח'.

ניקול מור: מעבר לפעילות שהזכרתי בישיבה הקודמת שמתבצעת בתוך בתי הכלא שמכינה את האסיר ליום שחרורו ומציאת מקומו בחברה.

ניקול מור: אין לנו פעילות מיוחדת - - -

מוחמד ברכה: אני אחזור על משפט אחד שאמרת בישיבה הקודמת.

מוחמד ברכה: אמרת שהפעילות שלכם היא פונקציה של הפניות של שירות בתי הסוהר.

ניקול מור: בוודאי.

ניקול מור: האדון משוחרר, אם הוא לא קיבל את ההכשרה המקצועית בתוך בית הסוהר אז כעת כאדם מן השורה אין לנו עבורו פעילות מיוחדת, אין פעילות מיוחדת  עבור אסירים משוחררים.

ניקול מור: הפעילות הקיימת היא לכל אזרח ואזרח והוא יכול להשתלב בהן.

ניקול מור: האפשרות השנייה היא אם תמצא קבוצה מיוחדת של אסירים משוחררים ניתן לפנות אלינו ואנחנו נבנה את התכנית עבורה, נמצא את המקום.

מוחמד ברכה: לא עובדים בשיתוף עם הרשות לקידום האסיר.

מוחמד ברכה: כשהוא בכלא שירות בתי הסוהר בונה ומתאים לו, אבל אחרי שהוא בחוץ הוא מן השורה אבל לא כל כך מן השורה.

ניקול מור: לא אמרתי את זה.

ניקול מור: היה ותהייה סמכות מקצועית שתפנה אלינו בבקשה לבנות קורס עבורם, צריך לבנות קבוצה  כדי שנרכיב קורס, אלא אם נשלב אותם בפעילות הקיימת.

ניקול מור: אם תמצא קבוצה ותקום סמכות מקצועית, לא חשוב מי מהאנשים כאן, שתבקש קורס עבור קבוצה מסוימת אנחנו מסוגלים להפעיל אותה.

אבי דיאמנט: ראשית היסטוריה, בזמנו שהיה משרד העבודה והרווחה יחד, היו מלגות להכשרה מקצועית שמאוד נעזרנו בהן.

אבי דיאמנט: הרבה אסירים קיבלו מלגות והיו מספר אסירים שעברו הכשרה מקצועית.

אבי דיאמנט: היות ההיום הם אינם זכאים לדמי אבטלה, הם מתקיים רק מהבטחת הכנסה וזה ירד ממש לאפס.

אבי דיאמנט: קודם נעזרו לפחות כ- 200 איש כי נעזרנו במגלות שהיו בזמנו במשרד העבודה והרווחה.

מוחמד ברכה: היום המלגות האלה לא קיימות?

אבי דיאמנט: היום המלגות האלה לא קיימות לחלוטין.

אבי דיאמנט: דבר נוסף היה דבר שנקרא "הכשרה אינדיבידואלית".

ניקול מור: אני מבקשת להשיב.

אבי דיאמנט: את תשיבי.

אבי דיאמנט: הייתה הכשרה אינדיבידואלית שאפשרה לשלב אנשים במסגרת לימודי מקצוע במקום העבודה שהיה חונך שלהם.

אבי דיאמנט: זה היה דבר שעזר לאנשים גם להתקדם מבחינה מקצועית, וגם זה ירד לגמרי.

קריאה: לא לגמרי.

אבי דיאמנט: כמעט לגמרי, אפס.

אבי דיאמנט: דבר נוסף שהיה לנו והוא היה מענק למניעת אבטלה - - -

מוחמד ברכה: למה אתה אומר לגמרי וגם אפס?

קריאה: סליחה על הפרעה, פשוט דורשים מעסיקים מקצועיים שאין לנו.

אבי דיאמנט: בפועל אין, אז זה אפס.

אבי דיאמנט: אנחנו לא מקבלים פתרון למה שפעם היה פתרון.

אבי דיאמנט: דבר שלישי שהיה הוא מענק מקרן למניעת אבטלה, קיבלנו תקציב שעזר לנו בנושא של עידוד אסירים שהיו מקבלים מענקי התמדה בעבודה, זה גם היה תמריץ בנושא תעסוקה.

אבי דיאמנט: גם זה ירד לגמרי, התקציב הזה לא מגיע לרשות לקידום האסיר.

אבי דיאמנט: גם זה היה בהיסטוריה והיום אין לנו.

אבי דיאמנט: הקרן נסגרה.

אבי דיאמנט: אני מספר על מה שהיה ואין, כלומר שלושה דברים שהיו אינם.

חיים איילון-אילוז: בנושא סיוע תעסוקתי, זה לא אומר שאנחנו לא מדברים, שמעתם את הדוגמה הטובה ביותר, מסדרים לאדם עבודה ברמה למצוא לו עיסוק כדי שיקום בבוקר, הוא לומד מה זה לקום בבוקר לעבודה, מה זה להכין אוכל לצהריים, מה זה לחזור אחר הצהריים מהעבודה, ממש מסגרת שלא הייתה לו בחיים.

חיים איילון-אילוז: היום הוא גומר את ההוסטל אחרי תשעה חודשים, נחזיק אותו עוד תקופה.

חיים איילון-אילוז: הוא רוצה לרכוש מקצוע עם קצת יותר אופק, אין תקציב ואני הולך לגייס תרומות מאנשים שיתנו מלגה ללמוד קורס ובמדינה נותנים כל כך הרבה קורסים ולא מאפשרים לנו להשתלב בהם.

חיים איילון-אילוז: זו הנקודה.

אבי דיאמנט: דבר רביעי, הייתה פגישה אצל הגברת אסתר דומיניסיני שהייתה מנהלת שירות התעסוקה בזמנו יחד עם מר משה בר סימן טוב שהיה בזמנו הרפרנט של משרד האוצר של הרווחה, בפגישה הזאת, ויש מסמך שהיא חתומה עליו עם כל החתימות, סוכם על התחלה של פיילוט לפרויקט של 50 אסירים משוחררים, גבוליים שיוצאים וחוזרים לבתי הכלא כל הזמן, האנשים שלא משתלבים במעגל העבודה, והיה בו לתת תמריץ למעסיק, מה שנקרא הכשרה אינדיבידואלית, לתת להם תמריץ, היה סיכום ואגורה לא הגיעה למרות הסיכום בין האוצר ובין המנהלת הכללית של שירות התעסוקה, גם זה לא נעשה.

אבי דיאמנט: כלומר דברים שסוכמו גם הם לא בוצעו.

ניקול מור: דובר על הכשרה אינדיבידואלית, זה מסלול לא מהיום, אם נתבקש יש לנו אפשרות לאשר גם את זה.

ניקול מור: מה אומר מסלול אינדיבידואלי?

ניקול מור: – זה אומר למצוא עובד ולמצוא מעביד ולשדך ביניהם.

ניקול מור: אנחנו כאגף להכשרה מקצועית מאפשרים את קבלת הגמלאות מול המוסד לביטוח לאומי.

ניקול מור: כלומר מדי חודש אנחנו מדווחים למוסד לביטוח לאומי שאותו אדם עובד ומועסק אצל אותו המעביד.

ניקול מור: לכאורה זה קיים ולא ירד אלא שצריך למצוא את העובד מול המעסיק.

ניקול מור: דיברת על נושא פעילות ודובר כאן על הקפאה, על אין עבודה, אין תקציב.

ניקול מור: בהפסקה יצא לי לדבר כאן עם הגברת, מסרתי לה כתובות.

ניקול מור: אושרו קורסים למגזר הערבי בעטרות בתחומים שונים, מסרתי לה את הכתובות ואת מספרי הטלפון של הממונה האזורי אליו היא יכולה לפנות.

ניקול מור: זה הזמן להפנות את כל המועמדים למוסדות האלה.

אבי דיאמנט: הם לא יוכלו להתקיים מהבטחת הכנסה בזמן הקורס.

ניקול מור: אני לא המוסד לביטוח הלאומי ולא אני קובעת.

ניקול מור: דובר כאן על מלגות, מלגות קיום כפי שהיו לפני עשר שנים ולא קיימות.

ניקול מור: היום יש מענק תמיכה על פי תקנות 3.1.

אבי דיאמנט: לא ידוע לנו.

ניקול מור: על פי הוראות ממשלה ולא ספציפית לאסיר משוחרר אלא לכל אזרח מדינת ישראל, כל אדם שמשתלב באחד מהמקצועות הנדרשים, שוב על פי החלטת ממשלה ויש רשימה ארוכה של מקצועות, מי שמשתלב באחד מהקורסים של המקצועות האלה, ראשית לא מקצצים לו את ה- 30% מדמי האבטלה שעל פי חוק ההסדרים מקצצים - - -

קריאה: אסירים משוחררים לא מקבלים דמי אבטלה.

ניקול מור: אני מעבירה את התמונה כולה כדי שאף אחד מכם לא יבוא ויגיד לא שמענו, לא ידענו.

ניקול מור: דבר שני כתלמיד באחד מהקורסים היה והוא לא מקבל לא דמי אבטלה ולא הבטחת הכנסה, כדי לשרוד את תקופת הלימודים יש מלגת קיום.

ניקול מור: אדם יכול לקבל 6,000 שקל לכל הקורס שנמשך חצי שנה  כדי לשרוד את תקופת הלימודים.

ניקול מור: שוב היה והוא לא מקבל - - -

מנחם לקסר: הוא צריך לוותר על הבטחת הכנסה בסכום של 1,500 שקל לחודש שהוא מקבל.

מוחמד ברכה: היא אמרה שמי שלא מקבל הבטחת הכנסה או דמי אבטלה.

מנחם לקסר: זה לא יכול להיות כי היום הוא מקבל 1,500 לחודש.

מנחם לקסר: פה הוא יקבל לקורס שנמשך שישה חודשים סכום של 6,000 שקל לכל הקורס.

מנחם לקסר: זה לא הגיוני.

אבי דיאמנט: יש הכשרה אינדיבידואלית ואין הכשרה, יש הבדל אין הבדל.

אבי דיאמנט: אין ויש - זה אין.

ניקול מור: אני האגף להכשרה מקצועית ולא האוצר.

ניקול מור: את הסכום של 6,000 שקל עבור כל תקופת הקורס קבע האוצר.

ניקול מור: בכל זאת אנחנו אומרים תודה רבה כי זה כבר משהו.

ניקול מור: דיברתם על מענק התמדה.

ניקול מור: אותם המשתלבים בעבודה ולמדו את אותם מקצועות אם הם משתלבים ומתמידים בעבודה יכולים לקבל סכום של עד 11,000 שקל.

ניקול מור: כלומר אם הם עובדים שלושה חודשים בתחום הם יכולים לקבל 6,000 שקל, ממשיכים - - -

אבי דיאמנט: אבל הם לא יכולים להגיע לקורס.

ניקול מור: הגישה לא הוגנת.

אבי דיאמנט: זה לא אליך אישית.

אבי דיאמנט: אבל אין כלום.

אבי דיאמנט: דברים שהיו ונעלמו.

ניקול מור: דבר אחרון ובו אני אסיים.

ניקול מור: כל הקורסים שלנו מפורסמים בין היתר בשירות התעסוקה.

ניקול מור: כל אזרח ולא משנה מי הוא רשאי לפנות לשירות התעסוקה לקבלת מידע על הקורסים שאנחנו מפעילים ולקבל הפניה לאחד הקורסים שלנו.

מוחמד ברכה: בשלב הזה של הדיון אני רוצה לסכם סיכום ביניים.

מוחמד ברכה: אני מבקש שהרשות תעלה על הכתב את הדברים שנאמרו כאן, על הדברים שנסגרו או כביכול נסגרו.

מוחמד ברכה: אנחנו נעביר את זה למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אני אעביר את זה ישירות לשר ונבקש מסמך כתוב ועל פיו ננהג.

מוחמד ברכה: אין ספק שכל עניין ההכשרה צריך להתחיל במקום אחד - לא ברחוב אלא בבית הכלא.

מוחמד ברכה: לכן אני רוצה שדוקטור יוסי גובר יסבר את אוזנינו בנוגע לטיפול וההכשרה.

יוסי גובר: את נושא תעסוקת אסירים אנחנו מחלקים לשניים.

יוסי גובר: האחד – הכשרה מקצועית.

יוסי גובר: התעסוקה אצלנו מתחילה מתעסוקה במפעלים שבהחלט משלמים שכר יחסית גבוה, מפעלי התעשייה האווירית או מפעלים ויזמים חיצוניים כמו "טבע נאות" וכדומה ועד לתעסוקה שהיא תעסוקה מאוד מינימליסטית שהיא תעסוקה של אחזקה ושירותים.

יוסי גובר: צריך לזכור שעיקר התעסוקה בבית הסוהר היא לא לצרכי שכר אלא כדי להקנות הרגלי עבודה וגם מחויבויות וכל מיני תהליכים אחרים שהם חלק מהטיפול הכולל שהאסיר מקבל במהלך שהותו בבית הסוהר.

יוסי גובר: בכלל התעסוקה היום היא לא דבר העומד בפני עצמו אלא הוא חלק שמשתלב בדברים אחרים שאנחנו מקנים, למשל קרוא וכתוב והשלמת השכלה עד השכלה אקדמית שאסירים רוכשים אותה באמצעות האוניברסיטה הפתוחה.

יוסי גובר: למעשה אסיר עם מוטיבציה שמשתלב בכל התהליכים האלה יכול לקבל מאיתנו סל רחב מאוד של טיפול.

יוסי גובר: טיפול לא במובן הקלאסי של המילה אלא גם חינוך, גם תעסוקה וגם בתחומי הדת.

יוסי גובר: הכשרה מקצועית היא נדבך אחר שהוא פחות דומיננטי אצלנו.

יוסי גובר: בעבר משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה היה שותף במימון קורסי הכשרה מקצועית.

יוסי גובר: כיום הקורסים ממומנים בעצם על ידי שירות בתי הסוהר.

יוסי גובר: התקציב שעומד היום לרשות שירות בתי הסוהר היום הוא יחסית מאוד קטן, והוא לא מספק.

יוסי גובר: לדעתי להכשרה מקצועית יש מעמד הרבה יותר חזק מהתעסוקה בכללותה.

יוסי גובר: אני מניח שכל התעסוקה שאנחנו מדברים עליה כרגע ובמיוחד לאסירים משתחררים שעובדים בעצם בתעסוקה מזדמנת ובמיוחד אותם אסירים שאין להם מיומנות ספציפית איתה הם יוצאים החוצה ולבסס את עצמם.

יוסי גובר: צריך לזכור שהמדינה אינה מעסיקה אסירים משוחררים, המגזר הפרטי לא מתלהב להעסיק אסירים משוחררים ולכן ההכשרה המקצועית והקניית היכולת לעמוד ברשות עצמך באמצעות מקצוע היא חשובה לאין ערוך לדעתנו.

יוסי גובר: בעניין הזה צריך לעשות מעשה וצריך לשים על השולחן את כל אותם מקצועות נדרשים, צריך למפות אותם, להקצות להם תקציבים, צריך באמת לתת לאנשים להשתלב ברכישת מקצוע ומיומנות אמיתית.

יוסי גובר: אתה שם בבסיס הדברים שלו את הדבר הכי בסיסי 'בשביל כבוד צריך לעבוד', צריך להביא כסף הביתה, צריך להתפרנס.

יוסי גובר: זה הרבה הרבה לפני דברים אחרים שאנחנו מדברים עליהם כשמדברים על הטיפול.

יוסי גובר: כמובן שתעסוקה מבודדת צרכים אחרים, שימוש בסמים, חשיבה עבריינית ועוד דברים, ושמענו כאן.

יוסי גובר: לכן אני חושב שהכשרה מקצועית צריכה להיות בהחלט איזה נושא שיעמוד כאן במוקד.

יוסי גובר: אני אומר שוב תעסוקה היא בדרך כלל תעסוקה מזדמנת והיא לא תעסוקה מקצועית.

יוסי גובר: אנחנו פוגשים כאן סיפורים כמו של אבי גדליה שעבד באיזה מקום עבודה, לא קידמו אותו ולא שום דבר אחר.

יוסי גובר: אני מניח שלא הכל זה בגלל העבר הפלילי ואולי היה חלק של מיומנויות מקצועיות שלא היו לו.

יוסי גובר: לכן אני חושב שהכשרה מקצועית צריכה להיות היום הדבר המרכזי בכל העניין הזה.

חיים איילון-אילוז: הייתי רוצה שעוד מדריך ידבר, הוא היום גם יועץ תעסוקה שלנו במחוז הדרום.

אריה אלדד: אני יועץ תעסוקה ברשות לשיקום האסיר בבאר שבע.

אריה אלדד: אני כל הזמן אומר שבלי התעסוקה אין שיקום.

אריה אלדד: אני יודע את זה מעצמי.

אריה אלדד: אני עשרים שנה משוחרר מהכלא, 20 שנה נקי מסמים, היום אני בעל משפחה ועובד במקום קבוע.

אריה אלדד: יש לי בית משלי עם משכנתא ואני חי כמו כל אדם רגיל.

אריה אלדד: אני רוצה לומר שמה שעזר לי בתהליך הייתה רק התעסוקה.

אריה אלדד: כולם דיברו כאן על הכשרה אינדיבידואלית שהייתה, כשאני התחלתי לעבוד ברשות לשיקום האסיר היה את המענק הזה.

אריה אלדד: כשאני הייתי מגיע למעסיק ואומר לו "קח את הבחור הזה לעבודה, אתה תקבל מהמדינה סכום של 1,000 או 1,5000 שקל" הוא היה עושה את החשבון שלו שאם הוא משלם לו 4,000 שקל הוא מקבל 1,500 אז השתלם לו להעסיק אותו.

אריה אלדד: הוא היה מקבל את הסכום הזה במשך חצי שנה.

אריה אלדד: אם אחרי חצי שנה הוא לא היה ממשיך להעסיק את אותו בחור הבחור היה חוזר אלי אבל הוא עבד חצי  שנה ורכש מקצוע ובהמשך יכולתי להגיד שהוא יודע.

מוחמד ברכה: והיום?

אריה אלדד: זה לא קיים.

מוחמד ברכה: באילו בעיות אתה נתקל באיתור מקום עבודה?

אריה אלדד: אני מגיע למעסיק ומציג את עצמי כעובד של הרשות לשיקום האסיר ואני מציע לו להעסיק אסיר משוחרר, אם אני לא מפתה אותו ונותן לו משהו הוא אומר לי "בשביל מה אני צריך לקחת אותו, הוא נרקומן לשעבר, הוא גנב לשעבר, יש לו חתכים על הידיים, יש לו חתכים על הפנים, הוא לא נראה טוב, מהו האינטרס שאקח אותו".

אריה אלדד: יש להם רבים אחרים נורמטיביים שנשלחים משירות התעסוקה והם מקבלים אותם.

אריה אלדד: אני חושב שאם יתנו מענק למעסיקים זה יעזור הרבה ונוכל לגייס הרבה מאוד מעסיקים.

אריה אלדד: אני אומר ואני אומר הרבה פעמים "אסיר משוחרר נשפט פעמיים, פעם הוא נשפט בבית המשפט שמכניס אותו לבית הסוהר, ובפעם נוספת כשהוא יוצא החוצה החברה שופטת אותו" אף אחד לא מוכן לקבל אותו לעבודה.

אריה אלדד: אסיר משוחרר הוא כמו חבית מלאה בחומר נפץ.

אריה אלדד: אם הוא לא עובד זה רק עניין של זמן שהיא תתפוצץ.

מוחמד ברכה: אני יודע שהתאחדות התעשיינים הוא לא גוף פילנתרופי, אבל הייתי רוצה לשמוע את עמדתכם.

ישראל חזקיה: נציגה של התאחדות התעשיינים יושב ברשות לשיקום האסיר, אבי ברק, ראש אגף משאבי אנוש בהתאחדות התעשיינים והוא גם מרכז את נושא של משאבי אנוש גם בלשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

ישראל חזקיה: ניתן להיעזר בו ואיני יודע באיזו מידה נעזרים בו או לא נעזרים בו, מבחינתנו הוא הכתובת שעוסקת במשאבי אנוש.

חיים איילון-אילוז: לצערנו הרב הוא לא הגיע בשנים האחרונות לאף ישיבה של המועצה.

ישראל חזקיה: בתקופה של הופמן ישיבתי ברשות לשיקום האסיר.

חיים איילון-אילוז: נשמח אם תחזור.

ישראל חזקיה: ממה שאנחנו מכירים, ונתחיל שישנה גם בפעילות של מפעלים מול שירת בתי הסוהר גם באתרים וגם כשהם היו יוצאים מהכלא לעבודה וחוזרים אליו.

ישראל חזקיה: יחד עם זאת ראוי לציין שקיימת רתיעה, אי אפשר להסתיר ולהכחיש אותה ולמרוח את העניין, קיימת רתיעה של מעסיקים לקליטת אסירים משוחררים, צריך לשים את זה על השולחן.

ישראל חזקיה: אני חושב שהיו הצלחות בתחום והפתרון הוא 'שאין הצלחה כהצלחה'.

ישראל חזקיה: כלומר, אם אתה לוקח מקרים ומקרים רבים של אסירים משוחררים שהשתלבו בעבודה ומצליחים בעבודה.

ישראל חזקיה: מי שמכיר את ארגוני המעסיקים ואת המעסיקים עצמם מעבר להסברה ולתדמיות, הם אומרים לצורך יחסי ציבור שהם מוכנים לשתף פעולה אבל כשמגיע רגע האמת כשמבקשים לקלוט אסיר משוחרר זה לא בדיוק.

ישראל חזקיה: מבחינה אידיאולוגית אין ויכוח על חשיבות קליטתם, גם כלכלית וגם חברתית, אבל שמגיעים לרגע האמת כשיושבים מול המעסיק זה אחרת.

ישראל חזקיה: הניסיון שלי בתחומים כאלה ואחרים זה להראות לו שחברו קלט אסיר משוחרר והוא מרוצה.

ישראל חזקיה: לדעתי הדרך הזו היא קלה ומהירה יותר בכל שאתה מביא דוגמה של מעסיק אחר.

ישראל חזקיה: בתחומים אחרים שאני עוסק אנחנו פועלים בדרך הזאת עם מעסיקים שאנחנו קוראים להם "מעסיקים ידידים".

ישראל חזקיה: אנחנו מזמינים נציגי מעסיקים שקלטו עובדים שהיינו מעוניינים שהם יקלטו.

ישראל חזקיה: כאשר חבר שומע שאצל החבר האחר יש הצלחה הוא מוכן להתנסות בעניין.

ישראל חזקיה: כשהוא שומע שחברו קולט אז זה מצליח.

ישראל חזקיה: בנוגע לסוגי המקצועות יש לנו רשימת מקצועות שהם מקצועות נדרשים.

ישראל חזקיה: אני מציע להשתמש ברשימה ולהיות איתנו בקשר בנושא הזה.

ישראל חזקיה: נמצאת אצלנו דוקטור טל שיושבת אצלנו בהתאחדות התעשיינים.

ישראל חזקיה: אנחנו עושים סקרים במפעלים כדי ללמוד מהם המקצועות הנדרשים.

ישראל חזקיה: זה דורש הכשרה מקצועית, רוב המעסיקים רוצים לקלוט אנשי מקצוע וגם אנחנו היינו לא רוצים שאסירים יקלטו רק בעבודות שאין בהם אפשרות קידום.

ישראל חזקיה: אם אתם רוצים שהאסירים לא רק יקלטו במקום עבודה אלא יתקדמו, יש להם ציפיות כמו לכל אחד מאיתנו, צריך להכשיר אותם.

ישראל חזקיה: יש לנו את הרשימות והן ניתנות למסירה.

ישראל חזקיה: על פי השקפתי צריך להשקיע בהכשרתם המקצועית עוד בטרם שהם יוצאים החוצה, ורק במקצועות שיש בהם אופק תעסוקתי.

קריאה: אתם תהיו חלק מההכשרה מקצועית.

ישראל חזקיה: אנחנו עושים פרויקטים כאלה ואחרים גם עם צבא ההגנה לישראל וגם עם קבוצות אחרות.

ישראל חזקיה: הפעילות הזאת נעשית, אמנם לא בקבוצות גדולות.

ישראל חזקיה: אגב אישית אני לא חושב שלאור הדברים של הגברת ממשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שצריך לרכז קבוצה של אסירים כי אז אתה מתייג אותם.

ישראל חזקיה: אחת המטרות היא לא לתייג את האנשים אלא לשלב אותם במידת האפשר בקבוצה שהמשרד מרכז, בין אם זה בהפעלת CNC, ריתוך או במקצועות אחרים, לשלב אותם.

ישראל חזקיה: לפעמים חסרים  מועמדים להשלמת קבוצה.

ישראל חזקיה: המשרד מחליט למשל שאצלו קבוצה לקורס היא של עשרה איש אז אפשר לפנות לרשות לקידום האסיר כדי לשלב את האסירים על מנת לא לתייג אותם.

ישראל חזקיה: כשאתה מתייג אותם אתה יוצר בעיה עתידית.

ישראל חזקיה: אני רואה בעיה נוספת, לא רק בתעשייה ניתן לקלוט אנשים.

ישראל חזקיה: יש הרבה מקצועות עצמאיים.

ישראל חזקיה: בזמנו עסקנו בפעילות הכשרת אנשים במקצועות עצמאיים והיתרון הוא שהוא לא יהיה תלוי במעסיק.

ישראל חזקיה: הוא יכול ללמוד מקצועות ששכרם בצדם.

ישראל חזקיה: בזמנו עשינו את זה עם הרשות לעסקים קטנים ובינוניים, ערכנו קורסים.

ישראל חזקיה: במשך חמש עשרה שנה עסקתי בשיקום נכים ומוגבלים וערכנו קורסים עם הרשות לקידום עסקים קטנים ובינוניים לנשים ולגברים.

מוחמד ברכה: המגמה של סגירת עסקים קטנים שהייתה לפני שנתיים שלוש נבלמה?

ישראל חזקיה: היא קיימת.

ישראל חזקיה: נפתחים ונסגרים, נפתחים ונסגרים.

מוחמד ברכה: ובסך הכל מה קורה?

מוחמד ברכה: לפני שלוש שנים כשישבנו בוועדת הכספים דווח על 20,000, הייתה תקופה קשה.

ישראל חזקיה: הייתה תקופה קשה.

ישראל חזקיה: במשבר הגדול הם נפגעו קשות.

ישראל חזקיה: זו מן תופעה ויש סטטיסטיקה שהם נפתחים ונסגרים, צריך למצוא את האיזון גם לאסירים וגם לאסירות.

ישראל חזקיה: אני רוצה לומר משהו כללי מידע אישי.

ישראל חזקיה: ישבתי בשנים האחרונות בוועדות ציבוריות כאלה ואחרות והיו גם תקציבים אחרים.

ישראל חזקיה: בזמנו הייתה הקרן לאבטלה, החליטו לסגור אותה ואני התנגדתי אבל סגרו אותה, היא לא קיימת.

ישראל חזקיה: יחד עם זאת שווה עדיין לעשות מאמצעים גם מול המוסד לביטוח לאומי – הקרן למפעלים מיוחדים.

ישראל חזקיה: בזמנו עשינו פרויקטים איתם בנושא של ליווי אסירים, נשות אסירים, ילדי אסירים, כדי לעזור להם להמשיך להשתלב.

ישראל חזקיה: בזמן האחרון, לפחות אני שיושב בוועדות כאלה, לא נתקלתי בפרויקטים כאלה, יתכן שזה מקרי אבל אני לא נתקלתי בהם.

ישראל חזקיה: אני מביא לידיעתכם.

ישראל חזקיה: ניתן להיעזר ושווה להיעזר.

מוחמד ברכה: אני לא אסכם את הישיבה בסיכום כולל.

מוחמד ברכה: מדי פעם אני אסכם סיכום ביניים.

מוחמד ברכה: אני שואל אותך אם הרשות לשיקום האסיר ושירות בתי הסוהר יעבדו על תכנית שתכול את העשייה שלכם,  בעיניי וגם בעיניהם זה גם עניין חברתי אבל בשבילכם זה עסקי, האם תהיו מוכנים לבחון איך אתם משתלבים למתן פתרונות תעסוקה והכשרה?

ישראל חזקיה: עשינו את זה ואין סיבה שלא.

מוחמד ברכה: משהו כתוב ולא הצהרת כוונות.

מוחמד ברכה: אני רוצה שהם יכינו משהו.

ישראל חזקיה: אני מדבר על דבר אמיתי ואני ולא על הצהרת כוונות.

ישראל חזקיה: יש לנו מי שמטפל בזה ואני אחבר ביניכם.

חיים איילון-אילוז: ברשותך אני רוצה מילה אחת בנושא נשים.

מוחמד ברכה: בהחלט, אבל הייתי מבקש כעת לשמוע את המרכז לשלטון מקומי, פיני קבלו בבקשה.

פיני קבלו: לדעתי כן הכשרה לא הכשרה, אבל הבעיה המרכזית כאן בסופו של דבר היא התעסוקה.

פיני קבלו: גם לשיקום מגמילה וגם מדברים אחרים.

פיני קבלו: אני מכיר את זה מהמקומות הקטנים כי כולם מכירים את כולם ומספיק שהוא מנסה להסתיר את זהותו ואת העובדה שהוא מגיע מהכלא, הוא רוצה לבוא כאדם לעבודה, יום אחרי שהוא אומר לו "תבוא למחרת לעבודה".

פיני קבלו: בבוקר עם התיק בכניסה לעבודה מתקשרים כי אחד העובדים הכיר אותו, אומרים לו "קח את התיק ולך הביתה".

פיני קבלו: זה קורה לעיתים קרובות.

פיני קבלו: לדעתי אנחנו חייבים לתת לאוכלוסייה הזאת מענה, בין אם באמצעות התאחדות התעשיינים בין באמצעות חקיקה שאולי תחייב  להעסיק אחוז מסוים של אסירים משוחררים, שכל אחד ייקח על עצמו שיקום.

פיני קבלו: אנחנו חברה שעוזרת ומסייעת לזולת אז שכל אחד יישא בנטל של שיקום האסיר.

פיני קבלו: זה חשוב לחברה וחשוב ליישוב.

פיני קבלו: ההתאחדות יכולה לדבר אבל כשאתה מגיע אליה בפועל זה לא קורה.

פיני קבלו: הוא יכול לעזור אולי בטיפול אחד או שניים נקודתי במקום מסוים.

פיני קבלו: באופן כללי לא מקבלים אותם וחשוב למצוא מנגנון שיחייב לקבל.

מוחמד ברכה: חשיבה מערכתית, זו הכוונה.

אלי בנטאטה: אני רוצה כמה נקודות שיש להציף אותן - - -

מוחמד ברכה: אתם ממלאים תפקידים שהמדינה צריכה למלא אותם, כל הכבוד.

אלי בנטאטה: לגבי נושא של העסקים קטנים, חשוב לדעת שיש מגבלה לאנשים שמשתחררים מהכלא.

אלי בנטאטה: וצריך לזכור שלמרות שזה נשמע טוב "אם אף אחד לא רוצה להעסיק אותך אז תעסיק את עצמך" אבל יש כאן בעיה מאוד מורכבת.

אלי בנטאטה: יש צורך במשמעת עצמית גבוהה מאוד, עמידה בלחצים חזקים, רמת ניהול שהיא מחויבת כדי לקיים עסק.

אלי בנטאטה: דיברת על הניסיון בעבר, עשיתם את זה איתנו כשאני הייתי תחת כובע אחר, הנושא הזה מאוד בעייתי, הוא לא פתרון כולל אלא פתרון למעטים.

אלי בנטאטה: אני אתייחס לדברים שעלו כאן, אנחנו מטפלים בנושא התעסוקה  בשלוש רמות.

אלי בנטאטה: ראשית  זו ההשמה עצמה, כלומר שילוב בעולם העבודה, טיפול בהתמדה של המשוחרר, ונושא הקידום.

אלי בנטאטה: מבחינתנו אם שלושת השלבים האלה לא מתקיימים ובמיוחד עם האוכלוסייה של אסירים משוחררים, סביר להניח שנמצא הרבה מהם בדלת המסתובבת.

אלי בנטאטה: להרוויח 4,000 או 4,500 שקל בחודש זה נחמד ואפשר להתאמץ חודש חודשיים, אבל הפיתוי של האלטרנטיבות די קורץ.

אלי בנטאטה: אנחנו צריכים לבנות מסלול, שמענו שבאגף להכשרה מקצועית יש הרבה מאוד מסלולים עם כל הגופים שרוצים לעזור.

אלי בנטאטה: אבל בסופו של יום אנחנו לא רואים, לפחות מהזוית שלנו, שיש משהו שהוא מותאם ספציפית לאסיר המשוחרר.

אלי בנטאטה: יש את המסלולים לנורמטיביים שאפשר להשתלב בהם.

אלי בנטאטה: למשל האדון שרוצה ללמוד חשמל ולמד רק עד כיתה ח', הוא אפילו לא עובר את סף הכניסה כי אין לו 10, 12 שנות לימוד.

אלי בנטאטה: כלומר הוא לא יכול להשתלב בקורס.

אלי בנטאטה: הרעיון שחייבים להיות שני שלבים מקדימים, האחד מה שנקרא כישורים רכים – הכנה לעולם העבודה, ללמד להתלבש נכון, איך לדבר עם מעסיק ולהתנסות בראיונות.

אלי בנטאטה: יש את החלק השני שהוא מעין מכינה ללימודים להשלמת הדרישות.

אלי בנטאטה: הדבר הנוסף זה לייצר פלטפורמה כדי שאותו אדם יוכל להיכנס ולהשתלב בקורסים גם אם על פי הספר הוא לא עומד בדרישות.

אלי בנטאטה: כלומר לפתח מסלול מיוחד שיאפשר לו להשתלב בין אם זה במסלול יותר מעובה או מסלול משלים.

אלי בנטאטה: בלי הקידום אנחנו יוצרים מעגל שלדעתי הוא אינו פתיר בתוך התהליכים שמתחוללים כרגע.

אלי בנטאטה: בנושא המעסיקים- אי אפשר להתעלם מהמעסיקים, זה צד ההיצע כלומר צידו השני של המטבע.

אלי בנטאטה: הרעיון לתת הטבות למעסיק הוא רעיון אבל  הייתי מנסה לחשוב על הרעיון לתת הטבה למועסק.

אלי בנטאטה: יש מספיק שדות תעסוקתיים שמחפשים בהם עובדים.

אלי בנטאטה: הלחץ על המעסיק בא מעצם העובדה שהוא לא מוצא עובדים - צריכים לעבוד על הנושא הזה.

אלי בנטאטה: אנחנו עושים את זה עם אוכלוסיות אחרות כמו עם אנשים עם מוגבלות, היום אנחנו פועלים רק מול מעסיקים שאינם מקבלים שקל מאיתנו אלא בגלל שיש להם מחסור ואנחנו מביאים להם פתרון.

אלי בנטאטה: הפתרון הוא עם אנשים שאנחנו מכשירים אותם להיות למקצועיים ומותאמים למקום העבודה.

אלי בנטאטה: אם אנחנו נבוא דווקא אל האסיר המשוחרר ונאמר לו שהוא יקבל תוספת של 1,000 כדי לא לעמוד רק על הפת הלחם אלא על משהו שייתן לו אפשרויות, יתכן שההטבה הזאת לא פחותה מאשר ההטבה למעסיק.

מוחמד ברכה: עד כמה זה מדרבן את המעסיק?

מוחמד ברכה: אתה אומר שבלאו הכי יש לו צורך.

אלי בנטאטה: אני אספר מניסיון מעולם תוכן אחר של אנשים עם מוגבלות.

אלי בנטאטה: למדנו שהעניין של "תעשה לי טובה" זה נחמד אבל זה עובד על מעט מאוד וזה לא נותן פתרון מערכתי.

אלי בנטאטה: כשאתה מזהה מעסיק שיש לו מחסור ואתה עובד ומשכנע אותו שכדאי לו לנסות, אתה תלווה אותו ולא תשאיר אותו לבד במערכה, אתה מלווה גם את המועסקים, אתה מפגיש אינטרס ואז נוצר משהו הרבה יותר  חזק.

אלי בנטאטה: אי אפשר להגיד שזה קל, זה מאוד קשה ומאוד מסובך ודורש הרבה הרבה עבודה.

אלי בנטאטה: זה ניתן לביצוע והעובדה שזה עובד.

דני בודובסקי: בעצם בעזרה שלך אתה מאפשר לו לעבוד בשכר מינימום בעוד שעבור עובד אחר שהמעסיק יקלוט הוא יצטרך לשלם יותר.

אלי בנטאטה: לא. אנחנו אומרים שהוא יקבל שכר, זה נכון שהאוכלוסיות האלה מתחילות עם שכר מינימום, אצל אנשים עם מוגבלות יש מנגנון של שכר מותאם, אני לא הייתי ממליץ עליו לאוכלוסיית האסירים המשוחררים כי אין להם מגבלה לעבוד.

אלי בנטאטה: הנושא הזה קיים ואנחנו לא מתפשרים מול המעסיק ואומרים לו שאת ההטבה שאנחנו נותנים לאותו עובד הוא יוכל לקזז.

אלי בנטאטה: את זה אנחנו לא מאפשרים לו.

אלי בנטאטה: אסור לנו לעשות את זה.

גלעד נתן: כבוד היושב הראש, הנושא שצריך להתייחס אליו הוא נושא ההתאמה בין המקצועות הנדרשים לבין המקצועות לאסירים.

גלעד נתן: כשהיינו בביקור בכלא צלמון שאלתי "איזה קורס מעבירים כאן מהכשרה מקצועית", דיברו איתי שם על קורס בנושא של איך לפתוח עסק קטן.

גלעד נתן: זה יפה, נחמד וחשוב.

גלעד נתן: הולכים לפתוח קורס מסעדות גורמה, אני שואל "למה מסעדות גורמה אם במדינת ישראל יש לנו 1,000 עובדים זרים במסעדות אתניות, למשרד התעשייה והתעסוקה יש קורס למסעדות אתניות ויש מחסור בעובדים במסעדות אתניות?"

גלעד נתן: אנחנו יודעים שיש מחסור בענף הבניין, יש כאן נציג של התאחדות הקבלנים?

גלעד נתן: – זה מוזר כי בכל פעם שיש דיון על עובדים זרים הם מגיעים, אבל כשמדברים על עובדים ישראלים הם אינם.

גלעד נתן: מאיגוד החקלאים יש?

גלעד נתן: העברתי להם את זה גם אתמול, אני אגיד את זה גלוי על השולחן שהם לא התלהבו לבוא, זה מוזר כי בכל פעם אני שומע שאין עובדים אלא רק זרים.

גלעד נתן: יש מקצועות שהם נדרשים והופיעו בהחלטת הממשלה במדינות הכלכלית הקודמת.

גלעד נתן: יש רשימה של 20 מקצועות נדרשים ועוד לפני שנכנסים למקצועות הבניין.

גלעד נתן: כדאי שהחיבור הזה ייעשה עוד בשלב של שירות בתי הסוהר.

גלעד נתן: שההכשרה תתחיל שם ואם אפשר לתת לאנשים האלה בקורס של חצי שנה 1,000 שקל לחודש זה גם יעודד אותם בתוך בית הסוהר לקבל.

גלעד נתן: זה נראה נכון להכשיר את האנשים האלה עוד לפני הכל, עוד לפני שהם נותנים כסף למעסיקים.

גלעד נתן: לראות שאנשים מתחילים לעבוד במקצועות הנדרשים.

גלעד נתן: כאן המדינה יכולה לתת דחיפה.

גלעד נתן: יש בבנק ישראל דוחות על איך לעודד ישראלים לעבוד, יושב כאן נציג מהאוצר, הם אומרים כל הזמן לקצץ ולהכשיר.

גלעד נתן: יש כאן אוכלוסייה שצריכה את זה.

גלעד נתן: נמצאים כאן האגף להכשרה מקצועית, שירות בתי הסוהר והרשות לשיקום האסיר שידחפו לכיוונים האלה.

גלעד נתן: נמצאת כאן גם חני נחמני שיודעת באילו מקצועות חסרים כל הזמן עובדים.

גלעד נתן: אלי בנטאטה זה נכון מה שאמרת שצריך לדעת קודם כל מה צריך עוד לפני שנותנים צדקה, עוד 1,000 שקל ואז אחרי שמסתיימת תקופת ה- 1,000 שקל מפטרים את כולם.

גלעד נתן: בנאדם שירכוש מקצוע נדרש יעסיקו אותו והמעסיקים ייקחו אותו.

מוחמד ברכה: כנראה נשמע עוד הרבה ממשרדי הממשלה על הדג והחכה ונישאר באותו מקום.

חני נחמני: הכל נכון.

חני נחמני: עולם התעסוקה מורכב  מאוד ועל אחת כמה וכמה כשמדובר באוכלוסייה מיוחדת או ייחודית.

חני נחמני: נכון ישראל חזקיה, ואני גם מסכימה עם זה, שמעסיק רוצה להרוויח וקשה לו עם השכר והוא מתחרה בעולם וזה לגיטימי ונכון.

חני נחמני: אני מתחברת קצת לסוף הדיון הקודם ולסיכום שלך.

חני נחמני: אני אומרת כדי לסבר את האוזן שיש היום בכל נקודת זמן כ- 200,000 מובטלים ומתוכם כ- 100,000 מקבלי הבטחת הכנסה.

חני נחמני: הבעיה היא לא פשוטה ולא שהיא לא פתירה.

חני נחמני: כשיש גוף שיש לו מומחיות או שיש מאחוריו מי שעומד, לאסירים המשוחררים הגוף המקצועי ביותר זו באמת הרשות לשיקום האסיר שלא ברור איך היא עושה את זה בין אם בעצמה או באמצעות רכישת שירותים.

חני נחמני: , כן צריך לתת את המעטפת וצריך לעגן חלק מהדברים גם בחקיקה וגם בתכנית אחת שלמה.

חני נחמני: תכנית אחת שלמה שתיתן את המענה.

חני נחמני: אם נתייחס לפער כשאלי בנטאטה דיבר על הבחור שאמר שהוא רוצה להיות חשמלאי, זה יופי שיש קורס הכשרה לחשמל, יש שובר או ואצ'ר שאני יכולה לתת לו אבל אז מסתבר שהוא לא עומד בדרישות הסף.

חני נחמני: בשביל זה צריך לעשות תכנית אחת כוללת עם חקיקה ותקציבים שרואה את כל הרצף - - -

מוחמד ברכה: הרי את הכללים אתם קובעים.

מוחמד ברכה: ללכת לחוקק חוק כדי להיות חשמלאי?

מוחמד ברכה: אני לא מבין.

חני נחמני: אני אומר שלא כל דבר יהיה מותנה בתקציב שיקבע אם היום אני כן יכולה לתת סדנה ומחר אני לא יכולה לתת כי אין תקציב.

חני נחמני: כן לתת תכנית אחת שלמה שאומרת למה אותו אסיר משוחרר זכאי כדי להגיע בסופו של דבר לתעסוקה.

חני נחמני: היא צריכה לכלול את כל הכלים, כלומר תמרוץ מעסיקים, הכשרות של התנסות בעבודה.

חני נחמני: כשאני מגיעה היום למעסיק עם שני מובטלים המעסיק ייקח את מי שטוב לו והכי נוח.

חני נחמני: אלי בנטאטה דיבר על ליווי של המעסיק והמועסק.

חני נחמני: זאת אומרת שיש אלמנטים מאוד ברורים בשירות התעסוקה.

מוחמד ברכה: בשבוע שעבר עסקנו בהצעת חוק שמבטיחה סל שיקום.

מוחמד ברכה: אני מקווה שנתקדם בה ושהיא תוכל לתת מענה גם בנושא הזה.

חני נחמני: נושא השתלבות בעבודה כולל גם ההכשרה לכולם ולאו דווקא לאוכלוסייה הזאת, יש את עניין הגיל.

חני נחמני: היום יש הרבה חסמים.

חני נחמני: פעם דיברו על גיל 50 שזה גיל מבוגר והיום מדברים על 45, יש כאן בעיות.

חני נחמני: אלי בנטאטה ציין שיש כאן המון דברים שאפשר.

חני נחמני: כשאני מדברת על תכנית כוללת אני מתכוונת שיש לראות את הקשיים, לראות את הנושא הלווי וגם של ההשמה הפרטנית.

חני נחמני: יש בעיה ואנחנו צריכים למכור נכון את מה שיש לנו.

חני נחמני: נכון לעשות תכנית של כל המשרדים יחד, תכנית מתוקצבת עם זמנים ולא שמחר האגף לא יכול כי אין לו את התקציב שלו.

חני נחמני: תכנית אחת שלמה עם רצף שמתאימה לכל אחד ונותנת את המענה והפתרון לכל אחד.

חני נחמני: למשל יזמות עסקית מתאימה לשניים והכשרה מתאימה לעשרה.

חני נחמני: צריך לכלול את כל הפרמטרים יחד.

מוחמד ברכה: אני מעריך מאוד שהעלית את השאלות הנכונות, אם אני הייתי מעלה אותן הייתי מצפה לקבל ממך את התשובות.

חני נחמני: אני אתן לך, אבל אני לא רוצה לחזור על מה שדיברתי.

חני נחמני: לשירות התעסוקה, לא ניכנס לבעיה ולא נבכה על תקציבים שאין ולא נחזור על הצלחות יותר מדי, מתוך המובטלים אנחנו כן משלבים את דורשי העבודה וגם לאסירים המשוחררים מיננו רפרנטית מיוחדת.

חני נחמני: אם הזכיר אבי דיאמנט את כל התכניות אז אין בעיה.

חני נחמני: שירות התעסוקה בנה תכנית ונוהל ספציפי לעבודה מול הרשות לשיקום האסיר.

חני נחמני: עשינו כנסים, מינינו רפרנטים בכל לשכה, יש לנו 71 לשכות בארץ, בכל לשכה יש רפרנט כדי שאותו רכז של הרשות יעבוד באופן אישי מול העובד שלנו כדי למצוא את התעסוקה.

חני נחמני: נהניתי קודם לשמוע מרבקה אונרייך על הקשר המצוין שיש בלשכת חיפה ושהצליחו לעשות עשר השמות בחודש, זה הרבה מאוד.

חני נחמני: יש לי הרבה ביקורת על העבודה שלי, שלנו בשירות התעסוקה, אבל אני רוצה להגיד דווקא שעם הרשות נעשית עבודה.

אבי דיאמנט: הבעיה היא עם ההכשרה המקצועית, היו דברים ונעלמו.

אבי דיאמנט: זאת הבעיה.

לימור אבר'גיל: אני יועצת תעסוקה אשקלון - קריית גת, ראשית רציתי לחבר את הקצוות, את מה שהגברת אמרה והיושב כאן ולחזור לדברים שנאמרו.

לימור אבר'גיל: כל האוריינטציה התעסוקתית והמגמות שרוצים לראות את האנשים בעבודה, כל החיבורים האלה הם נכונים עוד בשלב שהם נמצאים בין כותלי הכלא.

לימור אבר'גיל: גם העניין של סדנאות לתעסוקה.

לימור אבר'גיל: אנחנו יועצי התעסוקה בארץ קיבלנו מנדט לא פורמאלי, אבל מנדט להיכנס לכותלי הכלא ולהעביר שם סדנאות בנושא התעסוקה, בכל מה שדובר כאן על כישורי חיים, המגמות וכל החיבורים כדי שתהייה להם נחיתה רכה באזרחות.

לימור אבר'גיל: אני יכולה לספר לכם מה שנקרא היום בחיי, אני מהכובע שלי ועל האנשים שמגיעים אלינו.

לימור אבר'גיל: רשות שיקום האסיר לדעתי זו הדוגמה הקלאסית של 'נאה דורש נאה מקיים'.

לימור אבר'גיל: יש כאן שלוש דוגמאות וגם המקבילה שלי בבאר שבע תאמר שאכן הם נותנים את התעסוקה, הם מגיעים ומשתלבים יפה.

לימור אבר'גיל: כשאני הגעתי לתפקיד הגעתי עם איזו גאוות יחידה, אמרתי "אני עכשיו נכנסת לרשות לשיקום האסיר עם הדגל הזה ועם כל האידיאולוגיה שצריך לשקם אסירים משוחררים.

לימור אבר'גיל: אם אני חושבת כך אחרי כל הדעות הקדומות וכל המנגנונים שהסרתי אז בטח יהיו שותפים".

לימור אבר'גיל: והנה אני חמישה חודשים בתפקיד ונכנסת ורואה מעסיקים, לא בכדי הם צריכים להיקרא ידידים, אין חיה כזאת, הם שומעים שאני מהרשות לשיקום האסיר, זה מסגיר, אבל אין יותר מדי סיוע ולא משנה תמריצים ולא באיזה צלופן או הברושורים היפיפיים האלה, כלום.

לימור אבר'גיל: יש דעה מאוד מאוד חזקה בנוגע לאסירים ונאמר כאן "החברה שופטת".

לימור אבר'גיל: אני מגיע בהרבה פעמים, וכאן אני אומרת שאני כבר לא מניפה את הדגל, אני כבר לא אומרת שאני מהרשות לשיקום האסיר, באמת.

לימור אבר'גיל: אני אומרת שאני יועצת תעסוקה, משהו ערטילאי כזה.

לימור אבר'גיל: זה איזשהו פרדוקס שהעליתי אותו גם בפני פורומים.

לימור אבר'גיל: כדי להבטיח שאותו אסיר משוחרר שאני מלווה יקבל את האופציה התעסוקתית הזאת אני לא יכולה להגיד שאני מהרשות לשיקום האסיר.

לימור אבר'גיל: ראשית אני פוגעת בצנעת הפרט שלו, הוא לא רוצה ללכת עם התווית הזאת, יש לו זכות לגיטימית שאני לא אגיד מאיפה אני.

לימור אבר'גיל: דבר נוסף, רוב ההשמות שהיו לי בחמישה חודשים הם היו כשלא אמרתי שאני מהרשות לשיקום האסיר.

לימור אבר'גיל: המקום היחידי שבו כן אמרתי שאני מהרשות לשיקום האסיר, כאן אני טרמפיסטית על פרויקטים וזה לחבור לחברת "תות" חברה של אלון גל שהיום יוצאת למכרז כדי לעזור לרשות לשיקום האסיר עם פרויקטים כי הם קאוצ'רים של הרבה עסקים.

לימור אבר'גיל: אני מתחברת כאן לנושא הרשויות המקומיות ולדבריו של פיני קבלו, ראש עיריית קריית גת אמר לי "את פותרת לי המון בלגן" חברנו לחברת המשקם והחלטנו על פיילוט, הוא נותן להם לעבוד אצלו בצביעת מוסדות חינוך, הוא לקח חמישה חבר'ה כפיילוט.

לימור אבר'גיל: כאן יש את win win, אבל כמה כאלה יש?

לימור אבר'גיל: אין.

לימור אבר'גיל: אבל אם באמת תהייה איזה מדיניות על שיהיה מקום משוריין בכל רשות שתוכל לתת מענה, כשיהיו מקומות משוריינים גם לאנשים כאלה זה יכול לתת מענה.

לימור אבר'גיל: אני אומרת כאן להרים את הכפפה ושזה לא יתקע באיזה צוואר בקבוק שנקרא אוצר.

לימור אבר'גיל: להביא את זה באמת למשהו שייסגר הרמטי.

לימור אבר'גיל: תודה.

חיים איילון-אילוז: אני רוצה שנדבר קצת על תעסוקת נשים.

יעל שושני רום: אני רוצה לדבר על שילובן של נשים בתעסוקה שזה דבר יותר מורכב משילובם של הגברים מכל מיני סיבות ידועות, הן אמהות, רובן אמהות חד הוריות, הסטיגמה על נשים עברייניות היא יותר חזקה.

יעל שושני רום: בתל  אביב יש לנו מרכז יום תעסוקתי לנשים, מכרז "עלם" שהוקם על ידי המוסד לביטוח לאומי ונחנך על יד המוסד הביטוח הלאומי בשנת 2002 והוכח כמוצלח מאוד.

יעל שושני רום: המודל הזה קיים רק בתל אביב.

יעל שושני רום: היה אפשר לפתח מודל כזה גם בצפון וגם בדרום אבל כרגע אין תקציבים לכך.

יעל שושני רום: אני רוצה לציין בקצרה את פרויקט הדגל שלנו כדי להמחיש עד כמה גבוה אפשר להגיע עם אסירים ואסירות.

יעל שושני רום: פנינו לקרן אריסון וקיבלנו תרומה חד פעמית, חברנו לרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול שהקצתה לנו מענקים ומלגות לנשים.

יעל שושני רום: יצאנו עם פרויקט של מכינה קדם אקדמית באוניברסיטת חיפה.

יעל שושני רום: מתוך 26 נשים סיימו 20 אסירות משוחררות משוקמות.

יעל שושני רום: מתוך ה-20 חמש נכנסות באוקטובר ללימודי תואר אקדמי במכללות.

יעל שושני רום: כולן אסירות לשעבר.

דני בודובסקי: בהמשך לדיון הקודם שהיה.

דני בודובסקי: הנתון שנמסר ששיעור הרצדביזם בקרב אלה שהם עם עבר של סמים או אלכוהול הוא גבוה ביותר – 75%.

דני בודובסקי: הוא גבוה משמעותית משיעור הרצדביזם של כלל האסירים.

דני בודובסקי: נתון שני – 50% מהמשוחררים הם נגמלים לשעבר שמטופלים על ידי הרשות לשיקום האסיר.

דני בודובסקי: היה פה דגש שהתנאי לקבלתם הוא חצי שנה של ניקיון טוטאלי.

דני בודובסקי: כאן השאלה האם מקבלים מקבלי מתדון, כאלה שהיו מטופלים בשירות בתי הסוהר באמצעות מתדון ומיוצבים עם מתדון?

מנחם לקסר: יש בעיה עם זה.

מנחם לקסר: זה מהניסיון שלנו ולא סטיגמה.

דני בודובסקי: אני רק רוצה להעיר שזו אוכלוסייה שאנחנו מקבלים אותה ישירות ולנו אין שום מערך שיקומי עבורם חוץ מאשר באתר אחד בבאר שבע שעובד מצוין אבל אפס קצהו של מה שנדרש.

דני בודובסקי: הקריאה שצריכה לצאת מכאן היא אם אפשר למצוא מענה גם לאוכלוסייה הזאת, ברור שהיא אוכלוסייה שנזקקת לשירות.

דני בודובסקי: הערה שלישית, במכרז החדש של משרד הבריאות של מרכזי מתדון, במרכזים לטיפול תרופתי ממושך, יועסקו מכורים לשעבר שהם מיוצבים או על ניקיון טוטאלי או על טיפול תרופתי ממושך שישמשו כמדריכי גמילה בתוך המרכזים לטיפול תרופתי ממושך.

דני בודובסקי: זה אומנם מענה חלקי ביותר.

דני בודובסקי: ברור שלכל אחד כזה יש עבר בבית הכלא.

דני בודובסקי: הערה אחרונה שקשורה לנושא והיא משלבת.

דני בודובסקי: הזכיר היושב ראש דיון שהיה בשבוע שעבר על חוק עתידי שנמצא בגיבוש לשיקום נפגעי סמים ואלכוהול.

דני בודובסקי: רובם עם עבר של בתי כלא.

דני בודובסקי: לדעתי יהיה חשוב להעביר אותה גם לנוכחים לצורך התייחסויות כי בהצעה מדובר על סל מאוד מאוד רחב עתיר תקציב, לכן אולי הסיכוי שלה להתקבל יהיה קלוש, אבל כן לפחות לעלות לסדר היום את הנושא ואת הצורך.

דני בודובסקי: הערה מקצועית, החשיבות של שיקום תעסוקתי במיוחד עם האוכלוסייה של אסירים משוחררים היא דבר שאני קורא לה ח.ל – זה משהו שחייב להצליח.

דני בודובסקי: חייב להצליח במובן שאותו אסיר שחווה כל הרבה כישלונות בחייו לא יחווה עוד פעם כישלון.

דני בודובסקי: הסיפור של האבחון וההתאמה כדי למצוא גם את הקורס ואת מדרג ההצלחה שאלי בנטאטה תיאר כל כך יפה, וגם את אותו מעסיק ומסגרת כי היא כל כך קרדינאלית ואולי חוליה חלשה מבחינת האפשרויות שקיימות היום בידי הרשות.

חיים אמסלם: אני מבקש לעלות כאן עוד שתי נקודות.

חיים אמסלם: האחת – אני מצטרף לדבריו של פיני קבלו וללימור אברג'יל, לדעתי צריך כאן חקיקה.

חיים אמסלם: לחייב שחצי אחוז מהאנשים שעובדים במשרדים הממשלתיים, ברשויות המקומיות שמעסיקים מעל 500 איש יהיו אנשים כאל, שיהיו מחויבים להעסיק חצי אחוז או שליש אחוז של אנשים שהם עם בעיות מהסוג שלנו שצריכים שיקום.

חיים אמסלם: אפליה מתקנת.

חיים אמסלם: זה קיים בכמה ארצות בעולם ואפשר לאמץ את זה.

חיים אמסלם: זה מאוד חשוב.

חיים אמסלם: נקודה שנייה, בארצות הברית מתכננים היום את בתי הכלא לעוד 15 שנה, איך הם מחליטים איפה לבנות ובאיזו מדינה?

חיים אמסלם: – לא לפי מספר האוכלוסין או גודל המדינה, הם מתכננים את בתי הכליאה לפי מספר הילדים בגיל 12 שלא יודעים לקרוא ולכתוב.

חיים אמסלם: זאת אומרת שהנושא הזה של אנשים שמתקשים בלמידה, הם לא אנאלפביתים כי אין היום אנאלפביתים כי הם לא הולכים ללמוד.

חיים אמסלם: ערכנו מחקר בארץ ומצאנו ש- 50% מהמכורים שחקרנו בקבוצה של 100 היו עם לקויי למידה.

חיים אמסלם: מחקר שערכנו בשירות בתי הסוהר.

חיים אמסלם: אני אומר שצריך לנצל את השהות בשירות בתי הסוהר, יש לנו כאן אנשים שאפשר לעשות להם אבחון טוב ולעשות השלמה.

חיים אמסלם: לאבחן במה הם מסוגלים לעבוד כי בגלל הלקוי הוא לא מסוגל לעבוד בכל דבר.

חיים אמסלם: אף אחד לא אבחן אותו בימי חייו, הוא בן 38 ואף אחד לא אבחן אותו.

חיים אמסלם: זו לא עלות גבוהה להתחיל בנושא אבחון והשלמות בתוך כותלי בתי הסוהר.

חיים אמסלם: , יש לנו אוכלוסייה כלואה, להשלים שם בפנים ולא להתחיל לחפש הכשרות מקצועיות שלא מתאימות לו בחוץ אלא לעשות דברים בסיסיים שם.

חיים אמסלם: בשילוב מקומות עבודה מאורגנים בחוק זה יכול להצליח.

חיים אמסלם: אבל אני לא יודע אם זה יהיה בתקופתנו.

סימה חבר: אני נציגת האגף להבטחת הכנסה במוסד לביטוח לאומי.

סימה חבר: לצערי אין כאן נציג של הקרן למפעלים מיוחדים שהם מסייעים במימון ואני ממליצה להמשיך ולפנות אליהם.

אבי דיאמנט: פנינו אליהם, הרבה מאוד נעזרנו בהם והרבה מאוד פרויקטים שלנו הם בזכות הקרן למפעלים מיוחדים.

סימה חבר: גם אנחנו בהבטחת הכנסה שותפים כי אנחנו מכירים בתקופת השיקום כפטור מובחן תעסוקה.

סימה חבר: חשוב לציין שיש לנו הרבה פרויקטים משותפים ואני מזמינה אתכם להמשיך לעבוד איתנו.

אריה אלדד: אני מבקש לסיום לומר דבר נוסף.

אריה אלדד: דיברו כאן כולם על האסיר המשוחרר, על התעסוקה אבל אף אחד לא דיבר על המשפחה והילדים של האסיר המשוחרר.

אריה אלדד: כשילד גדל לאבא שלא עובד ולא עושה שום דבר עם עצמו וממשיך בדרך - - -

אבי דיאמנט: שליש מהאסירים נשואים עם ילדים.

אריה אלדד: ילד שגדל בבית שהאבא לא עובד ולא משתכר והוא עבריין, אותו הילד ילך בדרכו של האבא.

אריה אלדד: כל היום מה מנסים לחסוך בתהליך השיקום של האסיר, אבל ישלמו פי עשר בעוד עשר שנים כשהילדים האלה יגדלו.

מוחמד ברכה: אני מודה לכולם.

מוחמד ברכה: היה דיון מעניין ומרתק וגם כואב.

מוחמד ברכה: שוב בולטת בפנינו העובדה שהנושא שאנחנו דנים בו לצד נושאים רבים שעולים על סדר יומה של הוועדה למאבק בנגע סמים פזורים בכמה כתובות ולפעמים המשימה המרכזית היא לחבר בין הכתובות.

מוחמד ברכה: כלומר זה לא נמצא תחת גג אחת ושאתה יודע שמ- א' עד ת' או לפחות רוב האותיות שם.

מוחמד ברכה: כאן זה מחייב שילוב ידיים וגם שילוב מערכות.

מוחמד ברכה: הדברים שנאמרו במהלך הישיבה וגם סוכמו במהלך הישיבה, בכל הקשור לרשות לשיקום האסיר ולמשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה או התעשיינים נראה את זה כחלק מהסיכום.

מוחמד ברכה: אני רוצה להדגיש שיש מקום לקדם את שיתוף הפעולה בין הגורמים השונים הממונים על השיקום התעסוקתי באמצעות העבודה וההכשרה המקצועית.

מוחמד ברכה: מן הראוי שגם שירות בתי הסוהר וגם הרשות לשיקום האסיר ושירות התעסוקה, האגף לשירות התעסוקה במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ירחיבו את שיתוף הפעולה הזה ביניהם וימסדו אותו כדי לבחון את הצרכים ואת השירותים.

מוחמד ברכה: ברמה הקונקרטית אנחנו נעקוב אחרי שני הדברים האלה ואם יהיה צורך אף נקיים ישיבה מיוחדת.

מוחמד ברכה: העניין הנוסף זו הדעה הקדומה כלפי האסירים המשוחררים בגלל העבירות השונות.

מוחמד ברכה: אני מוכרח לומר שבוועדה למאבק בנגע הסמים אנחנו מתעניינים בסמים וזה לא אומר שאנחנו לא מתעניינים באחרים.

מוחמד ברכה: הדעה הקדומה לא מחייבת חיפוש טיפול פסיכולוגי לאנשים איך החברה תקבל אותם.

מוחמד ברכה: צריך לעשות את זה באמצעים אחרים.

מוחמד ברכה: אחד האמצעים עליהם דובר הם תמריצים למעסיק, למועסק ונאמרו על כך דברים.

מוחמד ברכה: לדעתי התמריץ העיקרי לאסירים המשוחררים הוא להפוך אותם לאנשים שנדרשים, אנשים בעלי מיומנות, אנשים שבאופן ענייני יש להם מה להציע.

מוחמד ברכה: לכן ההכשרה המקצועית במקצועות נדרשים, יש הגדרה בחוק או בתכנית הכללית 2009-2010 לגבי המקצועות הנדרשים, אבל לפחות ההכשרה מקצועית במקצועות הנדרשים.

מוחמד ברכה: יש חוסר בעובדים מיומנים ובעלי מקצוע, הכשרה מקצועית עשויה לתת מענה לבעיה הזאת.

מוחמד ברכה: זה התפקיד העיקרי איך להוביל את האנשים, לסייע להם ולקחת אותם בידיים ולראות איך הם הופכים להיות נדרשים.

מוחמד ברכה: לא שמישהו יעשה איתם חסד אלא שהם יוכלו למלא את החוסר בתחום החברתי כלכלי וגם בתחום חייהם.

מוחמד ברכה: אנחנו לא נאמר את מה שרגילים לומר שבסופו של דבר לשקם אסיר ולהעלות אותו לדרך החיים הנורמטיביים גם כלפי משפחתו והחברה וגם מבחינה תקציבית זה משתלם לכולם.

מוחמד ברכה: אנחנו עוד ניפגש.