ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 336, 2010-07-21 09:30

חיים כץ: בוקר טוב לכולם.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות למקומות ציבוריים קיימים), התשס"ז-2007.

חיים כץ: אנחנו מביאים כאן לסיכום עבודה שנמשכה שנה עליה ניצח חבר הכנסת אילן גילאון ועשה זאת בעבודת קודש ובעבודה קשה.

חיים כץ: תוך ירידה לפרטים ותוך תשומת לב הוביל את התקנות האלה עד לשלב הזה.

חיים כץ: אני מבקש ממך לנהל את הישיבה.

חיים כץ: עבדת כל כך קשה ואתה ראוי לנהל את הישיבה.

חיים כץ: הרווחת את זה ביושר.

אילן גילאון: אני אומר לך מה התגלה לי.

אילן גילאון: כל הזמן הערצתי את הגאונות שלך ואת זה שאתה כל פעם אומר את התאריך  העברי, אותו אתה יודע בעל פה, אבל בסוף אמרו לי שאתה קורא את זה מהדף.

חיים כץ: נכון.

אילן גילאון: נשארה מהמורה אחת מאז הישיבה הקודמת, אותה היינו אמורים לסגור.

אילן גילאון: כדי ליישב את ההדורים הזמנו לכאן באופן רשמי גם את שר הפנים וגם את המנכ"ל.

אילן גילאון: נכון להיום אני עוד לא יודע ולא יכול לדעת מה עמדת משרד הפנים למעט מה שאתה אמרת לי ואני שומע כל מיני רחשים חדשים.

אילן גילאון: הייתי רוצה לשמוע מנציג משרד הפנים את עמדת משרד הפנים בנושא הרשויות האיתנות והרשויות הלא איתנות.

אילן גילאון: אנחנו לא הסכמנו לפצל בין השניים משום שזה נוגע לליבת התפיסה של הנגישות.

אילן גילאון: כלומר, כל אדם הגיוני היה מעריך שקודם כל צריך להנגיש במקומות הקשים ביותר משום ששם רמת המוביליות היא הנמוכה ביותר, אבל הנה בא משרד הפנים ואומר שנשחרר את הרשויות הלא איתנות, וזה גם לאחר שאנחנו כאן הלכנו לקראת ונתנו עוד שלוש שנים לרשויות כי השתכנענו שזה עומד להיות נטל קשה ואנחנו מוכנים להתפשר.

אילן גילאון: אני לא יודע כרגע מה עמדת משרד הפנים והייתי רוצה לשמוע אותה, לפני שאנחנו מתחילים בהקראה ומסיימים את הנושא.

אילן גילאון: מי נמצא כאן ממשרד הפנים?

וילמה מאור: מר פילצר אמור להגיע כפי שמסרו לנו, אבל אני לא רואה אותו כאן.

אחיה קמארה: נמסר לי על ידי מנכ"ל משרד המשפטים שהוא שוחח הבוקר עם השר ועם מנכ"ל משרד הפנים והם הסירו את ההסתייגויות שלהם.

אחיה קמארה: כמוך גם אני שומע עכשיו שמועות אחרות, אבל זה מה שנאמר לי במפורש על ידי מנכ"ל משרד המשפטים, שהם הסירו את ההסתייגות שלהם.

חיים כץ: זה לא מוסמך.

חיים כץ: צריך לבוא נציג מוסמך לכאן.

פיני קבלו: השבוע הייתה ישיבה ארוכה עם שר האוצר וגם הנושא הזה עלה במלוא חריפותו כי אנחנו יודעים שהנושא הזה בסופו של דבר  נופל לפתחם של ראשי הרשויות שגם צפויים לתביעות.

פיני קבלו: אני רוצה להבהיר שהתקציב היחיד שיש לפחות לרשויות בפריפריה הוא תקציב פיתוח והתקציב הזה בשנים האחרונות ירד בצורה משמעותית והוא לא מאפשר לראש רשות – מלבד תב"רים קבועים שיש לו, ואנחנו יודעים איך הדברים מתנהלים כי יש לו חינוך, רווחה – לפעול.

פיני קבלו: אנחנו מנהלים משא ומתן עם שר האוצר בקשר לתקציב הפיתוח, המקור הכספי אתו יכולים להיכנס לנושא הזה, הוא רק מתקציב הפיתוח ותקציב פיתוח גם מאפשר לנו, אם אנחנו מתקשרים עם משרדי ממשלה אחרים – תחבורה או כל גוף אחר – זה נותן לנו את הכסף למצ'ינג על מנת לבצע פעולות שנדרשות בנגישות.

פיני קבלו: צפיתי את העניין של הנגישות לפני הרבה זמן ואנחנו גם ביקשנו מחברת משק כלכלה שלנו ביחד עם הנציב הקודם, אתו נפגשנו, איזשהו סקר מקיף לכל הרשויות כדי שנדע פחות או יותר מה היקף הבעיה בכל ישוב וישוב, על מנת לשבת וללמוד אותה, אבל לצערי עד לרגע זה אין את הסקר הזה כדי שנוכל להציג אותו וגם לדעת מה מידת התקציב הנדרש בכל ישוב וישוב.

פיני קבלו: אין לי תשובות ואין לי בשורות לנושא הזה.

פיני קבלו: כרגע נכנס נציג משרד הפנים ואני חושב שהוא באמת צריך לתת לנו את הפתרונות לזה.

פיני קבלו: שמעתם שהמגזר הערבי היום שובת לחלוטין ובשבוע הבא יעלה לירושלים.

פיני קבלו: מצב המענקים לא משתפר ובעיקר תקציב פיתוח אין.

חיים כץ: מה עם הגבייה?

חיים כץ: הגבייה משתפרת?

פיני קבלו: הגבייה משתפרת, כן.

פיני קבלו: בחלק מהמקומות היא משתפרת.

פיני קבלו: כמובן שהקשיים במגזר הערבי הם שונים וצריך לעשות הבחנה, אבל בישובים האחרים, סוציו אקונומי 3, 4 ו-5, יש פיקוח צמוד של משרד הפנים, יש תוכניות הבראה שמחייבות העמקת גבייה, ואני חושב שבדברים האלה אנחנו עולים על דרך המלך.

פיני קבלו: כמובן שבמגזר בעיות התעסוקה הן קשות, העוני שם קשה ויש עוד הסברים נוספים שלא אמנה אותם אבל הם מקשים עליהם אפילו להפעיל שירותי רווחה תקינים.

פיני קבלו: אני כמחזיק תיק הרווחה בשלטון המקומי רואה את הפער שהולך וגדל בין הרשויות 1 ל-6, ושם אנחנו מוצאים שאפילו שימוש שהמדינה מקצה להם למתן שירותי רווחה לאותם נכים וילדים שנמצאים במצוקה או הוצאת ילדים, לא עושים שימוש כי אין להם את ה-25 אחוזים מצ'ינג שצריכים להינתן לאותה פעולה.

פיני קבלו: לכן זה גלגל שמתגלגל וצריך לתת לו את הפתרון.

אילן גילאון: לנו אין שום טענות לגבי השלטון המקומי אלא להפך.

אילן גילאון: אנחנו רוצים לעבוד יחד אתו.

אילן גילאון: כמו שיש מענק איזון בכלל שצריך להיות ובמאבק הכולל אנחנו אתך, גם בנושא הזה של הנגישות שהולך להיות שפה חדשה, ראוי להתחיל דווקא מהמקומות האלה.

אילן גילאון: שלא יימצא חס וחלילה מצב שאדם מוגבל בפריפריה או בעיר פיתוח ייפגע פעמיים.

אילן גילאון: הצפי של השולחן הזה היה שמשרד הפנים ביד אחת אתנו יבוא מול האוצר.

פיני קבלו: אני מקווה שמשרד הפנים לגבי תקציב פיתוח ייאבק ביחד אתנו להגדלתו כך שאחוז מסוים ממנו יוקצה ויהיה צבוע לנושא הנגישות ולא יעשו בו שימוש לכיכרות ולדברים אחרים.

אילן גילאון: בהחלט.

אילן גילאון: בינתיים הגיע נציג משרד הפנים.

אילן גילאון: הזמנו אתכם היום כדי לדעת באופן סופי את עמדת משרד הפנים לגבי התקנות שלנו והתחולה שלהן.

רני פינצי: משרד הפנים באופן עקרוני תומך בחוק.

רני פינצי: הבעיה היא שהחוק מטיל את כל האחריות ואת כל המימון על הרשויות המקומיות.

רני פינצי: כל ניסיוננו לקבל ממשרד האוצר סיוע לרשויות המקומיות שאינן יכולות לממן את יישום החוק, לא צלחו.

רני פינצי: אפילו לקבל תקציב כדי לבדוק כמה זה עולה בכל רשות, לא הצלחנו.

רני פינצי: מה שהשרים עשו – גם השר שטרית וגם השר אלי ישי – הם החילו את חובת הנגישות על כל אותן רשויות שיכולות לממן את זה כלכלית.

רני פינצי: יש רשימה של רשויות איתנות שנבחנות על פי מדדים כלכליים וכל רשות שהיא מתאזנת במסגרת תקציבה – היא לא צריכה להיות אפילו נטולת מענק, גם אם היא מקבלת מענקים מהמדינה אבל היא מצליחה לשמור על תקציב מאוזן לממן את פעולותיה – החיל עליה השר חובה לקיים את הנגישות.

רני פינצי: הבעיה היא באותן רשויות חלשות שלא מסוגלות היום לשלם.

רני פינצי: אני לא רוצה לנקוב בשמות הרשויות אבל יש לנו היום רשויות שמלינות שכר, יש רשויות שלא מצליחות לשלם את תשלומי המים והמים אצלן מנותקים ועוד בעיות אחרות.

רני פינצי: להטיל עליהן עוד חובה מימונית כבדה, נראה לנו שזה יבזה את החוק כי אף אחד לא יקיים אותו.

רני פינצי: זה בעצם יגרום לזילות החוק.

רני פינצי: אנחנו בעד שהחוק יקוים במקומות שאפשר לקיים אותו.

רני פינצי: משרד הפנים, כמו שהציע יושב ראש הוועדה בישיבה הקודמת, מוכן לבוא ולהרים את נס המרד ביחד עם הוועדה מול האוצר כדי להשיג לזה תוספת תקציב.

רני פינצי: מעבר לכך, בסיכום שסיכמתי עם יהודה מירון בשבוע שעבר, גם תקציבי הפיתוח הקטנים שנותן משרד הפנים – משרד הפנים מקצה לרשויות כ-150 מיליון שקלים בשנה לתקציבי פיתוח כוללים – התקציב הזה משמש לכמה וכמה דברים.

רני פינצי: הוא משמש להחלפת נורות, הוא משמש לקניית פחי אשפה, הוא משמש לתחזוקת רחובות וגם לשיפוצים בתוך מבנה המועצה, חלק ממנו.

רני פינצי: סיכמתי עם יהודה שנוציא הנחיה – ואין בעיה להוציא אותה – שבכל אותם מקומות שאנחנו מקציבים תב"רים, מקציבים תקציבים לשיפוץ מבני מועצה, נחייב לעשות באותו חלק של השיפוץ גם את חובת ההנגשה  כי זה כסף שאנחנו יודעים לתת.

רני פינצי: מעבר לכך, צריך תוספת משאבים.

אילן גילאון: מה שאתה אומר כמעט מבטיח שזה לא יהיה לעולם.

רני פינצי: אלא אם תהיה תוספת תקציב.

אילן גילאון: אתה ער לכך שהארכנו את תוקף התקנות עד 2021?

רני פינצי: נכון.

אילן גילאון: זאת אומרת, משרד הפנים לא מתכוון לנהל מול האוצר מאבק בנושא הזה?

רני פינצי: נהפוך הוא.

רני פינצי: אני חושב שאמרתי עכשיו במפורש.

אילן גילאון: אבל בפברואר שמענו בדיוק את אותה טענה שאתה טוען עכשיו.

אילן גילאון: כמה זמן עבר מאז?

רני פינצי: אני אפנה את תשומת לב הוועדה לכך שמשרד הפנים ביקש להגדיל את תקציבי הפיתוח של משרד הפנים מ-200 מיליון שקלים למעל 500 מיליון שקלים.

רני פינצי: מרכז השלטון המקומי, עד כמה שאני יודע, הולך לצאת להפגנה או לעשות רעש בימים הקרובים בדיוק על אותו רקע כי הייתה הבטחה של שר האוצר להגדיל את תקציבי הפיתוח.

אילן גילאון: תן לנו להבין אותך.

אילן גילאון: אתה תומך בתקנות שלנו או לא?

רני פינצי: אני תומך בתקנות.

אילן גילאון: לא אתה, המשרד שלך.

רני פינצי: המשרד תומך בתקנות והוא מחיל אותן כרגע היכן שאפשר ליישם אותן.

אילן גילאון: אז הוא לא תומך.

רני פינצי: נהפוך הוא.

אילן גילאון: זאת אומרת, במילה אחת – כן, בשתי מלים – לא תומך.

רני פינצי: לא. נהפוך הוא.

רני פינצי: אנחנו מחילים את זה באותם מקומות שאפשר לעשות את זה אמיתית.

אילן גילאון: אנחנו לא מוכנים להפריד בנושא הנגישות בין הרשויות האיתנות לאלה שהן לא איתנות.

אילן גילאון: מבחינתנו אנחנו עוסקים באנשים מוגבלים ולא ברשויות מקומיות ואני רוצה שתבין את זה היטב היטב.

רני פינצי: זה ברור לחלוטין.

רני פינצי: מעבר לכך, אני מפנה את תשומת לב הוועדה שמספר הרשויות האיתנות בשנים האחרונות הולך ועולה.

רני פינצי: מספר הרשויות שמצטרפות לאותו מעגל שמסתדרות  ומשרד הפנים מסייע להן לסיים את מצוקותיהן הכספיות, עולה.

אילן גילאון: אנחנו שמענו כאן לא פעם אחת, ויותר מאשר ברמיזה, שהשר לא יחתום על התקנות אם אנחנו לא נסכים לעניין של ההפרדה הזאת.

אילן גילאון: ובכן, אנחנו לא מסכימים לעניין של ההפרדה הזאת ואני רוצה להיות בטוח ולדעת שהשר הולך לחתום על התקנות כי אחרת לא עשינו שום דבר.

אילן גילאון: אם השר לא רוצה לחתום על התקנות, לפחות שיבוא ויסביר למה.

רני פינצי: דומני שהשר אמר שהוא מחיל את התקנות על כל אותן רשויות שיכולות לעשות את זה מבחינה כלכלית.

אחיה קמארה: מר פינצי, לפני שהגעת לכאן אני אמרתי שמנכ"ל משרד המשפטים דיבר הבוקר עם שר הפנים ועם מנכ"ל משרד הפנים והם הביעו בפניו בפירוש את הסרת ההסתייגויות שלהם מהתקנות האלה.

אחיה קמארה: אני מקווה שאתה מעודכן בעמדה הזאת כפי שמשרד המשפטים הבין אותה.

רני פינצי: אני מגיע לכאן אחרי שדאגתי לוודא את עמדתי עם השר.

רני פינצי: קיבלתי את עמדת השר ואני מביע אותה כאן.

אילן גילאון: הנגישות אומרת שאנחנו מדברים כאן בשפה מאוד פשוטה, עד כדי כך שאפילו חברי כנסת יוכלו להבין מה אתם אומרים.

אילן גילאון: אני מאוד לא אוהב את הדברים שפותחים ברמת העיקרון – גם אומרים הצעירים – ואומרים שפותחים, אבל.

אילן גילאון: אנחנו מדברים כאן באופן מאוד נחרץ בעניין הזה שלא תהיה שום הפרדה, לא יהיה שום הבדל בין איתנות ללא איתנות.

אילן גילאון: לו היינו צריכים לעשות הפרדה כזאת, היינו מתחילים בלא איתנות והולכים אל האיתנות כי זאת האמונה של הוועדה וזה העיקרון של חוק שוויון.

אילן גילאון: אם השר לא רוצה לאשר את הדברים הללו, הוא מוכן להפקיר את הלא איתנות, שיבוא ויסביר גם למה, כי מי שנדפק פעם, נדפק תמיד.

רני פינצי: אני לא חושב שזה מה שהשר אמר.

רני פינצי: מה שאומר משרד הפנים ושר הפנים זה שללא תוספת ---

אילן גילאון: אנחנו לא בעד לשים מכשול בפני עיוור, אפילו שהוא שר הפנים .

אילן גילאון: הוא כנראה לא מודע למשמעות האמיתית של הדברים ומה זה אומר לגבי שר הפנים שהוא גם שר כל כך חברתי, לפחות בעיני עצמו.

אילן גילאון: בכל מקרה אנחנו נאשר את התקנות אבל רצינו לדעת ששר הפנים מתכוון לחתום על כך וזאת השאלה שלנו.

חיים כץ: יש לו אפשרות למשוך את זה לפני האישור.

שמואל חיימוביץ: למשוך יכול שר המשפטים.

אילן גילאון: רק שר המשפטים יכול למשוך.

רני פינצי: אני לא חושב ששר הפנים רוצה למשוך את התקנות.

רני פינצי: שר הפנים רוצה ליישם את התקנות.

רני פינצי: ללא תוספת תקציב, חלק מהרשויות המקומיות, לא מסוגלות לעשות את זה.

רני פינצי: אפשר לחתום על תקנות ולהחליט שלא התכוונו, אנחנו לא רוצים באמת שזה יתקיים, אבל אני לא חושב שזאת לא עמדת הוועדה ובוודאי שזאת לא עמדת משרד הפנים.

רני פינצי: אנחנו בעד לקיים את התקנות האלה ובכל אותן רשויות שיכולות לקיים אותן ללא תוספת תקציב מתקציבן השוטף, שר הפנים יחתום על התקנות.

רני פינצי: לגבי הרשויות האחרות, ללא תוספת תקציב, הוא לא יכול לעשות את זה.

חיים כץ: מנכ"ל משרד המשפטים מבקש שנעשה הפסקה ושלשכת שר הפנים תיצור אתו קשר.

אילן גילאון: לא, לא צריך לעשות הפסקה.

אילן גילאון: אנחנו נדבר על רוח החוק.

אילן גילאון: תמסור למשרד שלך שאנחנו בכל מקרה ממלאים את תפקידנו.

אילן גילאון: אני יכול לומר הרבה מאוד דברים לגבי תמיכת משרד הפנים בכלל ברשויות המקומיות ובעיקר ברשויות המקומיות הלא איתנות.

אילן גילאון: יש לי הרבה מה לומר ואני גם יכול להשוות את זה למקומות שהשר לפחות יוצא גיבור גדול.

אילן גילאון: הוא תמיד גיבור גדול על כל מיני כאלה, עיירות שהן לא איתנות והוא פחות גיבור כלפי אשכנזים ליטאים, אבל אני לא רוצה להידרש לעניין הזה כי זה לא ממין העניין.

אילן גילאון: אנחנו נתקין את התקנות.

אילן גילאון: אנחנו יוצאים לדרך ושר הפנים יחליט מה שהוא ירצה להחליט אבל הוא יצטרך להסביר את הדברים.

אילן גילאון: יותר מפעם אחת שמעתי איום שאם לא, אז לא, ואנחנו לא מוכנים להתניה הזאת.

אייל לב ארי: אני רוצה להבין את עמדת משרד הפנים.

אייל לב ארי: המשמעות כרגע היא שהרשימה הזאת היא רשימה סגורה.

רני פינצי: לא. מי אמר דבר כזה?

אייל לב ארי: כך זה משתמע.

רני פינצי: זה לא נאמר אף לא לרגע, שזאת רשימה סגורה.

רני פינצי: אני ראיתי מכתב כזה של מר אחיה קמארה לשר.

רני פינצי: כנראה מי שהביע כאן את עמדת משרד הפנים לא הביע את עצמו כהלכה או שלא הובן כהלכה.

רני פינצי: הרשימה היא רשימה פתוחה.

רני פינצי: עובדה היא שבמהלך שלוש השנים האחרונות הרשימה רק הולכת וגדלה.

רני פינצי: אמרתי לפני עשר דקות שככל שרשויות תגענה לאיזון תקציבי, והן מגיעות ומספר הרשויות האלה הולך ועולה, או לחילופין נקבל תוספת תקציב עבור הרשויות האלה, יהיה מקור מימון לממן את הנגישות ברשויות האלה, יתווספו עוד ועוד רשויות לעניין הזה.

רני פינצי: הרשימה ודאי שהיא לא סגורה.

אילן גילאון: יש אופציות.

אילן גילאון: באופן פרטני, מול הנציבות, כל רשות יכולה לקבל איזה שהן הנחות או בהדרגה, אבל זה מול הנציבות.

אילן גילאון: אתם אפילו לא מציעים הצעה קונקרטית ואני לא אומר שהיינו מקבלים אותה.

רני פינצי: אין מניעה.

רני פינצי: אף רשות לא נמנע ממנה ליישם את החוק.

רני פינצי: לא נמנע משום רשות ליישם את החוק, אם היא רוצה לעשות את זה.

שמואל חיימוביץ: אם לא תשפה אותן, הן לא יוכלו לבצע אותו.

רני פינצי: מאיפה אני אשפה אותן?

רני פינצי: זה בדיוק העניין.

שלומי דרורי: לא יתכן שמי שגר בפריפריה והשכר שלו הוא נמוך, הוא נדפק שלוש פעמיים.

שלומי דרורי: אין לו עבודה כמו שצריך ואם הוא נכה, הוא יסבול שלוש פעמים.

שלומי דרורי: זה לא יתכן.

שלומי דרורי: אין מצב כזה.

שלומי דרורי: תמצאו את הכסף לכך.

אילן גילאון: אני אתן ליואב להתבטא ולאחר מכן נעבור לרוח התקנות.

אילן גילאון: אלה תקנות רבות ולכן נדבר על רוחן.

יואב קריים: לפני שאני מתבטא, אני רוצה להבין בצורה קצרה של כן או לא.

יואב קריים: השר יחתום על התקנות או לא יחתום עליהן?

יואב קריים: כן או לא?

רני פינצי: הוא יחתום.

חיים כץ: אל תענה לו.

רני פינצי: למה לא לענות לו?

חיים כץ: כי אתה לא צריך לענות לו.

חיים כץ: הוא מדבר לוועדה.

אילן גילאון: יהודה, אני מבקש ממך להציג את רוח התקנות.

יהודה מירון: בוקר טוב.

יהודה מירון: טיוטת התקנות שאתם הולכים לאשר אותה כעת, מדברת על בניינים קיימים בישראל, בהם למעשה היתרי הבנייה להקמתם התקבלו עד 2009.

יהודה מירון: אלה בניינים בהם ניתנים שירותים ציבוריים מכל סוג ומין, בסקטור הפרטי ובסקטור הממשלתי-מוניציפאלי.

יהודה מירון: התקנות האלה מכתיבות הליך בו מי שאחראי לבניינים האלה צריך לבדוק אותם בפרק זמן מסוים.

יהודה מירון: בעקבות הבדיקה – שגם היא מוכתבת בתקנות כי למנוע אי בהירויות ושאלות מיותרות – אם הכל בסדר, הוא מסמן וי ומתקדם קדימה.

יהודה מירון: אם יש תקלה או הבדיקה העלתה חסרים כאלה ואחרים, הוא נדרש להיכנס לשלב של ביצוע שגם אותו התקנות מכתיבות לפי לוחות זמנים.

יהודה מירון: זה עיקר התקנות.

יהודה מירון: יש כאן עוד שלב מקביל, שתוך כדי בדיקה, אם גיליתי כמי שחייב בנגישות שיש תקלה ובעקבות זה אני צריך להסדיר דברים מסוימים ולמשל אני נדרש להתקין מעלית ומתברר שבאותו בניין ישן אין מקום, יש אפשרות גם שאותו אדם יטען לפטור מסיבות הנדסיות בנושא הזה או למשל במתחם של שימור, שם הוא יכול לנסות לטעון שאותה התאמת נגישות יכולה לגרום לפגיעה באופיו המיוחד של אותו בניין.

יהודה מירון: גם נושא זה מוסדר בתקנות.

יהודה מירון: יש כאן הבחנה, לפי מה שקובע החוק, בין לוחות הזמנים, החלה הדרגתית בין מה שנקרא הסקטור הפרטי לבין הסקטור הציבורי.

יהודה מירון: בעניין הזה כבר עשינו התאמה לאותה הצעת חוק שאילן והוועדה מעלים היום או מחר לקריאה שנייה ושלישית.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: אנחנו נאשר את התקנות שנדונו.

יהודה מירון: שתי נקודות בהמשך לישיבה שהתקיימה ביום ראשון כאשר הראשונה היא בעקבות הערת משרד המשפטים.

יהודה מירון: בעקבות החוק שיזם אילן, עשינו התאמות בתוך התקנות.

אייל לב ארי: תקנה 8.

יהודה מירון: תקנה 8. לפי הצעת החוק, שאני מקווה שתאושר, תהיה אפשרות לרשויות ציבוריות שאינן רשויות מקומיות להאריך את משך הזמן לשנה או שנתיים או שלוש.

יהודה מירון: כבר כאן בתקנות עשינו התאמות של לוחות זמנים שכל אחת, לפי ההארכה שתקבל, תוכל לפעול.

אילן גילאון: באישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יהודה מירון: ההארכה, ודאי.

יהודה מירון: לוחות הזמנים כבר מופיעים כאן באופן מובנה לאור הארכה שתקבל באישור הוועדה.

יהודה מירון: נקודה נוספת.

יהודה מירון: מי שחייב לפי התקנות לבצע בית שימוש נגיש ובדין הצליח לטעון לפטור מאותו בית שימוש נגיש, הוא יהיה חייב באחד מתאי השירותים שלו לגברים ונשים, לעשות לו התקנה מסוימת על ידי מאחז יד והגבהת אסלה כדי שתהיה איזושהי אפשרות לאוכלוסיות מסוימות להשתמש בזה.

אילן גילאון: אנשים שבאו היום לא מבינים על מה אתה מדבר.

אילן גילאון: זה משהו שלא הסתיים בישיבה הקודמת.

יהודה מירון: בהנחה שאותו תא שירותים הוא לפחות שמונים סנטימטר בין קירותיו, אז יהיה אפשר לבצע את ההתאמה.

אילן גילאון: רציתי לומר שלא היה שום רמז לכלום.

אילן גילאון: לא התכוונתי לרמוז כלום.

אייל לב ארי: הכוונה היא לספח בעמוד 54.

אייל לב ארי: יש לי עוד נקודה אחת שאותי מטרידה בעקבות כל הדברים שנאמרו כאן לגבי תקנה 8(ה).

אייל לב ארי: ירדתי מזה.

אילן גילאון: בסדר.

אילן גילאון: אנחנו רוצים לאשר את הנוסח.

שלומי דרורי: ברשותך, הייתי רוצה להוסיף תקנה נוספת.

אילן גילאון: לא. זה לא עובד כך.

פנינה בן דוד: אני לא הולכת להוסיף אבל אני רוצה לומר כמה מלים כבן אדם פרטי ולא כנציגת ארגון.

פנינה בן דוד: אני חושבת שמגיע שאפו גדול מאוד קודם כל לך אילן.

פנינה בן דוד: הצלחת לנווט את התקנות המאוד מורכבות ולא פשוטות האלה במים סוערים מאוד מכל הכיוונים עם הרבה הרבה סבלנות, עם הרבה אורך רוח והרבה שום שכל.

פנינה בן דוד: עוד כמה מילות טובות מגיעות כאן ליהודה שגם הוא ידע לסגור הרבה קצוות ולהגיע לכאן מוכן עם הבנות כאלה ואחרות.

פנינה בן דוד: כמובן גם תודה לאייל שעבד בשיתוף פעולה עם יהודה.

פנינה בן דוד: כל הכבוד לכם.

פנינה בן דוד: פשוט כל הכבוד.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: אותם דברים אפשר לומר על כל הצוות כאן.

אילן גילאון: בסך הכל כאן היה שולחן עגול שאנשים באו מכיוונים שונים והם ראו שזה וין-וין.

אילן גילאון: אני בטוח בתום הלב של כל מי שישב ליד השולחן הזה שהוא אכן מתכוון לטובת העניין ואיך להנגיש את מדינת ישראל.

אילן גילאון: אנחנו אדוני היושב ראש גמרנו אומר שתוך עשר שנים ננגיש את מדינת ישראל ברמה אמריקאית ואני חושב שזה אפילו לא יהיה מופרז לומר את הדברים האלה.

אילן גילאון: באמת אי אפשר להמעיט בחשיבות של השולחן המשותף הזה.

אילן גילאון: אני חושב שזה שולחן הנגישות והנגישות היא בעצם השפה שמגדירה בדיוק את מיקומו של הפרט מול האחריות הכוללת של החברה.

אילן גילאון: נדמה לי שכאן מצאנו שותפים ראויים ונכונים בדיוק ברוח ועדת העבודה והרווחה שהיא ועדה אידיאולוגית היום וזאת היא בהחלט אידיאולוגיה.

אילן גילאון: לכן דיברנו על נגישות כערך ובעינינו לא היו מעולם אנשים מוגבלים ולא מוגבלים אלא תמיד ראינו בכולם מוגבלים ונשאי מוגבלות.

אילן גילאון: נגישות טובה לדבר אחד היא נגישות טובה לדבר אחר.

אילן גילאון: דיברנו על תחום הנגישות לאו דווקא בתחום הטכני אלא בהנחלת הנגישות כעיקרון וכערך, על אנשים שהם עצמם צריכים להיות נגישים ובזה מתחיל כל העניין.

אילן גילאון: יכול להיות שיבואו לנו עוד רעיונות.

אילן גילאון: אני בטוח שזאת עבודה שלעולם איננה מסתיימת אלא זה ימשיך וימשיך.

אילן גילאון: זאת משפחה מצוינת וטובה לעשות את זה.

אילן גילאון: האמן לי, זה היה הקטע הכי כיפי שלי, כמה שהוא נשמע נורא, משעמם, עוד פעם עוסקים באיזשהו כפתור, אבל אני מודה שנתתי את עצמי והלכתי על בהונות בעיני המומחים.

אילן גילאון: דו השיח שהיה כאן בעצם נתן לנו את היכולת להחליט את ההחלטות כי באו אנשים מדיסציפלינות שונות ודווקא הדו שיח והעימות שהיה כאן, התיאום וההסכמות, אלה נתנו לנו בסופו של דבר, אני מניח, את הרזולוציה הטובה ביותר, מצד אחד להיות מידתיים והגיוניים, ומצד שני לאפשר כאן מהפכת נגישות אמיתית שאני רואה בה היום את תכלית הציונות החדשה.

אילן גילאון: הנגישות.

אילן גילאון: אם אני צריך לדבר על עוד מאה שנות ציונות, אני אומר מאה שנות ציונות נגישה.

אילן גילאון: זאת ציונות מצוינת כי הנגישות נוגעת לכולם.

אילן גילאון: זאת ציונות גם של יהודים וגם של ערבים ולכן היא נכונה, כי המדרכה לא מבדילה לא בין יהודים וערבים ולא בין דתיים לחילוניים.

אילן גילאון: לא פעם אנחנו הולכים וחיים על מחלוקות חינם.

אילן גילאון: בעצם כולנו שותפים לאותה רמה של קשיים ומוגבלויות ששמים מולנו.

אילן גילאון: העניין של להיות אדם מוגבל זה גם עניין של זמן, גם עניין של גיל, וגם מספיק שאתה עובר את הכביש לא נכון פעם אחת ופתאום אתה נזקק לזה.

אילן גילאון: לכן זה באמת שייך לכולם.

אילן גילאון: אני לא רוצה לומר תודות כי לשותפים לא מודים.

אילן גילאון: אני חושב שכאן היו שותפים ואנחנו נמשיך לעבוד.

אילן גילאון: יש לנו עוד את נגישות השירות.

אייל לב ארי: הנוסח שמונח כאן, ההצבעה עליו תהיה ללא התוספת השביעית שמופיעה בעמוד האחרון.

חיים כץ: אנחנו עוברים להצבעה.

חיים כץ: ה צ ב ע ה     התקנות אושרו פה אחד

נעמה לרנר: נמצאים כאן אנשים שעדיין מאוד מאוד מוטרדים והם הגיעו מהדרום במיוחד, מרשויות לא איתנות והם מוטרדים מאוד מהעניין הזה של הרשויות הלא איתנות שמוצאות מהתקנות האלה.

אילן גילאון: אני חושב שמשרד הפנים  קלט את המסר והוא מבין.

אילן גילאון: אני מציע לכולנו להמשיך להיות תמיד מוטרדים ומודאגים.

אילן גילאון: שנית, אני רוצה להודות לכם.

אילן גילאון: אנחנו רק בתחילתו של מהלך שבו נצטרך לרוץ מהר כדי להתקדם לאט.

אילן גילאון: היום סיימנו את הפרק של מבנה קיים שזה פרק מאוד חשוב ויש לו עלות ברמה גבוהה.

אילן גילאון: סיימנו שני פרקים ויש לנו עוד את תקנות השירות שזה הפרק אולי הגדול ביותר.

אילן גילאון: אנחנו נמשיך לעשות את זה בקיץ או בחורף, בסתיו או באביב, וככל המנגיש, הרי זה משובח.

אילן גילאון: תודה רבה.

אילן גילאון: הישיבה נעולה.