ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 272, 2010-08-15 12:30

זבולון אורלב: אנחנו פותחים את הישיבה השלישית של ועדת החינוך, התרבות והספורט, שעוסקת היום בהיערכות לפתיחת שנת הלימודים והסוגיה היום היא פערי המימון במיגון מוסדות החינוך בעוטף עזה.

זבולון אורלב: מה שמסתתר מאחורי המילים האלה, זאת פניה שקיבלתי ממש לפני ימים אחדים, מחמישה ראשי מועצות מקומיות ואזוריות בעוטף עזה מדוד בוסקילה ראש עיריית שדרות, אלון שוסטר, ראש מועצה אזורית שער הנגב שנמצא אתנו, יאיר פרג'ון, ראש מועצה אזורית חוף אשקלון שנמצא אתנו, מאיר יפרח ראש מועצה אזורית שדות נגב שלא נמצא אתנו וחיים ילין, ראש מועצה אזורית שנמצא אתנו, שעניינם פערי מימון בלתי סבירים.

זבולון אורלב: כרגיל בתרבות הישראלית יש החלטות ממשלה, שזה עניין אחד, ויש ביצוע בשטח, שזה עניין שני.

זבולון אורלב: כשהחליטו על ההתנתקות, ביצעו אותה, כשהחליטו על ההקפאה – מבצעים אותה.

זבולון אורלב: השאלה מה.

זבולון אורלב: זה סלקטיבי, מה מבצעים ומה לא מבצעים ומאחר ומדובר פה במיגון של תלמידים, והואיל ואנחנו רואים ושומעים שהמצב הביטחוני בעוטף עזה, במילים כלליות, לא שהוא הולך ומוטב, לצערנו הגדול, גם אחרי עופרת יצוקה אנחנו יודעים שבשבועות או בחודשים האחרונים, אני לא יודע אם לקרוא לזה התגברות, אבל יש המשך לפעולות ירי של הטרור החמאסי הפלסטיני, גם בגראדים כמו הגראד על אשקלון וכמו בקסאמים וכמו במרגמות וגם בניסיונות של חפירת תעלות וכדומה, ולכן כשקיבלתי את המכתב הזה חשבתי שמן הראוי, אם אנחנו עושים כבר סיום ישיבות היערכות, נטריח את עצמנו ונקיים גם דיון בסוגיה הזאת ותודה למר איתן ברושי, שהוא עוזר שר הביטחון להתיישבות, הואיל וגם עסקנו בנושא קודם שסיכמנו שאנחנו נאריך את הישיבה ונקיים דיון בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אני מציע שחיים ילין, אני מבין על-פי תיאום מוקדם, הוא יציג בשם הרשויות המקומיות את הבעיה, בבקשה, ראש המועצה האזורית אשכול.

חיים ילין: אני אשתדל לייצג את כולם.

זבולון אורלב: ככל שראש מועצה יירצה להוסיף – בוודאי יינתן לו.

חיים ילין: אז קודם כל, תודה רבה על הדיון המהיר.

חיים ילין: אני מתנצל בפני כל מי שצריך לצאת מהסדר יום ולהגיע לפה.

חיים ילין: אני רוצה דווקא להתחיל רק מהדברים החיוביים, כי אם למרות שיש החלטות ממשלה, שלא תמיד מבוצעות, פה מדובר שכמעט הכל בוצע ואנחנו באים ואומרים – צריך להשלים את זה וזאת אמירה שהיא לא באה ואומרת – לא נעשה כלום, נעשה המון.

חיים ילין: אני אומר לכם במיליארדי שקלים, והיום יש בתי-ספר שממוגנים, יש פערי תקציבים.

חיים ילין: אם נתחיל מהפעוטונים ונתחיל מהגנים, אז אנחנו נאמר שבעצם פיקוד העורף בזמנו קיבל החלטה של מיגון, של מה שאנחנו קוראים כיפות.

חיים ילין: כיפות זה בעצם בטונדה אחת גדולה שנבנתה מעל הגנים והפעוטונים, בשביל להגן על אותם ילדים מפגיעה ישירה.

זבולון אורלב: ראיתי את זה בממלכתי דתי בקיבוץ סעד.

חיים ילין: נכון.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: שבפעם הראשונה אני אומר יש פה אנטגוניזם.

חיים ילין: אנחנו מתפללים שאם כבר יש פגיעה, שהיא תהיה ישירה, על הראש.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי אם היא תיפול בצד, כמו שנפל בכמה אזורים מסוימים, ואני לא רוצה לציין אותם פה.

זבולון אורלב: אתה משודר בשידור ישיר.

חיים ילין: אז אנחנו גם צריכים קצת להיזהר במה שאנחנו אומרים.

זבולון אורלב: נכון.

חיים ילין: הרסס בעצם שוטף את הגן ואת הפעוטון.

זבולון אורלב: אין מיגון מפני הרסס, כי המיגון הוא רק עליון ולא בצדדים.

חיים ילין: הסוגיה הזאת קיימת וידועה, לפחות שלוש שנים.

חיים ילין: המלחמה על 53, 55 מיליון שקל, בין משרד ראש הממשלה למשרד הביטחון, ידוע כבר הרבה מאוד שנים, כאשר אחד אומר צריך למגן, השני אומר צריך למגן, ואף אחד לא רוצה לשלם את השיק.

חיים ילין: מה זה 55 מיליון שקל?

חיים ילין: 55 מיליון שקל זה בדיוק מה שהיה צריך כדי להשלים את כל מה שאני אמרתי נגד רסס.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: התחלפה ממשלה, הגיע מנכ"ל חדש לממשלת ישראל והוא אמר – רגע, סטופ.

חיים ילין: אולי את ה- 55 מיליון שקל אפשר לקצץ או להגיע למצב שהילדים יקבלו את מלוא הביטחון, אבל בעלות יותר נמוכה.

חיים ילין: כן ניתן, כי בשלב א' היו גם גנים ופעוטונים חדשים, על כל השקעה מעבר לתחום של 400,000 שקל לפי פיקוד העורף, עדיף לבנות גן או פעוטון חדש ולא להשקיע באותו מבנה ישן.

חיים ילין: יש היגיון בזה.

חיים ילין: אבל אין כסף למדינת ישראל ואפשר להגיע למצב אחר באותה רמת ביטחון.

חיים ילין: קיצצו שתי החלטות, מנכ"ל משרד הביטחון קיבל אין בנייה חדשה, לא הביטחון, סליחה, הממשלה, אייל גבאי, אין בינוי חדש, אבל בנוסף לזה, בסעיף להבא שהוא קיבל, זה שגם לא מתקצבים תשתיות ראש שטח לבתי-הספר החדשים, 13 במספר, שהיו צריכים להיבנות.

זבולון אורלב: מה לא מתקצבים?

חיים ילין: תשתיות ראש שטח.

קריאה: התשתיות שמובילים למתחם בית-הספר, ביוב, חשמל, וכו'.

חיים ילין: באותה נקודת זמן, היו מתוך ה- 13 בתי-ספר, שני בתי-ספר בלבד, בבנייה.

חיים ילין: זה היה היסודי של אלון, שאתה ביקרת בו, והתיכון אצלי, שכבר גמרו את בנייתם.

זבולון אורלב: איפה התיכון אצלך?

חיים ילין: נופי הבשור, שהוא גם מאחד בתי-ספר, יש שם מסמך.

זבולון אורלב: כן.

חיים ילין: קבלת ההחלטה הזאת, אני לא רואה חשבון של אלון במועצה שלו, אבל מהווה פגיעה ישירה באותה נקודה כי הוא כבר גמר את בית-הספר וגם אני.

חיים ילין: הפגיעה באשכול, אני אומר לך, כמיליון שקל.

חיים ילין: ההחלטה שבעצם זה לא שלילדים אין ביטחון כרגע, אלא שאנחנו סיימנו את      בית-הספר וקיבלו החלטות.

חיים ילין: עכשיו יש שיק פתוח, שהקבלן בטח יתבע את שתי המועצות ולנו אין מקור בשביל לשלם אותו.

חיים ילין: למה אני אומר את הדברים האלה?

חיים ילין: כי זה לא המהות, זה הבעיה שלנו כרגע, הוא כלי לסיים אותו, אבל המהות היא שבעצם יגאל צרפתי נמצא פה ואילנית נמצאים פה, אין להם את האפשרות לתקצב אותנו גם אם הם רוצים ביותר, כי למה?

חיים ילין: לעולם לא נבנו בתי-ספר ממוגנים, ברמה של דור 3, שנבנו בעוטף עזה 13 בתי-ספר, אין כאלה.

חיים ילין: מספיק סטייה, אני רוצה להסביר לכם, של 300 או 400 שקל למטר מרובע, שהמשמעות, אני אומר לכם את זה עכשיו דוגרי, זה מיליון, מיליון וחצי שקל.

חיים ילין: לא סטייה גדולה.

חיים ילין: כשאתה מדבר על 6,000, 7,000 שקל למטר, מה זה 300, 400 שקל?

חיים ילין: זה פחות מ- 5%.

חיים ילין: סטייה כזאת שיש בין תקצוב לבין קבלן או מכרז כדין, שאנחנו מבצעים אותו, מביא למצב כזה שלמשרד החינוך אין לתקצב אותנו גם אם הם רוצים.

חיים ילין: בתי-ספר בעצמם, נמצאים בגירעון של קרוב ל- 100 מיליון שקל.

חיים ילין: סך-הכל הגירעונות שנמצאים ואתם תקבלו את הנתונים, נמצאים על 150 מיליון שקל וזה בעצם מהות הדיון.

חיים ילין: 150 מיליון שקל, לאחר שנבנו במיליארדי שקלים, זה אחוז מאוד קטן שצריך לפתור את כל הבעיה.

חיים ילין: אי-אפשר כל הזמן, ואני אומר לך, כב' היושב-ראש, שכל החלטה שמקבלים, תמיד זה נופל על הרשות.

חיים ילין: כשהמשרדים לא יכולים לממן, כשהאוצר לא יכול לממן ואנשים נכבדים לא מסוגלים לייצר את אותו תקצוב, מכל מיני סיבות, אנחנו צריכים לשים את היד על הכיס.

חיים ילין: מה המשמעות של הדבר הזה?

חיים ילין: המשמעות היא שבעצם אנחנו גם צריכים לדאוג לביטחון של הילדים שלנו.

חיים ילין: מה זה לדאוג לביטחון?

חיים ילין: ממתי מועצה שמה כסף על מיגון?

חיים ילין: עוד מעט בחניות יהיה לנו טנקים במקום מכוניות, זה לא נכון.

חיים ילין: העובדות הן שכולם משתפים פעולה.

חיים ילין: יושבת פה מיכל, יחד עם דני, ממשרד ראש הממשלה, מה זה משתפים פעולה?

חיים ילין: הם איתנו לכל אורך הדרך, משרד החינוך כל הזמן איתנו.

חיים ילין: איתן ברושי ושר הביטחון – כל הזמן איתנו, כולם איתנו.

זבולון אורלב: זאת הבעיה שלכם, כנראה.

חיים ילין: זאת הבעיה, כולם איתנו.

חיים ילין: אבל אין אף מנהיג שבא ואומר – חבר'ה, מי שמשלם את השיק, ושלום ולהתראות.

חיים ילין: זאת הבעיה, כנראה.

חיים ילין: וכאן אנחנו מתמודדים במצב שבסופו של דבר ב- 1 לספטמבר נפתחת שנת הלימודים, יש רק פיילוטים על הגנים בפעוטונים.

חיים ילין: אנחנו במצב שנוצר ואני אומר לך שנכון שהיתה עופרת יצוקה, עדיין יש מלחמה על הגדר.

חיים ילין: עדיין הילדים שלנו נמצאים בסכנה.

חיים ילין: אנחנו, כראשי מועצות, לא יכולים לעטוף אותם עם הגוף שלנו, אנחנו, כל מה שאנחנו יכולים לעשות זה להילחם למען זה שממשלת ישראל תוכל לבוא ולקיים את מה שהיא צריכה לעשות – ביטחון התושבים.

חיים ילין: אני בכלל לא נכנס לסוגיות פוליטיות פה.

חיים ילין: אתה יכול להתווכח אתם, אתה יכול להסכים אתם, אתה יכול לא להסכים אתם, אבל בסוף אנחנו צריכים להילחם על הביטחון של הילדים שלנו ואני רוצה להגיד לכם שהורים ששולחים את הילדים למקום בטוח, גם הם הולכים לעבודה במקום שהוא יותר רגוע והתפקיד שלנו זה לנסות לקיים שגרת חיים.

חיים ילין: זה המלחמה בעוטף עזה של ראשי מועצות, רק שתדעו לכם.

חיים ילין: שגרת חיים.

חיים ילין: פלא ופלא.

חיים ילין: אני בא        מתל-אביב עכשיו, כולם בשגרת חיים.

חיים ילין: למה אנחנו לא מגיע לנו גם שגרת חיים?

חיים ילין: אז אנחנו מבינים שאנחנו נמצאים בקו עימות, יש לנו את הבעיות שלנו, לא ליד שוויץ, אבל לפחות שהמשרדים שמכירים את העובדות לא ישימו לנו מכשולים, יש לנו מספיק.

חיים ילין: האמינו לנו, יש לנו מספיק מכשולים.

חיים ילין: לסיכום, ואני אתן לחבריי, אני מאוד מברך את כל שיתופי הפעולה ויש לנו שיתופי פעולה מדהימים.

חיים ילין: בסוף, האמן לי, מישהו צריך לבוא, להוציא את השיק של ה- 150 מיליון שקל, כל אחד יסביר שכבר הגיעו לעסקאות כאלו ואחרות שפעם זה היה חצי משרד הביטחון היום זה שליש, הכל נכון.

חיים ילין: אבל פה לא רק צריך להיות צודק, צריך לצאת מפה, מהישיבה הזאת, כחכמים.

חיים ילין: בשבוע הבא, ביום ראשון, יש ישיבת ממשלה שדנה כחלק מהבעיות האלה, אני רוצה להזכיר לכולכם     ש- 150 מיליון שקל הם המלחמה שעברה.

חיים ילין: בצער רב אני אומר את זה.

חיים ילין: תמיד אנחנו מגֵנים את עצמנו על המלחמה שהיתה לא על המלחמה שתבוא, אבל המלחמה שלנו זה ביטחון לתושבים שלנו ועל זה אנחנו נלחמים.

חיים ילין: תודה רבה.

זבולון אורלב: יש לי שאלה אינפורמטיבית אליך.

זבולון אורלב: אני מסתכל על החלטת הממשלה 1185 מיום 3 בינואר 2010.

זבולון אורלב: בסעיף 9, מיגון מוסדות חינוך, שם נאמר בהמשך: בהמשך להחלטות הממשלה מיום זה ומיום זה ומיום זה, להקצות סכום של 156.9 מיליון שקל, לטובת פעולות מיגון מוסדות חינוך בשדרות וביישובי עוטף עזה בשנת 2010, זה הנושא שלנו, נכון?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: כן.

זבולון אורלב: סכום כולל זה מורכב מהשלמת פערי מיגון לגני ילדים קיימים בסך 45 מיליון ש"ח, מבנה גני ילדים ממוגנים חדשים בהתאם לריבוי טבעי בסך תשעה מיליון ש"ח ומהשלמת בניית        בתי-ספר ממוגנים בסך 102.9 מיליון ש"ח.

זבולון אורלב: חלוקת התקצוב של הסכום הכולל, של 156.9 מיליון ש"ח תהא כדלקמן: 52.3 מיליון ש"ח המהווים שליש מהסכום, יתוקצבו על-ידי משרד החינוך, אופן תקצוב יתרות הסכום בסך 104.6 מיליון ש"ח, תכף תבינו למה אני מחייך, ממקורות אחרים, יסוכמו תוך 14 יום ממועד החלטה זו על-ידי ראש הממשלה.

זבולון אורלב: שאלתי אליך, מידע אישי, האם ראש הממשלה סיכם איך יחולקו, האם אתה יודע מה קרה עם ההחלטה הזאת, מר ילין?

חיים ילין: מיכל פה נמצאת.

זבולון אורלב: אני שואל – אתה יודע?

חיים ילין: אני אגיד לך מה אני יודע.

זבולון אורלב: תגיד לי מה אתה יודע.

חיים ילין: אני לא יודע אם 14 יום זה 14 יום כי אם אנחנו פה כנראה לא, אבל לא דנים על זה.

חיים ילין: שליש, שליש, שליש.

זבולון אורלב: מי שליש שליש?

חיים ילין: שליש – משרד הביטחון, שליש – האוצר, שליש – משרד החינוך.

זבולון אורלב: הבנתי.

חיים ילין: זה מה שידוע לנו.

זבולון אורלב: כלומר, חינוך בנוסף ל- 52,

חיים ילין: לא, על כל הסכום, על כל הסכום, 150 מיליון.

זבולון אורלב: אז 52 זה כבר שליש של משרד החינוך.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: 52 זה האוצר ו- 52 זה משרד הביטחון.

זבולון אורלב: ה- 104 מיליון, שזה שני-שליש, היו צריכים להתחלק חצי-חצי, כך אתה יודע.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: וזה היה שיעור קצר באלגברה שלא בטוח שכולם מבינים אותו.

זבולון אורלב: עכשיו אילנית שושני, סגנית מנהלת אגף הבינוי במשרד החינוך שאני שמח להכיר אותך, שיהיה לך בהצלחה.

אילנית שושני: תודה רבה.

זבולון אורלב: זו הצעת החלטה, זו לא החלטה.

אילנית שושני: זה בהמשך להצעה הזו.

זבולון אורלב: זה אושר בממשלה?

אילנית שושני: נכון.

זבולון אורלב: מתי?

אילנית שושני: האוצר אמור להעביר.

זבולון אורלב: מתי?

אילנית שושני: הנה, יש כאן התחייבות של האוצר.

זבולון אורלב: את נתת לי הצעת החלטה.

זבולון אורלב: השאלה אם זה מה שהוחלט.

מיכל פרנק: תרשו לי רגע.

מיכל פרנק: אני ראש אגף תיאום במשרד ראש הממשלה.

זבולון אורלב: נעים מאוד להכיר.

זבולון אורלב: עכשיו מדברים – מה החלטות הממשלה?

זבולון אורלב: האם מעבר למה שקראתי ל- 1185, מיום 3 בינואר, יש החלטות נוספות?

מיכל פרנק: לא, אבל, לכן אני אומרת, אני רוצה שנדייק.

זבולון אורלב: אין החלטות ממשלה נוספות?

מיכל פרנק: היום לא היתה ישיבת ממשלה.

מיכל פרנק: ביום ראשון הקודם, בסדר היום של הממשלה, מה שנקרא מתחת לקו, מתוך מטרה לא להעלות את זה בדיון.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים על ה- 8 באוגוסט?

מיכל פרנק: זה היה ה- 8 באוגוסט.

מיכל פרנק: אז לסדר היום הזה פורסמה הצעת החלטה שאותה יש לך ביד, לידיעת כל ממשלת ישראל, ונאמר למשרדים הנוגעים בדבר שהם מודעים לה, שהיא עולה לדיון ביום ראשון, ב- 22, וזו בעצם לשאלתך 14 יום זה לא, אנחנו מכירים.

מיכל פרנק: לאחר שניסינו לתת למשרדים להסדיר את נושא חלוקת התקציב עד אז, וזה לא קרה, אז אנחנו, בעצם ראש הממשלה הגיש את הצעתו להכרעה והיא תידון ביום ראשון בממשלה, ביום ראשון הבא, זאת אומרת שזה כבר בסדר היום ולמעשה הוא מתבסס על החלטות ממשלה היסטוריות בנושא הזה של המיגון.

זבולון אורלב: מה שאומר, הצעת המחליטים שלפי דברייך הממשלה אמורה לאשר.

מיכל פרנק: לדון בה.

זבולון אורלב: לדון ולהצביע עליה.

מיכל פרנק: בוודאי, נכון.

זבולון אורלב: לדון ולהצביע, לקבל החלטה.

מיכל פרנק: נכון.

זבולון אורלב: לדון ולהחליט.

זבולון אורלב: אומרת, אמרנו, מדובר על 156.9, אין מחלוקת שמשרד החינוך כבר בהחלטה המקורית, מחויב ל- 52.3 מיליון ש"ח, ויתרת ה- 104.6 מיליון, יתחלקו כך: 52 מיליון ש"ח – מתקציב משרד הביטחון, משרד הביטחון ישלם, ועוד 52.3 מיליון ש"ח, מתקציב תוספתי, שיועבר ממשרד האוצר.

מיכל פרנק: נכון.

זבולון אורלב: לא כתוב יועבר למי.

אילנית שושני: זה למשרד החינוך.

מיכל פרנק: יועבר למשרד החינוך.

זבולון אורלב: אני רק קורא עברית.

זבולון אורלב: פה לא כתוב למי.

זבולון אורלב: ועוד כתוב שזה מסתמך על החלטת הממשלה מס' 1528 מיום 1.4.2007 והחלטת הממשלה 2.1, זה מיום 2006.

זבולון אורלב: למה לא מזכירים את 1185?

מיכל פרנק: ההחלטה מתחילה בהמשך.

זבולון אורלב: וכבר יש תיקון, פה כתוב כי העברה תקציבית תתבצע לא יאוחר מיום 21.8.

מיכל פרנק: התאריך הזה תוקן, לאור העובדה שהדיון נדחה.

זבולון אורלב: יפה.

זבולון אורלב: 21.8, במקרה כתוב 2010 לא 14 יום.

זבולון אורלב: כלומר, אבל לאור זה שהכל נדחה ל- 22, לדבריה, שיבוא לישיבת ממשלה, אני אומר למה זה תוקן?

זבולון אורלב: התקציב יועבר לתקנה ייעודית במשרד החינוך.

מיכל פרנק: אז כן כתוב לאן זה יועבר ואני כן רוצה לציין וזה במשרד החינוך ידעו להגיד יותר טוב, על-מנת לענות לציניות שאני מבינה אותה.

זבולון אורלב: אני מודה לך שאת מבינה.

מיכל פרנק: זה רחוק מלהיות 14 יום.

זבולון אורלב: גברתי, רק להערה שלך, יש פה החלטת ממשלה מינואר שאיננה מקוימת.

מיכל פרנק: לא, אז שנייה, אני רוצה ויש לי בקשה.

זבולון אורלב: אז יש בהחלט מקום לציניות.

מיכל פרנק: קודם כל, מאחר ואני, באופן אישי, עסקתי בהכנת החלטת הממשלה ואנחנו גם עוסקים יום יום בשנה האחרונה בביצועה, מאחר ויש פה אין-סוף סעיפים שכמעט כולם כבר הם יושמו ובשלבי ביצוע מתקדמים, אז בכל-זאת, בואו נכניס את זה לקונטקסט.

מיכל פרנק: הסעיף הזה, ללא ספק, הוא בעייתי, כי הרי אם הוא לא היה בעייתי, אז היינו כבר פותרים את זה במקור.

מיכל פרנק: עם זאת, להגיד שזה לא מקוים, אני רוצה להכניס לקונטקסט כי תכף במשרד החינוך יסבירו לך שהמשך הבנייה והמשך המיגון מתבצעים כרגיל.

מיכל פרנק: זאת אומרת, זה אולי, מאחר והם מחויבים לתפקידם, הם עושים את זה, הם לא עצרו את התקציבים ושלחו לי מכתב ואמרו לי – אין כסף ולכן זה לא, בשלב זה, לא מנע את התקדמות העבודה.

זבולון אורלב: גב' פרנק, תרשי לי ללמד אותך פרק באזרחות.

מיכל פרנק: כן.

זבולון אורלב: שדברייך אינם מקובלים כלל ועיקר.

זבולון אורלב: כשממשלה מקבלת החלטה, צריך לקיים אותה.

מיכל פרנק: נכון.

זבולון אורלב: ואם הממשלה החליטה שראש הממשלה צריך להחליט תוך 14 יום, לא אחרי, תוך 14 יום, איך יחולק התקציב, אז מה שעכשיו מביאים לנו בחודש אוגוסט באיחור, את זה בדיוק יכלו להחליט גם בתוך 14 יום.

זבולון אורלב: ואם הממשלה חשבה שאחרי 14 יום אי-אפשר, מותר להביא החלטת ממשלה, להגיד – לא הספקנו תוך 14 יום, מבקשים דחייה.

זבולון אורלב: לא יכולים להשאיר, רשויות אזוריות, שהן לא הכי מבוססות בעולם, שנמצאות תחת אש, ולהגיד להם – תשמעו, אנחנו עוד לא יודעים ולכן הם צריכים לפנות ליושב-ראש ועדת החינוך ולהגיד – תשמע, יש בעיה.

זבולון אורלב: אני חושב שאתם צריכים לעשות חשבון נפש, בחודש אלול, למה זה צריך לקרות.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: למה במדינת ישראל צריך להתנהל ככה?

זבולון אורלב: מה הסיבה?

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: היה פה איזה בעיה בלתי פתורה?

זבולון אורלב: ראינו קודם בדיון משפטי, זה היה מעצור משפטי.

זבולון אורלב: מה קרה כאן?

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: למה החלטה פשוטה, פשוטה נורא, אי-אפשר לקיים אותה ולהכניס רשויות.

זבולון אורלב: אגב, מישהו משלם על האיחורים האלה, שלא תהיינה אי-הבנות, לאיחורים האלה יש תשלום.

זבולון אורלב: או בפיגור בבנייה, או בריביות, או בהצמדה.

זבולון אורלב: ומה לומדים?

זבולון אורלב: לא להתייחס ברצינות להחלטות ממשלה.

זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס ברצינות לממשלה.

זבולון אורלב: הממשלה מקבלת החלטה.

זבולון אורלב: אז אנא ממך, קבלי את השיעור הזה מאדם עם פחות שערות ממך.

זבולון אורלב: איתן ברושי, עוזר שר הביטחון להתיישבות.

מיכל פרנק: משרד החינוך לא דיבר, נקטע.

זבולון אורלב: אני אתן לו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני מקבל, קודם כל, את דברי הביקורת של היושב-ראש ואני מקבל את הצרכים של הרשויות ואני מצטרף לביקורת על התנהלות הממשלה כמי שהיה ראש רשות, אני יודע כמה זה נכון היה לעשות את זה בכלל בחופשת הקיץ, את המיגון, ולא עכשיו, אחרי שהסתיימה החופשה וכל ההחלטות הן בפיגור, עוד לפני הפיגור שאמר חבר הכנסת אורלב, הפיגור נובע לא רק מההשתהות ב- 14 יום, אלא הפיגור נובע מעצם הבאת ההצעה להחלטה, כבר הפיגור היה מראש בהחלטות שמזמן היה צריך ליישם אותן ואני חושב שיש פה איזה טעות בסיסית שאני רוצה שחבר הכנסת אורלב יישמע אותה ואני מציע להתייחס לבעיות באותה חומרה.

איתן ברושי: לא חסר פה ניירות, חסר פה דברים אחרים.

איתן ברושי: ואני מציע שתתייחס לבעיה הזאת באותה חומרה שהתייחסת לבעיית פתיחת שנת הלימודים ביהודה ושומרון, באותו סדר עדיפות ואולי צריך להביא את זה גם היום לראש הממשלה.

איתן ברושי: אבל בטח לא לדחות את זה.

איתן ברושי: והטענה שלנו היא, באופן בסיסי, שזה לא תפקיד משרד הביטחון.

איתן ברושי: אני מציע, באותו משקל, לשאול האם משרד החינוך ומשרד אחר, ראש הממשלה, מוכן לתקצב את כיפת ברזל.

איתן ברושי: שאלת כיפת ברזל היא לא פחות אקוטית וקריטית מהמיגון של הדפנות של גני הילדים ואין חלוקה כזאת שאומרת שכולם משתתפים עכשיו בהגנת הילדים, כיתת ברזל מגינה על הילדים, אז משרד החינוך ישתתף בהגנת הילדים דרך כיפת ברזל.

איתן ברושי: יש כאן דבר בסיסי, תקלה, עוד מימי ממשלות קודמות, ואתם ממשיכים את זה.

איתן ברושי: מנכ"ל משרד ראש הממשלה לא בארץ, לכן גם בישיבה הקרובה לא תהיה הסכמה, כי אין שום הידברות לקראת הישיבה הקרובה של הממשלה ואנחנו נעמוד באותו מצב.

איתן ברושי: יש כאן טעות בסיסית.

איתן ברושי: למשל, עכשיו, בטח ידוע לחבר הכנסת אורלב, לחברים פה חבריי היקרים ידוע בוודאי, שהממשלה משקיעה מיליארד שקל ועוד חסר 140 למגן את היישובים בטווח של ארבעה וחצי ק"מ, שזה גם חלק מהטווח של אותם מוסדות חינוך והממשלה קבעה והיא העמידה תקציב שהוא לא נדרש מתקציב משרד הביטחון, אלא הוא מתקציב האוצר והשיכון ובאחריות השיכון.

איתן ברושי: כל מה שכתוב פה, במה שהקראת, חבר הכנסת אורלב, זה הכל מיגון של מוסדות חינוך.

איתן ברושי: מה האוצר עושה?

איתן ברושי: הוא עושה קיצוץ נוסף בתקציב משרד הביטחון, על-ידי כך שהוא מטיל על המשרד להשתתף במה שאיננו מתחום אחריותו.

איתן ברושי: למשל, בונים עכשיו 13 בתי-ספר חדשים ממוגנים.

איתן ברושי: אף אחד לא חשב שמישהו צריך לעשות את זה, חוץ ממשרד החינוך.

איתן ברושי: אני הייתי לפני מספר ימים אצל ראש המועצה, חברי, יאיר פרג'ון, והלכתי לבית-ספר ביד מרדכי, שהוא עוד רחוק מהשלמתו ושם בונים סובה.

איתן ברושי: משרד התחבורה בונה סובה.

איתן ברושי: זה דבר שהוא לא ברור מי אחראי עליו בדיוק, אבל משרד התחבורה בונה סובה.

זבולון אורלב: למי שלא יודע, סובה זה מקום חנייה שהאוטובוסים מביאים את התלמידים בצורה בטיחותית וגם אוספים אותם.

זבולון אורלב: סובה כי זה בצורת מעגל.

איתן ברושי: אבל לעומת זה לא ברור למשרד התחבורה, תקשיב טוב, ידידי יגאל צרפתי, שהוא בונה את המיגון לסובה.

איתן ברושי: ואז בא משרד התחבורה ואומר – אני בונה סובה.

איתן ברושי: אבל את המיגון תביאו ממקום אחר.

איתן ברושי: כל ילד יודע שסובה וכל נער יודע שבניית מוסד חינוכי באזור הזה של שבעה קילומטר בוודאי, ואולי יותר, צריך להיות ממוגן.

איתן ברושי: כמו שבית-אריזה לירקות צריך להיות עם מרכיבי ביטחון וגם בית-כנסת ומרפאה.

איתן ברושי: משרדי הממשלה, חבר הכנסת אורלב, לא הפנימו ולא מבינים.

איתן ברושי: משרד ראש הממשלה לפי דעתי, לא אימץ את הגישה הזאת שגם היתה במשרד הקודם, שמה שבונים בעוטף עזה ושדרות, מתחייב מזה מרכיבי ביטחון או שיקול ביטחוני, אז משרד הביטחון קובע את הצרכים, קובע את המאפיינים, הוא לא מממן את זה, אלא זה נכון גם על מיגון הניוד וגם לאוטובוסים.

איתן ברושי: זה לא יכול להיות שיעשו פה את החלוקות האלה.

איתן ברושי: אז אם אתה קורא את הצעת ההחלטה, כל ה- 157 מיליון שקל, הכל ענייני חינוך.

איתן ברושי: איך הגעתם שמשרד הביטחון צריך למגן גן ילדים?

איתן ברושי: לכן, בסופו של דבר, צריך לדעת שיש סדר עדיפות ושר שיש לו תקציב, צריך להבין שאם הוא ממגן ואם יש עדיפות למרכיבים, לשיקול של קו עימות או שיקול ביטחוני, זה גובר על גן, אז ייבנו גן אחד פחות בתל-אביב.

איתן ברושי: בסופו של דבר, זאת החלטה של השרים והניסיון של משרד האוצר, בגיבוי של משרד ראש הממשלה, להלביש את התיק הזה על משרד הביטחון, הוא ניסיון לקיצוץ בדרכים אחרות.

איתן ברושי: מה שלא הצליחו לפני חודשיים, עושים עכשיו דרך זה.

איתן ברושי: התוצאה היא שמי שמשלם את המחיר, זה התושבים.

איתן ברושי: אני הייתי ראש מועצה בעמק יזרעאל, יגאל יודע.

איתן ברושי: בניתי בית-ספר בנהלל, היתה שם בעיה של איטום אקוסטי בגלל הקרבה לשדה התעופה רמת דוד, זה לא סוד ביטחוני.

איתן ברושי: מי שהיה צריך לממן ומי שמימן זה משרד החינוך.

איתן ברושי: לא באו למשרד הביטחון ואמרו לו – שמע, אתה מחזיק שדה תעופה ששומר על כל הארץ, יש מטוסים שעולים ויורדים וזה עושה רעש, תממן את האיטום האקוסטי.

איתן ברושי: אנחנו הצלחנו להוציא את זה ממשרד החינוך, כי זה תפקיד משרד החינוך.

איתן ברושי: וכשהיה חסר כסף בתקנה הזאת, אז יגאל הלך להביא את הכסף.

איתן ברושי: כמובן, גם אני הצלחתי להביא כסף.

איתן ברושי: ולכן, אני חושב שצריך לדעת שעצם הקמת בית-ספר עולה לרשות כסף מעצם היותו תוספת של מבנים חדשים, כיתות ספח ואני יודע, אני מומחה בזה.

איתן ברושי: אבל את השאלה שמתחייבת מאותם סמוכים לגדר ולקו העימות, צריכה לפתור הממשלה והניסיון של משרד החינוך, משרד האוצר, ובעזרת משרד ראש הממשלה, מאחורי הגב, להטיל את האחריות על משרד הביטחון הוא דבר שכדאי שייפסק.

איתן ברושי: ומה קורה עכשיו במשרד ראש הממשלה?

איתן ברושי: אחרי חודשים שלא פתרו את הבעיה ולא הצליחו להגיע להסכמה, חוזרים ליום ראשון הבא עם אותה הצעת מחליטים, שלא עברה.

איתן ברושי: ולמה שתעבור עכשיו?

איתן ברושי: להביא את זה להצבעה מי בעד ונגד העניין, זה הרי תקלה.

איתן ברושי: אני, בכל אופן, ביקשתי משר הביטחון והוא מתכוון להסביר את זה גם לראשי הרשויות.

איתן ברושי: שר הביטחון לא צריך קבלות על תרומתו לעוטף עזה ושדרות.

איתן ברושי: אני יכול לומר שחלק גדול מהפעולות שגם ממומנות על-ידי הממשלה, לא היו נעשות אילולא היה עמדה ברורה של שר הביטחון וסגנו, ואני לא רוצה לחזור על זה עכשיו.

איתן ברושי: אבל כרגע שר הביטחון ומערכת הביטחון תומכת בדרישות הלגיטימיות והנכונות של ראשי הרשויות.

איתן ברושי: אבל אני חושב שגם ראשי הרשויות צריכים להבין שזה עומד מחר מול כיפת ברזל, שזה עומד מול אמצעים אחרים.

חיים ילין: אני לא מקבל ששלוש שנים אתה עכשיו ראית, כב' היושב-ראש, מה זה כולם צודקים.

חיים ילין: אנחנו נצא מפה לא עוד שלוש שנים, עזוב החלטת ממשלה, עוד מאה שנה לא יהיה מיגון פה בכלל.

איתן ברושי: אני רוצה לסיים.

איתן ברושי: לכן אני אומר שצריך לברך על מה שנעשה, צריך להצטער על העיכובים המיותרים במה שלא נעשה, כי גם אם נעשה את כל מה שהתחייבו, זה לא מספיק, לפחות במקומות שלא מתייחסים אליהם ולכן אני חושב שיעשה נכון, חבר הכנסת זבולון אורלב, שיטיל את האחריות על מנכ"ל משרד ראש הממשלה, להגיע להסדר שלא יעמיד את הממשלה ככלי ריק מול התושבים ולא יעמיד את התושבים כמי שמשלם מחיר על חוסר יכולת של הממשל לקבל החלטות בשאלות חיוניות כאלה.

איתן ברושי: ואני אומר פה ליגאל, שאני מכיר אותו הרבה שנים, שאני חושב באמת שזה לא נכון, בתקציב משרד החינוך יש משאבים וזה לא נכון להטיל את מיגון מוסדות חינוך, אין פה שום מיגון אחר אלא מוסדות חינוך וזה באמת תפקיד של משרד החינוך, עם כל הצורך לתת לו עזרה, אז ייתנו לו עזרה.

איתן ברושי: לא ממשרד הביטחון שתפקידו הוא לטפל בנושאים אחרים, חלקם מאוד חיוניים לעוטף עזה ושדרות.

איתן ברושי: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מיכל, גב' פרנק, אתם הייתם מודעים לכך שהצעת המחליטים לא מקובלת על משרד הביטחון?

מיכל פרנק: זה שהיא לא מקובלת, אנחנו יודעים.

מיכל פרנק: זה שהם יודעים עליה כבר, אני אענה, כי אני לא רוצה לתת מענה ספציפי לאיתן.

מיכל פרנק: מר ברושי הרעים בקולו, לפעמים אומרים שזה במקום, את המחמאות גם אני יכולה לחלק מה המטרות החשובות, אבל את השורה התחתונה אתה הבנת.

מיכל פרנק: הנושא הועלה לדיון, כמו שהוא ציין, הרבה פעמים, מול משרד הביטחון.

מיכל פרנק: כמו שציינתי, משרד החינוך לקח את האחריות מהרגע הראשון.

מיכל פרנק: אני כן רוצה, לרמה העניינית, להציג את משרד הביטחון כאילו אין לו קשר לעניין ואנחנו סתם תפשנו משרד ובאותה מידה יכולנו גם להטיל את זה על משרד התיירות, אני בכל-זאת רוצה לדייק, לרגע.

מיכל פרנק: ולא סתם יש פה פירוט של מה השימושים של אותם תקציבים.

מיכל פרנק: נמצאים פה מפיקוד העורף ולכן אני כן רוצה לציין שהסיבה שנבחרו המשרדים האלה, אגב, שוב, כמו שאמרתי, בדומה לחלוקות קודמות, זאת אומרת לא 'המצאנו פה את הגלגל', היא שבערך שליש, אפילו קצת יותר משליש מהתקציב, מיועד למיגון גני ילדים ובעיקר לפערי מיגון במכרזים של גני ילדים, זאת אומרת, של המיגון.

מיכל פרנק: כאשר הביצוע הזה, בניגוד לדברים האחרים, שזה משרד החינוך, נעשה באמצעות פיקוד העורף.

מיכל פרנק: אנחנו מכירים את הנוהל והוא לא חדש לאף אחד פה, שבדרך-כלל ובצדק, שמים את האחריות לפערי מיגון על אותו משרד שמבצע כי הוא נותן אומדן, לפי האומדן מתקצבים אותו או מכירים בצרכיו, אחר-כך הוא צריך לצאת לביצוע.

מיכל פרנק: אם כל פעם שיהיה פער בביצוע בין המכרז בפועל לבין האומדן, יבואו אל האוצר ואני נאלצת לייצג אותם, כי אני רואה גם את זה בשיקולים, בהכרעה שלנו, והם לא נמצאים פה, ויגידו לאוצר – אז סליחה, זה בעצם עלה 20% יותר, אז אין אחריות בצד הביצוע.

מיכל פרנק: במקרה הזה, מאחר ולפחות שליש מהתקציב פה, או קרוב לשליש מהתקציב, סליחה, אני לא סופרת רגע את התשעה החדשים, מבוצע באמצעות פיקוד העורף שהוא תחת משרד הביטחון ולכן פערי המיגון מיועדים לזה, לא מדובר פה בשחקן שאין לו אחריות בכלל לעניין.

מיכל פרנק: בנוסף לזה, הוא הרגולאטור של כל העניין, כלומר הוא בא ונותן את הגדרת הצרכים ומפה הדלתא בין      בית-ספר רגיל לבין בית-ספר ממוגן, נקבעת בעצם בהתאם לצרכים, שאכן זה תפקידו ואנחנו לא אומרים שהוא צריך לשאת בהם, אבל צריך להבין שגם פה יש סוג של אחריות.

זבולון אורלב: מאחר והייתי יום אחד או יומיים שר בממשלה וגם מנכ"ל משרד ממשלתי, שאלתי היא – האם לקראת הצעת המחליטים הזאת היתה ישיבה, לפחות ברמה של מנכ"לים, כדי לנסות להגיע לתיאום?

מיכל פרנק: אני פשוט, האמת היא שאני קצת נבוכה לענות לך.

זבולון אורלב: למה?

מיכל פרנק: זומנה ישיבה כזו ומנכ"ל משרד הביטחון שלח לנו תשובה בכתב שאין לו שום כוונה להגיע אליה, כי הוא יודע שבסוף יטילו עליה כסף, אז הוא לא מוכן להשתתף בישיבה כזו.

זבולון אורלב: לא עולה על דעתי שמנכ"ל משרד ראש הממשלה מזמן דיון של מנכ"לים, את מנכ"ל חינוך ומנכ"ל משרד הביטחון, לדיון בנושא מסוים, ומנכ"ל משרד הביטחון אומר אינני רוצה לבוא לדיון.

זבולון אורלב: זה קשה לי מאוד, בשיעור אזרחות שאני מעביר זה לא קיים בכלל.

מיכל פרנק: אז אני חייבת להגיד שאנחנו הגבנו באותה צורה ואמרנו – בסדר, הבנו, אז לא נעשה דיון, אנחנו מכירים את הסוגיה ונכריע בה בכתב והפצנו את הצעת ההחלטה והתשובה היתה דומה.

זבולון אורלב: הצעת החלטה מטעמכם או מטעם משרד החינוך?

מיכל פרנק: מטעם משרד ראש הממשלה.

זבולון אורלב: מטעם משרד ראש הממשלה?

מיכל פרנק: כפשרה, בהתאם, אמנם לא 14 יום, אבל בהתאם לסמכותו של ראש הממשלה.

זבולון אורלב: את לא שוקלת שיקולים פוליטיים אבל אני שוקל שיקולים פוליטיים ואני בהחלט מעלה ספק אם ראש הממשלה יטיל את מרותו ויעביר להצבעה, כששר הביטחון שולל לחלוטין.

זבולון אורלב: יש גם עניינים פוליטיים, זה לא רק הולך הצבעות כאלה.

זבולון אורלב: את זה לקחתם בחשבון?

זבולון אורלב: ואז שוב יהיה עיכוב.

זבולון אורלב: משרד החינוך ביצע את חלקו?

זבולון אורלב: ה- 52 מיליון שלכם הועברו?

יגאל צרפתי: ברשותך, אני אתן קצת רקע מהכיוון שלנו.

יגאל צרפתי: קודם כל, כשיצאנו למיזם הזה, אז בעצם נקבעה חלוקת האחריות, בין המשרדים.

יגאל צרפתי: נקבע שמשרד החינוך בונה את כל בתי-הספר החדשים, הממוגנים, כולל הרחבות שקיימים.

זבולון אורלב: מה פירוש?

זבולון אורלב: הם בונים.

יגאל צרפתי: אנחנו מתקצבים.

זבולון אורלב: נכון.

יגאל צרפתי: את בנייתם של בתי-הספר, הממוגנים, לרבות ההרחבות.

יגאל צרפתי: סוכם שמי שבונה, כפי שאמרה גב' פרנק, את גני הילדים הממוגנים, זה פיקוד העורף.

זבולון אורלב: מה פירוש פיקוד העורף בונה?

זבולון אורלב: הוא מוציא את המכרז?

מיכל פרנק: למגן את הקיימים.

יגאל צרפתי: לא, הוא בנה גם את החדשים.

מיכל פרנק: קיימים וחדשים.

זבולון אורלב: הוא הוציא את המכרזים?

זבולון אורלב: הוא בונה?

יגאל צרפתי: כן, נכון.

זבולון אורלב: הוא מתקשר עם הקבלן?

יגאל צרפתי: כן, כן.

יגאל צרפתי: זה מה שנקרא שיטת העבודה באופן כללי.

יגאל צרפתי: תוך כדי הליכה, גילינו שהחיים בפועל, מביאים אותנו למצב גירעוני של קרוב ל- 112 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: לא הבנתי.

יגאל צרפתי: יש מה שנקרא תוכניות על הנייר ויש מה שנקרא תוצאות מכרז.

יגאל צרפתי: אני נותן רקע איך נולד העניין הזה.

יגאל צרפתי: אנחנו הגענו לתמונת מצב שדי הבהילה אותנו, כי הגירעון הזה של ה- 112 מיליון.

זבולון אורלב: מה זה ה- 102?

זבולון אורלב: זה הדלתא בין בית-ספר רגיל לבית-ספר, מה זה ה- 102?

יגאל צרפתי: זה הדלתא בין הצפי בתחילת הדרך, לבין תוצאות המכרז בסופו של יום.

זבולון אורלב: על בית-ספר אחד?

יגאל צרפתי: על 13 בתי-ספר.

זבולון אורלב: שמה היה התקציב הכולל שלהם?

יגאל צרפתי: התקציב הכולל היה 240 מיליון.

זבולון אורלב: על 240 מיליון נוצר פער של מאה ומשהו מיליון?

מיכל פרנק: כן.

מיכל פרנק: כן.

יגאל צרפתי: בפועל, מה שעשינו, קודם כל לא עצרנו.

זבולון אורלב: מי עשה את התחזית של 200 מיליון?

יגאל צרפתי: זה אני יכול להגיד לך אחר-כך בשקט.

זבולון אורלב: דווקא זה מעניין להגיד בקול רם.

יגאל צרפתי: בפועל, אנחנו, ראשית, לא עצרנו את התהליך.

יגאל צרפתי: קיבלנו החלטה שאנחנו מתקדמים.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, אנחנו מאשרים גם כן מכרזים.

זבולון אורלב: שאתה יודע מראש שזה לא לפי הצפי התקציבי.

יגאל צרפתי: ואני יודע עוד דבר, שאני מקבל את ההחלטה הזו וכמובן מביא אותה גם להתייעצות עם המנכ"ל, שיהיו לזה השלכות רוחב.

יגאל צרפתי: זאת אומרת שפה אני רץ, במקומות אחרים בארץ, אני אבנה פחות 160 כיתות.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, שם אני איאלץ לשים יבילים ולשכור חדרים וכל מיני פתרונות כאלה ואחרים, כי אין לי סל אחר, יש לי סל אחד וזה חומר הגלם שלי.

יגאל צרפתי: אבל מה שעשינו זה באמת כינסנו סדרה של פגישות אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה ופניות ואילנית והאוצר וממש, ניסינו לקדם את הנושא.

זבולון אורלב: הצלחת לבלבל אותי לגמרי.

זבולון אורלב: בהחלטת הממשלה כתוב 156.9.

זבולון אורלב: אתה מדבר 13 בתי-הספר, חשבתם שזה 200 מיליון ובפועל זה 300 מיליון.

זבולון אורלב: איך כל המספרים האלה מסתדרים?

יגאל צרפתי: רגע, רגע.

יגאל צרפתי: 112 מיליון האלה, בצר לנו, פנינו למשרד ראש הממשלה ולמשרד האוצר ואז נולד הרעיון הזה, של לחלק את הנטל בין מספר משרדים, נכון?

מיכל פרנק: לא, הרעיון זה לא, הצורך למצוא פיתרון תקציבי.

יגאל צרפתי: בסופו של יום סוכם שאנחנו נקבל חלק מהגירעון.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, 52 מיליון שקל.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, חלק נאלץ לספוג, זו המשמעות.

יגאל צרפתי: אני לא מכניס את הצרות של משרד הביטחון בכל העניין הזה.

יגאל צרפתי: אני מתמקד בקטע שלי.

זבולון אורלב: מה זה ה- 156 מיליון?

זבולון אורלב: זה הדלת על 13 בתי-הספר?

חיים ילין: 102 זה על 13 בתי-ספר, ו- 50, מה שזה, זה חיפוי כל הקירות והחלונות בגנים ובפעוטונים שלא הסתיימו וגני ילדים עתידיים.

זבולון אורלב: ועכשיו התברר שחוץ מה- 156 מיליון, חסר עוד כסף?

חיים ילין: לא. זה הכל כלול.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אלון שוסטר, בבקשה.

זבולון אורלב: מועצה אזורית שער הנגב.

אלון שוסטר: כן, אני רוצה לומר ככה – אני, כמורה לאזרחות, שמח שהתלמיד או נציג התלמידים נמצא כאן.

זבולון אורלב: מהדרום, מבאר-שבע.

אלון שוסטר: אנחנו גם יודעים לספור ואנחנו יודעים שלא כל החלטות הממשלה מתנהלות בקפידה.

אלון שוסטר: פה במקרה היתה החלטה שהביטחון העצמי היה כזה גדול כאשר קיבלו אותה שאפילו הסכימו להתחייב במספרים, ב- 14 יום.

אלון שוסטר: הסיטואציה היא סיטואציה שהיא פוליטית, הגדרת את זה במדויק.

אלון שוסטר: אני לא מתמסר ל-עליהום המיידי על משרד הביטחון.

אלון שוסטר: אני חושב שיש פה צורך פוליטי בין שלושת ארבעת הקודקודים לקבל החלטה.

אלון שוסטר: זה לא עניין שלנו וזה גם לא עניין של מיכל, זה לא עניין של יגאל ואפילו לא עניין של איתן.

אלון שוסטר: ענייננו לגרום לאותם שלושה-ארבעה קודקודים, השרים הרלוונטיים, בראשם ראש הממשלה, להתיישב ולקבל החלטה.

אלון שוסטר: ברור לחלוטין שמשרד הביטחון ישים ברקסים.

אלון שוסטר: בכל עניין, כך הוא פועל בהקשר הזה, הוא לא מוכן לקחת על עצמו.

אלון שוסטר: משרד ראש הממשלה, תפקידו להביא את הלחצים, את האמצעים הנוספים שקיימים.

אלון שוסטר: אני רוצה להזכיר וטוב שחידדת את זה בסוף, יש לנו את הפרק, את         השני-שליש, את ה- 100 ומשהו אלף, שהיו הפערים שנוצרו תוך כדי העבודה, יש לנו הייתי אומר Integrity של פיקוד העורף, שיצר פער, שגילה לנו שחסר פער של כ- 45 מיליון שקל, משום שהמענה הראשוני שאנחנו קיבלנו עבור ילדינו הרכים, הוא לא מספיק טוב.

אלון שוסטר: כל מה שדיברנו על הקירות.

אלון שוסטר: ואין פה שאלה של טעות, אלא יש פה שאלה של קונצפט ובהתחלה, נכון, נתנו מענה, המערכת כולה נתנה מענה במיליארדים וכעת אנחנו רוצים להשלים ולהשוות את הביטחון שאנחנו נותנים בגני הילדים החדשים והממוגנים למשעי, לאותם גנים שקיבלו רק את הכיפה.

אלון שוסטר: כיפה לא מספיק, צריך גם ציצית.

מיכל פרנק: צריך בקירות.

אלון שוסטר: צריך גם בקירות, מצוין.

אלון שוסטר: ויש לנו גם, לשמחתנו, מימד נוסף.

זבולון אורלב: אתה מדבר על המיגון של הגנים הקיימים?

אלון שוסטר: של הגנים הקיימים, בדיוק, שהם כבר קיבלו מענה.

זבולון אורלב: במשרד ראיתי גם את הגן החדש.

אלון שוסטר: בדיוק.

אלון שוסטר: והזכיר, אפרופו, וטוב אם אנחנו כבר נמצאים פה, לא כל יום עולים לירושלים, אותה החלטה שאומרת – נמגן את הגנים החדשים, היא החלטה שיש עמה מחיר, אנחנו לוקחים גן שהוא בן 30, ובמקום לבנות אותו מחדש, נכון, בעלות יותר גבוהה, אבל לא דרמטי, אנחנו איך נגיד?

אלון שוסטר: תולים נזם זהב באף חזיר, להבדיל.

אלון שוסטר: זאת אומרת, לוקחים את הגן הזה שהיה ראוי לבנות אותו מחדש ונמגן אותו בדרך יותר זולה, פחות טובה ופחות מחזיקה מעמד.

אלון שוסטר: עושים את זה, הבנו.

אלון שוסטר: הנושא השלישי הוא הצמיחה הדמוגרפית.

אלון שוסטר: יש מרכיב נוסף.

אלון שוסטר: מה קורה אם, תודה לאל, אם בעקבות השילוב של רגיעה ועוז הרוח של התושבים, ויש ילדים.

זבולון אורלב: מזכיר המשק נתן פקודה.

אלון שוסטר: כן, ומגיעים.

אלון שוסטר: אז יש גם התמ"ת וזה אני לא ראיתי, אולי זה חלק מה- 50 ומשהו, אבל זה גם, אני אומר, זה חלק מאותו פער שהוא דווקא חלק מבורך.

אלון שוסטר: זה לא טעות של מישהו, אולי משהו זה טעות, אבל תכל'ס, תוספת דמוגרפית ואנחנו בהחלט משתבחים בכך.

אלון שוסטר: כתבנו עוד מספר נקודות שקשורות בתפעול השוטף.

זבולון אורלב: מייד, תן לגמור את הנקודה הזאת.

זבולון אורלב: יאיר, אתה רוצה בנקודה הזאת עוד להעיר משהו?

זבולון אורלב: רק בנקודה הזאת, לא בנקודות נוספות.

יאיר פרגון: במילה אחת, קודם כל, אני רוצה להגיד פה זה הדברים הטובים שנאמרו ונחזק את הדברים.

יאיר פרגון: יש לנו עבודה מאוד טובה ומבורכת עם מיכל ואנשי צוותה, אותו דבר יחד עם איתן וגם עם אנשי משרד החינוך.

יאיר פרגון: זה צריך להגיד בכל בקשה שלנו, הם מייד מתייצבים, באים לשטח, אנחנו באים אליהם, וחשוב להגיד את הדברים האלה.

יאיר פרגון: אכן, יש פה את אותו פער שאנחנו מדברים עליו.

יאיר פרגון: לדעתי, אם תהיה המלצה פה של הפורום הזה, שלך, להקים ועדת מנכ"לים, פורום מנכ"לים של המשרדים שישבו הם, לפתור את הדברים.

יאיר פרגון: לא הרבה כסף, יש פה ממש דלתא מאוד קטנה, שישבו הבכירים ושיסגרו את הדברים האלה.

יאיר פרגון: זאת הצעתי ובקשתי לעניין.

זבולון אורלב: פיקוד העורף.

זבולון אורלב: סגן אלוף רז סטאר.

רז סטאר: כן, אני אתייחס למה שאמרה חברתי מיכל.

רז סטאר: אלון שוסטר קצת תיקן את הדברים שהם בהחלט לא מייצגים את המציאות.

רז סטאר: מה שהיה, פיקוד העורף, כגוף שיש לו קודם כל, ברמה המקצועית, הנחה איך צריך למגן, וזה בעקבות מחקרים וניסויים, קבע איך ממגנים מפני האיום שקיים בעוטף עזה, גם קיבל את המנדט לבצע את המיגון במבנים הקיימים.

רז סטאר: גם גני ילדים וגם בתי-ספר.

רז סטאר: אני אפריד את גני הילדים מבתי-הספר, כי עכשיו אנחנו סיימנו את חלקנו בבתי-הספר ומוסרים את האחרונים שנבנו בזמרת ובכפר מימון, מבנים חדשים שבנינו ובאשכול, ובזה בעצם סיימנו את בתי-הספר ומשרד החינוך אחראי באופן מלא לכל שאר הבנייה.

רז סטאר: בגני הילדים בנינו 51 גנים חדשים ומיגנו 118 גנים, מבחינת מיגון גגות.

רז סטאר: המיגון היה לפני החלטת בג"צ, לא בגלל טעות, אומדנים, פיקוד העורף, זה לא נכון.

רז סטאר: פיקוד העורף בנה מה שהוא התבקש, בתקציב שהוא קיבל – 118 גנים קיבלו מיגון גגות.

רז סטאר: היתה החלטת בג"צ שהמיגון יהיה מיגון מלא, שילדים מגיל אפס עד סוף שנות הלימוד, ילמדו בבתי-ספר וגני ילדים ממוגנים ואז אמרו – יש פער.

רז סטאר: מיגון גגות לא מספיק, צריך מיגון חזיתות.

רז סטאר: במיגון החזיתות עשינו הערכת עלויות, עשינו פיילוט, קיבלנו תקציב, ביצענו אותו, עשינו פיילוט לראות כמה זה עולה, כל מיני שיטות מיגון חדשות, כדי שזה יהיה גם זול יותר, גם מהיר יותר וגם פרקטי, זאת אומרת, לא להשבית לגמרי את גן הילדים והיום יש שיטות מיגון שבשלושה שבועות נכנס קבלן, ממגן ויוצא.

רז סטאר: מהפיילוט מיגנו חמישה גנים ומיתרת תקציב הפיילוט מיגנו עוד גנים.

רז סטאר: כיום המצב הוא ש- 76 גנים הם ללא מיגון חזיתות.

רז סטאר: זאת אומרת שהילדים שם נמצאים במיגון חלקי, רק מפני פגיעה ישירה ולא מפני פגיעה קרובה.

זבולון אורלב: זאת אומרת שלא מתקיימת החלטת בג"צ.

רז סטאר: נכון.

רז סטאר: לא מיושמת.

רז סטאר: חלק מההחלטה הזו, להשלים את יישום החלטת בג"צ.

זבולון אורלב: איזה חלק, ההחלטה של מה שמחליטים?

רז סטאר: בתוך התקציב כאן, יש דרישה תקציבית קיימת ל- 45 מיליון שקלים, להשלמת מיגון      ל- 76 גני ילדים.

רז סטאר: זה לא בגלל פערים של פיקוד העורף, זה לא בגלל שנערכנו לא נכון.

זבולון אורלב: עכשיו הצלחתם לבלבל אותי לגמרי.

זבולון אורלב: אני עד עכשיו הבנתי שה- 156 זה לא, כלומר, בתוך ה- 156 היה כלול גם יישום החלטת הבג"צ.

רז סטאר: נכון, 45 מיליון.

זבולון אורלב: החלטת הבג"צ היה לפני ינואר.

רז סטאר: הרבה לפני.

איתן ברושי: אין קשר בין ביצוע העורף לבין אחריות תקציבית, זה פשוט איזה חיבור שלא ממין העניין.

רז סטאר: נכון.

רז סטאר: לא סיימתי, שנייה.

רז סטאר: אני רוצה לחזק את דבריו של איתן.

רז סטאר: לא היה תקדים, פיקוד העורף ביצע במאות מיליוני שקלים לאורך השנים פרויקטי מיגון, ונזכיר את אופק חדש ונזכיר את מיגון, את השב"מ 300 מיליון, ונזכיר עכשיו את עוטף עזה שזה כמעט הגיע ל- 500 מיליון במצטבר, לעולם לא מתקציב משרד הביטחון.

רז סטאר: אנחנו גוף מבצע ונותן שירות לרשויות.

רז סטאר: תמיד התקציב היה ממשרד האוצר וממשרדים רלוונטיים.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לדיון מי מבצע ומי לא מבצע ומי צריך להוציא מהתקציב, תאמינו לי, במדינת ישראל, אפשר לכתוב ספר ולכל אחד לתת דוגמה נכונה.

זבולון אורלב: היו פעמים שנמנו, אני אראה לך בגבול הלבנון מה צה"ל ביצע שם, ולא משרד החינוך ביצע, מי ביצע את המקלוט במוסדות החינוך בקריית שמונה, בראשית שנות ה- 80, לפני מלחמת לבנון הראשונה, לפני של"ג.

זבולון אורלב: אפשר לתת, אגב, דוגמאות לכאן ולכאן.

זבולון אורלב: בשביל זה קיימת ממשלה, איתן, בשביל זה קיימת ממשלה.

זבולון אורלב: בסופו של דבר, היא צריכה לקבל החלטה.

זבולון אורלב: אני מצטער שנציג האוצר לא נמצא כאן, למרות שהיה רשום שהוא יהיה כאן, עופר מרגלית.

קריאה: זו שיטה ידועה, לא להיות ולא להתחייב.

זבולון אורלב: אני מבין שעל-פי הודעתכם, ביום ראשון הקרוב, בעוד שבוע, אמורה הממשלה לדון ולהחליט בסוגיית ההשתתפות התקציבית או ביצוע התקציב שאמורה בהחלטה 1185 ועל-פי הצעת ההחלטה, אני לא רוצה להיכנס מי צודק, מי לא צודק, אני לא חושב שזה תפקידה של ועדת החינוך, מי צריך לממן ומי לא צריך לממן.

זבולון אורלב: באופן טבעי, אני צריך להגן על תקציב משרד החינוך, כי כל גרוש שתיקחו מהם, פירושו של דבר, לבנות פחות כיתות במגזרים האחרים, הם עובדים לפי תוכנית חומש, אבל אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה, שר החינוך יודע לטעון את טענותיו לא פחות טוב ממני והוא בוודאי יעשה את עבודתו.

זבולון אורלב: כיוון שבעצם החלק שלו כבר הוחלט בינואר ובעצם ביצעתם אותם, בעצם הוא מבוצע.

זבולון אורלב: הוויכוח עם משרד האוצר, מי צריך לממן, אני לא רוצה לקחת חלק בעניין הזה.

זבולון אורלב: 1. הוועדה הופתעה בהיוודע שהחלטת הממשלה 1185, בדבר מיגון מוסדות חינוך, מינואר 2010, לא קוימה במובן זה שראש הממשלה לא החליט אילו משרדי ממשלה יבצעו את הסכום של 104.6 מיליון ש"ח, הדרושים למיגון.

זבולון אורלב: 2. נציגי משרד ראש הממשלה ומשרד החינוך הציגו בפני הוועדה הצעת מחליטים, לפיה אמורה הממשלה לקיים דיון ולהחליט על ביצוע תקציב זה לישיבתה מיום ראשון, י"ב באלול, 22.8.

זבולון אורלב: הוטל על מר יגאל צרפתי, סמנכ"ל, לדווח לוועדה בדבר החלטת הממשלה וכמובן הוועדה דורשת מן הממשלה לקבל החלטה בהקדם כדי למנוע עיכובים והסתבכות תקציבית של הרשויות הנוגעות בדבר.

זבולון אורלב: לכן אני אומר, לא תקבל החלטה, כנראה נתכנס עוד פעם.

זבולון אורלב: לא נעזוב את הדבר.

חיים ילין: אפשר להעיר משהו?

זבולון אורלב: כן.

חיים ילין: בתחילת הדרך, עזבו את הבג"צים, עזבו את הכל ואת הפוליטיקה.

חיים ילין: פיקוד העורף, אלוף פיקוד העורף קבע שכל הבנייה הביטחונית בעוטף עזה, זה מפעל מציל חיים.

חיים ילין: כשיש אמירה של מפעל מציל חיים, יש לזה משמעויות.

חיים ילין: כולם עומדים בדום מתוח, יש הרבה הקלות לגבי התב"עות והמכרזים, והיתרי בנייה, ויוצאים בשביל להציל את החיים של התושבים ושל הילדים.

חיים ילין: אני לא רוצה לעשות את זה דראסטי או פאתטי, אבל לא ייתכן ששלוש שנים דנים על תקציבים, כאשר מישהו שישלם את זה ואת כל הדיונים יעשו אחרי שהילדים נמצאים במקום בטוח.

חיים ילין: הרי מה שקורה כרגע, הילדים לא נמצאים במקום בטוח.

זבולון אורלב: ידידי, הואיל והישיבה אמורה להיות בעוד שבוע ימים, אז למה לי, לא כדאי.

חיים ילין: לא, אני אומר שחלק מההחלטה יכולה להיות שקודם כל בונים ואחרי זה הולכים מכות מי מממן את זה.

זבולון אורלב: ראובן, בקצרה.

ראובן שטל: אני בא לפה במונחים של שיעור אזרחות.

ראובן שטל: שתי זכויות יסודיות מתנגשות פה, הזכות שלנו, כנערים, וגם חובה שלנו, לחינוך וללימודים, ולעומת זאת, הזכות שלנו לביטחון.

ראובן שטל: אנחנו כמייצגי התלמידים בארץ, דורשים שכל תלמיד במדינת ישראל, ולא משנה איפה הוא גר או מאיזה מוצא הוא, ידע ב- 1 לספטמבר, שהוא הולך למקום בטוח, שהוא יוכל ללמוד בו בשקט, בלי שום חשש, לא טילים ולא שום דבר אחר.

ראובן שטל: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: יישר כוח.

זבולון אורלב: הסעיף השני שדובר פה זה הכיתות בבתי-הספר שמומנו באופן זמני על-ידי פיקוד העורף, קטנות מכיתות תקניות, 33 מטר מרובעים ולא ניתן להכניס בהם יותר מ- 26 תלמידים, דבר המצריך פיצול כיתות, צוות תקנים מעבר לסל המחוז.

אלון שוסטר: אני אתייחס לשתיים-שלוש נקודות נוספות.

זבולון אורלב: והדבר הנוסף, קיבלו תקצוב ייעודי לחיזוק עוטף עזה ששימש את בתי-הספר למתן מענים טיפוליים, רגשיים ולימודיים, מבקשים את זה גם בשנה הבאה.

אלון שוסטר: נציגי משרד החינוך נמצאים כאן.

אלון שוסטר: בכל מקרה, הנקודות הן נקודות שקשורות בתפעול.

אלון שוסטר: פעם אחת אנחנו מדברים בתקופת הביניים באמת על כיתות שהן יותר קטנות, לפעמים כיתות יבילות וכו' ושם נדרשים תקנים מתוגברים כדי לאפשר לילדים הוראה סדירה.

אלון שוסטר: מדובר בכיתות שלא יכולות להכיל את כל כמות התלמידים, זה פעם אחת.

אלון שוסטר: הנושא השני, שבאמת באופן שגרתי בשנים האחרונות, קיבלנו סיוע, זה הטיפול הנפשי, הפסיכולוגי, החברתי וכו'.

אלון שוסטר: הנושא השלישי הוא נושא שקשור בגילאים הצעירים יותר, לתמ"ת, מעונות היום, ובגילאי שלוש, למשרד החינוך.

אלון שוסטר: שלוש-ארבע נדמה לי זה משרד החינוך, זה סיוע בסבסוד.

חיים ילין: שלוש-ארבע זה משרד החינוך.

זבולון אורלב: ולא קיבלתם תשובות חיוביות?

אלון שוסטר: בשלב זה – לא.

זבולון אורלב: לפי טעמי, צריכה להיות כאן מנהלת מחוז הדרום.

זבולון אורלב: אני אעביר אליה את הפנייה הזאת כפנייה של הוועדה, שאנחנו מבקשים בשלושת הנושאים האלה לתת התייחסות.

זבולון אורלב: אנחנו נעביר אליה את הפנייה ומאחר ואני מכירה ואני יודע שהיא בוודאי תעשה את המאמץ הדרוש.

זבולון אורלב: אבי, אתה רצית לומר משהו?

אבי גור: בקשר לסעיף האחרון.

אבי גור: מגיע יישר כוח, כי הם משקיעים משאבים בנושא של עזרה ראשונה, מעל ומעבר למקומות אחרים, מכיוון שהם לא מקבלים את השירותים המינימאליים שנקבעו להם על-ידי הטיפול הרפואי הראשוני והם לא יכולים להרשות לעצמם שהילד לא יקבל עזרה ראשונה לטיפול.

זבולון אורלב: אני רוצה רק לומר לסיכום, זה ברור לחלוטין שאוזננו מאוד מאוד רגישה, כשאנחנו מקבלים את הפניות מאזור עוטף עזה, כמו מאזורים אחרים שנמצאים בסיכון ואם חיים אמר שמישהו הגדיר את זה כמפעל מציל חיים או פרויקט מציל חיים, כך אנחנו מתייחסים לדבר הזה ואם המעט שאנחנו יכולים לעשות זה באמת להעיר ולעורר את הרשות המבצעת כדי שהיא תמלא את חובותיה, אנחנו נשמח לעשות את זה גם בעתיד, כך שאם הבעיות לא תיפתרנה היום, אנחנו לא נעזוב אותן ונפעיל את הלחצים כמו שאנחנו יודעים ואני מקווה, אגב, בסוף זה תמיד עוזר.

זבולון אורלב: תודה רבה לכם, שתהיה שנת לימודים בטוחה ושלווה, גם בעוטף עזה.

זבולון אורלב: כל טוב, תודה רבה.