ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 237, 2010-06-21 09:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה בסוגיית החינוך באופקים.

זבולון אורלב: זכיתי לפני חודשים אחדים להיות אורח העיר אופקים, וראש העיר, צביקה גרינגולד, שהוא גם גיבור ישראל, קיבלני בסבר פנים יפות, בקבלת פנים ראויה וזכיתי לבקר במערכת החינוך וגם להיפגש עם הורים, וגם להיפגש עם תלמידים בפגישה מאוד מעניינת.

זבולון אורלב: מאחר ונתקלנו בבעיות שונות, אני הבטחתי להם שבבוא הזמן, לאחר שנעשה פעולת הכנה כזאת ואחרת, נקיים דיון בוועדת החינוך עם אנשי משרד החינוך על סוגיית החינוך באופקים.

זבולון אורלב: אני מציע שנאפשר לראש העיר להציג את העניין.

זבולון אורלב: נמצא אתנו גם מנכ"ל מרכז ישיבות "בני עקיבא", אלחנן גלט.

זבולון אורלב: נאפשר לאנשי המקום וגם לידידי משה אוחיון, ראש הגרעין התורני שם, להציג את הסוגיות השונות.

זבולון אורלב: אני מציע שראש העיר יפתח ויציג את הסוגיות השונות, שלדעתו ראויות להתייחסות וראויות לתשומת לב.

זבולון אורלב: מותר גם לפרגן להישגים.

זבולון אורלב: יש הישגים למערכת החינוך באופקים אבל אני מייעץ לך בעיקר להתרכז בבעיות, שלפי דעתך, ראויות לפתרון.

זבולון אורלב: בבקשה.

צביקה גרינגולד: בוקר טוב.

צביקה גרינגולד: קודם כל, אני רוצה להודות לך, יושב ראש הוועדה, ידידי ועמיתי.

צביקה גרינגולד: גם אתה גיבור.

צביקה גרינגולד: אפילו הופענו יחד על במות משותפות.

צביקה גרינגולד: אני מודה לך על זימון הדיון הזה, ולא רק על זימון הדיון אלא על מעורבות אישית במערכת של אופקים, כולל ביקור וקשר אישי אתנו.

צביקה גרינגולד: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שנוכחים פה, חלקם או לפי דעתי כל מי שנוכח פה מכיר את המערכת של אופקים באופן בלתי אמצעי.

צביקה גרינגולד: אני גם רוצה לברך את עמירה, מנהלת המחוז, שאני מגדיר להגדרה שהיא, יחד אתנו, מנהלת את מערכת החינוך באופקים.

צביקה גרינגולד: להוסיף את יגאל צרפתי, בגלל שלמדתי מהמורשת היהודית שכתוב על רבי יהודה הנשיא, ש"רבי מכבד עשירים היה".

צביקה גרינגולד: גם אני מצטרף לזה.

צביקה גרינגולד: אחרי כל הברכות האלה, אני רוצה לומר כך: אופקים היא עיר במשבר.

צביקה גרינגולד: היא מנוהלת מזה 3 שנים על ידי ועדה קרואה, דבר שיש בו גם אלמנט של משבר אבל כמו בכל משבר, הוא גם מייצר הזדמנות.

צביקה גרינגולד: על אף שקשה להשיג קונצנזוס אפקטיבי לניצול ההזדמנויות האלה כדי לשפר את מצב ערי הפריפריה ולהוציא מהז'רגון את המושג של "עיר פריפריה" או "עיר פיתוח", אני חושב שעלינו לשקוד ולעסוק בזה יום יום ובאינטנסיביות.

צביקה גרינגולד: אני אומר לכם, אני גם מצטט את מה שאמר עמרם מצנע לראיון בעיתון לפני כחודשיים: זה לא הר שאי אפשר לטפס עליו.

צביקה גרינגולד: אפשר במשאבים, יחסית לא גדולים, בעיקר בתשומת לב ובריכוז מאמץ נכון לגרום לזה שהפריפריה לא תפגר אחרי המרכז.

צביקה גרינגולד: היום הנגב רוחש הזדמנויות.

צביקה גרינגולד: אני לא יודע אם זה שייך למעבר צה"ל לנגב, שזו סיסמה שכולם אוהבים להשתמש בה או אולי בועת הנדל"ן באזור המרכז, שדוחקת צעירים ואוכלוסיות איכותיות או בגלל קבוצות אידיאולוגיות בציבור הישראלי, שמוכנות לבוא ולגור בנגב.

צביקה גרינגולד: אופקים לא החמיצה אף הזדמנות להחמיץ הזדמנות.

צביקה גרינגולד: עומדת בפנינו ההזדמנות לקלוט אוכלוסיות חזקות, אוכלוסיות איכותיות, שבאות היום לנגב.

צביקה גרינגולד: אנחנו צריכים להסדיר לטובת הענין הזה את התשתיות המתאימות.

צביקה גרינגולד: אנחנו צריכים להתמודד – יושב פה עמיתי וידיד אבנר, ראש המועצה המקומית מיתר, שהוא גם ידיד אבל מבחינה מסוימת הישובים עומר ולהבים ומיתר - -

זבולון אורלב: רגע, יושב פה ידידך, מי?

צביקה גרינגולד: אבנר בן-גרא, ראש המועצה המקומית מיתר.

זבולון אורלב: נא לרשום אותו.

זבולון אורלב: דרישת שלום לידידיי שם...

זבולון אורלב: בבקשה, צביקה.

זבולון אורלב: צביקה גרינגולד     	אנחנו עומדים בתחרות עם ישובים חזקים מבחינה סוציו-אקונומית, ושנבנו, בזמנו, על ידי מדינת ישראל.

זבולון אורלב: יש ויכוח על הקונספט, אם הוא נכון או לא.

זבולון אורלב: על כל פנים, התחרות לא פשוטה, ואנחנו צריכים לנצל את חלון הזמן הזה שבו אופקים לא רוחצת בפוליטיקה ועוסקת בצורה עניינית בלימוד מצבה וניסיון לשנות אותו כדי לקחת את ההזדמנות הזאת קדימה.

זבולון אורלב: מערכת החינוך בתוך הענין הזה היא עמוד התווך.

זבולון אורלב: הייתי אומר שבהסתכלות שלנו על מערכת החינוך, הציפייה שלנו היא להבדיל אולי מגישה שהיתה שוררת עד לא מזמן, שבואו ניקח את ילדי הפריפריה, ילדי עיירות הפיתוח, וניתן להם הזדמנות שווה.

זבולון אורלב: זאת אומרת, נהפוך את הפרטים לפרטים שמקבלים הזדמנות לרכוש השכלה ולהגיע להישגים ואכן, ילדי אופקים, יש להם הזדמנות שווה.

זבולון אורלב: אפשר לרכוש באופקים השכלה ברמה הגבוהה ביותר, ולהגיע להישגים אישיים ברמה הגבוהה ביותר.

זבולון אורלב: יש הרבה מאוד פרטים שנמצאים בעמדות מפתח ברחבי המדינה, אם זה באוניברסיטאות, בבתי חולים, במערכת הממשלה, המשפט, בכל מקום אבל זה לא מספיק כי האנשים האלה, הפרטים, שמגיעים להישגים, עוזבים את העיר ומשאירים מאחור אוכלוסייה חלשה ובעצם, אנחנו, כקהילה, לא מתקדמים.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להתחיל להתקדם כקהילה ולא רק כפרטים, ולחזק את אופקים כעיר ולא רק לתת הזדמנות לפרטים שבתוך העיר להגיע להישגים ולמימוש עצמי מלא.

זבולון אורלב: אני חושב שיש בזה איזו שהיא אמירה קצת שונה במשהו מהאמירות שהיו עד עכשיו.

זבולון אורלב: אנחנו, במסגרת תכנית כוללת וגיבוש חזון לעיר, שעוסקת בעיקר בכיוון הזה, של חיזוק המארג החברתי בתוך העיר, אגף החינוך בעיר יחד אתי, פנינו למחוז, שכמו שאמרתי, הוא שותף מלא בניהול מערכת החינוך בעיר.

זבולון אורלב: אמרנו: בואו נראה איך מערכת החינוך מקבלת תכנית שבה היא מבצעת את התפקיד שלה, שהוא תפקיד מרכזי בכל מה שאמרתי.

זבולון אורלב: כמובן שיש תשתיות אחרות, פיסיות ואחרות, אבל מערכת החינוך, ללא ויכוח, עומדת במרכז הענין.

זבולון אורלב: ואכן נעשתה עבודה משותפת והתגבשה תוכנית חומש לחיזוק מערכת החינוך בעיר, שבעיקרה עוסקת בששת הנושאים הבאים: 	1. חיזוק מאוד משמעותי של הגיל הרך, 0-6.

זבולון אורלב: אתם יודעים שאוכלוסיות צעירות, זה סיגמנט הגילאים שמאוד מעניינן אותם.

זבולון אורלב: 2. הנושא השני – לא תיארתי אולי את המצב הדמוגראפי בעיר, יש לכם את זה בניירות שקיבלתם אבל באופן משמעותי אנחנו רואים שברמות של הגיל הרך ובתי הספר היסודיים, האוכלוסייה החרדית הולכת ותופסת מקום מאד דומיננטי.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים לא פחות מזה לחזק גם אגפים אחרים, בעיקר את החינוך הממלכתי-דתי, כדי לתת אפשרות לתלמידים שרוצים את החינוך הזה, לקבל אותו בחינוך הממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: אני אומר פה במאמר מוסגר - -

זבולון אורלב: שאלה שאני מוכרח לשאול אותה: האם הגידול הדרמטי – אגב, בין 2000 ל-2010 זה גידול של 61% בחינוך המוכר שאינו רשמי, האם הגידול הזה הוא בגלל אורח חיים, השקפת עולם או בגלל שהחינוך המוכר שאינו רשמי מצליח למשוך את ההורים בגלל תנאים, הזנה, הסעות, והחינוך הרשמי עומד חסר אונים?

זבולון אורלב: זאת השאלה הבסיסית.

צביקה גרינגולד: על זה רציתי לענות, זה בדיוק הענין.

צביקה גרינגולד: אם יש אוכלוסיה חרדית שרוצה ללמוד במוכר – זכותה.

צביקה גרינגולד: אבל לנו יש בעיה של תלמידים מסורתיים ודתיים, שהם לא מוגדרים כחרדים, שזולגים לתוך המערכת החרדית בדיוק על הרקע של הדברים שמנית, שזה תנאים מועדפים גם בנושא שעות, גם בנושא עלויות, גם בנושא הזנה, שיש במוכר ולא קיים במערכת הממלכתית-דתית.

זבולון אורלב: גם בנושא ההסעות?

צביקה גרינגולד: גם בנושא ההסעות.

עינת וילף: מה המקור הכספי לתנאים הטובים האלה?

זבולון אורלב: תקציב המוכר שאינו רשמי.

צביקה גרינגולד: כידוע לך, הרשת המוכרת שאינה רשמית מממנת את הפעילות באופן ישיר, ולה יש את המקורות שלה.

זבולון אורלב: תקציב המדינה.

עמירה חיים: תקציב המדינה הוא 55%.

זבולון אורלב: לא, זה מוכר שאינו רשמי, זה 100%.

עמירה חיים: - -

זבולון אורלב: מוכר שאינו רשמי מקבל מהמדינה 100% ומהעירייה 75% באופן פורמאלי.

קריאה: יש הסכם על הסכם.

קריאה: הסכם עם הממשלה והסכם עם העירייה.

צביקה גרינגולד: הם ממומנים באופן מלא על ידי הרשת שלהם.

צביקה גרינגולד: זאת אומרת, כל מה שיש שם מבחינת שעות, הזנה, הסעות - -

עמירה חיים: הזנה אנחנו לא משלמים, הם משיגים מהעמותות.

צביקה גרינגולד: הנושא השלישי הוא חיזוק המערכת העל-יסודית.

צביקה גרינגולד: חלק מההסתכלות מערכת חינוך היא בערך התוצאות של בגרויות ודברים מהסוג הזה.

צביקה גרינגולד: ההסתכלות על אופקים היא כמובן מעוותת כי כשמסתכלים על הנתונים העירוניים בלי לנתח את זה, לוקחים בחשבון תלמידים שלא לומדים בכלל לבגרות.

צביקה גרינגולד: יש לנו בית ספר לבנות, "בנות יעקב" שעכשיו בחדשות.

צביקה גרינגולד: 450 בנות שמגיעות לתוצאות מצוינות במבחני הדסה, הן נספרות כתלמידות תיכון ולא מקבלות את המשמעות באחוזי הבגרות.

צביקה גרינגולד: אבל אי אפשר להסתתר רק מאחורי סטטיסטיקות.

צביקה גרינגולד: שני המוסדות העל-יסודיים שלנו, גם במוסדות של בני עקיבא, שמורכבים מ-3 אלמנטים: ישיבה, תיכון ואולפנה, וגם במקיף הממלכתי "עמל", התוצאות הן לא מספיק טובות וצריך להתרכז בשיפור משמעותי כדי לשדר לאותן אוכלוסיות, שהן גם מבני אופקים וגם מאוכלוסיות חיצוניות, שבאופקים ניתן ללמוד ולהגיע להישגים.

צביקה גרינגולד: יש לנו אוכלוסייה חרדית לא קטנה, כ-15% מבתי האב בעיר הם אוכלוסייה חרדית והם בין 25% ל-30% מהאוכלוסייה הכללית.

צביקה גרינגולד: ההבדלים נובעים, כמובן, מהעובדה שהמשפחות מרובות ילדים.

צביקה גרינגולד: אנחנו בדיאלוג חיובי עם הקהילה החרדית שלנו.

צביקה גרינגולד: אנחנו חושבים שבמעורבות והשקעת משאבים אפשר להגיע לתוצאות טובות של מעורבות ופתיחות, כולל הכנסה הדרגתית של מקצועות ליבה לתוך מערכת החינוך של המוכר שאינו רשמי.

צביקה גרינגולד: אני מדבר על יסודי א'-ח'.

צביקה גרינגולד: אתם רואים לפי הסטטיסטיקה, שכשעולים לעל-יסודי – ט'-י"ב, אחוז התלמידים שלהם יורד כי אין הרבה מוסדות חינוך על-יסודיים חרדיים בעיר.

צביקה גרינגולד: יש לנו ישיבת בנים אחת ובית ספר לבנות אחד - -

זבולון אורלב: למרות הנתון שאמרת, ש-15% מהמשפחות וכ-30% מהנפשות בחינוך הקדם יסודי הם 875 תלמידים מול החינוך הרשמי שהוא רק 622.

ציון פיניאן: כי הסבסוד בגילאים האלה הוא 100% ולכן, המשפחות מעדיפות ללכת בחינם מאשר לשלם בחינוך הממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: זאת אומרת, הכל מתקציב המדינה.

זבולון אורלב: המדינה דואגת להעצים את החינוך - -

ציון פיניאן: נכון.

ציון פיניאן: אם במצב טוב.

ציון פיניאן: למשל, בטבריה יש 40%.

ציון פיניאן: בנושא הפוליטי, מתוך 15 חברי מועצה בטבריה יש 6 חרדים.

צביקה גרינגולד: חבר הכנסת עשה שיעורי בית והוא היה אתמול באופקים ולמד על מערכת החינוך באופן בלתי-אמצעי.

עינת וילף: האוכלוסייה החרדית בעיר היא אוכלוסייה עובדת?

צביקה גרינגולד: לא. היא אוכלוסייה שמתפלגת מבחינת אברכים ותלמידי כולל ועובדים באופן שמקובל בקהילות כאלה בארץ.

זבולון אורלב: בבקשה, תמשיך.

צביקה גרינגולד: - - מעבר לחיזוק של התוצאות במערכת העל-יסודית, אנחנו רוצים גם לחזק את המערכת הערכית.

צביקה גרינגולד: אחד הערכים שאנחנו רוצים לדבר עליהם הוא חזרה לחזון של הרצל, שבשביל להקים מדינה היהודים צריכים חלוצים.

צביקה גרינגולד: החלוצים צריכים להקריב וללכת לפני המחנה.

צביקה גרינגולד: להקים בית באופקים זה מעשה חלוצי, והחברה בישראל צריכה להעריך את החלוצים ולתגמל אותם.

צביקה גרינגולד: אני לא מדבר בכסף.

צביקה גרינגולד: גם בכסף אבל לא רק בכסף.

צביקה גרינגולד: אני מדבר על זה שידענו בזמנו, בעברנו, לתגמל קבוצות חלוציות בהערכה חברתית ובהעמדתם בראש סולם ההערכה החברתית, כי חשבנו שהם עושים דברים חשובים.

צביקה גרינגולד: אני חושב שצריך לחזור לדבר הזה.

צביקה גרינגולד: אני לא יכול לדבר על כל המדינה אבל באופקים אנחנו רוצים לעשות את זה.

זבולון אורלב: אני מאוד תומך בדבריך.

זבולון אורלב: אני חושב שהמצב האבסורדי הזה, של מערכת החינוך והחלוקה בין החינוך הרשמי לחינוך המוכר, אין לי רבע טענה לחינוך המוכר.

זבולון אורלב: אני לא חושב שהם עושים משהו שלא כדין ולא כחוק.

זבולון אורלב: אני מלא הערכה על מסירות הנפש.

זבולון אורלב: הבעיה היא החולשה הנוראה של החינוך הרשמי.

זבולון אורלב: זאת הבעיה.

זבולון אורלב: אני חשוב שבעבר זה לא היה מפני שהחינוך הרשמי היה יותר חזק, ויכול היה להציע להורים מענים ופתרונות חינוכיים באופן שהם לא הרגישו שהם צריכים לרעות "בשדות זרים".

זבולון אורלב: זאת הבעיה העיקרית.

זבולון אורלב: אגב, בימים האחרונים קיבלתי טלפונים מחברי כנסת חרדים.

זבולון אורלב: הם שאלו אותי האם הדיון הזה יהיה דיון כאילו נגד החינוך החרדי.

זבולון אורלב: אמרתי להם שבכל מה שקשור בי, לא.

זבולון אורלב: אין לי שום דבר נגד החינוך החרדי אבל יש לי טענות קשות מאוד נגד עצמנו, נגד אלה שרואים את עצמם חלק מהחינוך הרשמי שלא עושים מספיק ולא עושים די, ולדעתי חוטאים בכך שנוצר מצב שבו החינוך המוכר שאינו רשמי מציע פתרונות ומענים חינוכיים, במובן הרחב של המילה, יותר טובים מאשר החינוך הרשמי, וההורים מצביעים ברגליים.

זבולון אורלב: עובדה שההורים מצביעים ברגליים.

זבולון אורלב: אם אדוני, ראש העיר, אומר שהוא מכיר את האוכלוסייה יותר טוב ממני, שהיא אוכלוסיה מסורתית שבמהותה היא איננה חרדית, היא שייכת לחינוך הרשמי והולכת לחינוך המוכר שאינו רשמי כי הוא נותן מענים ופתרונות יותר טובים לדעת ההורים, זה דבר שאומר דרשני ולדעתי, מדליק נורה אדומה לחינוך הרשמי, ואין לי טענה לאופקים.

זבולון אורלב: אני לוקח את אופקים כרגע כמשל.

זבולון אורלב: יושב כאן המפקח זאב אלדר.

זבולון אורלב: ביקרנו לפני ימים אחדים בדימונה ושם ראינו מצב קצת שונה.

זבולון אורלב: כלומר, במקום שבו החינוך הרשמי, יש לו יכולת גם לממלכתי וגם לממלכתי-דתי, לתת מענים ראויים, שם התופעה הזאת לא באותה עצמה כמו שמתרחשת באופקים.

זבולון אורלב: אופקים, מבחינה זאת, משקפת בעיה ארצית.

זבולון אורלב: זאת לא בעיה של אופקים, היא משקפת בעיה ארצית.

זבולון אורלב: החינוך המוכר שאינו רשמי החרדי והחינוך הפרטי המוכר שאינו רשמי והחינוך הממלכתי-דתי הם ראי של הבעיות של הזנחה, של קיצוצים, של בעיות שיש בחינוך הרשמי.

זבולון אורלב: אחרת, עמירה, ההורים לא היו מרגישים שהם צריכים ללכת לחינוך המוכר שאינו רשמי.

זבולון אורלב: אין שום סיבה שהורה, שהוא מסורתי ואינו חרדי או שהוא דתי לאומי...

זבולון אורלב: אלא מה?

זבולון אורלב: פה מציעים לו יום לימודים יותר ארוך, פה מציעים לו כיתות יותר קטנות, פה מציעים לו הסעות, פה מציעים לו קייטנות וכל מיני הטבות שלהורים זה נראה חשוב.

עמירה חיים: אני לא חולקת על דבריך, רק רציתי להגיד שלא רק אלה.

עמירה חיים: יש עוד היבט של הזרמים ותתי הזרמים שהציונות הדתית שואפת.

זבולון אורלב: אני מקבל את הדברים.

עמירה חיים: אתה יודע, עברנו את זה בקרית גת.

עמירה חיים: כל אחד רוצה בית ספר, כל רב רוצה בית ספר.

משה אוחיון: דווקא באופקים זה לא רלוונטי.

עמירה חיים: לא דיברתי על אופקים.

עמירה חיים: הוא דיבר באופן כללי על החינוך - -

זבולון אורלב: אבל ידענו להכיל בקרית גת בעזרתך ובסיוע תבונתך, ואני אומר מקצת שבחך בפנייך, ידענו להתגבר על זה בקרית גת.

זבולון אורלב: זה חלק משגיאות העבר של החינוך הדתי שלא ידע לעשות את המהלכים שנעשו בקרית גת.

זבולון אורלב: זה חלק מהשגיאות, אני מסכים אתך.

זבולון אורלב: אמרתי שאם הציבור לא מוצא פתרונות או רעיוניים תורניים או פיסיים בחינוך הרשמי, הוא מוצא את הפתרונות האלה בחינוך המוכר שאינו רשמי, ברשתות האלה.

זבולון אורלב: צביקה, אתה מתקרב לסיום?

צביקה גרינגולד: כן.

צביקה גרינגולד: אני רוצה לדבר על עוד שני נושאים: אני רואה במערכת החינוך את הכלי הכי חזק בעיר ולכן, אני קושר גם את החינוך הלא-פורמאלי למערכת החינוך, דבר שצריך לחזק אותו.

צביקה גרינגולד: אחד הדברים הקשים לנו זאת העובדה שהתקצוב בעיירות הפיתוח מותנה מענקי איזון.

צביקה גרינגולד: בשנתיים האחרונות, מאז קום הממשלה הנוכחית, הוא נפגע בצורה רצינית, דבר שמקשה מאוד על הרשות המקומית להעמיד אמצעים, החל ממדריכי נוער.

צביקה גרינגולד: אנחנו, למשל, במדריכי נוער מעסיקים בעיקר בנות שירות וחיילים בתקופת משימה ו"ש"שינים" מכיוון שאין לנו, וכתב על זה גם מבקר המדינה, הוא בא אלינו בטענות, אין לנו מספיק כסף בשביל להשיג מספיק מדריכי נוער מקצועיים, ועוד כהנה וכהנה.

צביקה גרינגולד: אני רוצה לסיים בבעיה מאוד מעיקה, אולי זה כל הנושא הפיסי.

צביקה גרינגולד: חלק ממערכת החינוך באופקים  נשענת על מבנים בני 40 ו-50 שנה, שהושקעו בהם כספים והם עברו שיפוצים אבל מה לעשות?

צביקה גרינגולד: הם בעייתיים.

צביקה גרינגולד: חלק ממערכת החינוך נשענת בייחוד במוכר שאינו רשמי אבל לא רק, יש לנו שלושה בתי ספר שעדיין לומדים בקרוואנים.

צביקה גרינגולד: יש לנו בעיות תשתית קשות בשני בתי ספר.

צביקה גרינגולד: מערכת החשמל לא תואמת את הצרכים כדי לאפשר מיזוג אוויר לחימום בחורף וקירור בקיץ.

צביקה גרינגולד: הדברים האלה מאד מעיקים.

צביקה גרינגולד: לסיכום הדברים, אחרי שכל הנושאים האלה נדונו במשותף עם מערכת החינוך והקיץ אנחנו מקבלים, יחסית, משאבים מוגברים גם לנושאים הפיסיים, אבל אנחנו מדברים על תוכנית ל-5 שנים, שדורשת משאבים בתחום הפדגוגי ובתחום המבנים, שמתקרבים למשהו כמו 12 מיליון שקל בשנה, גם פדגוגי וגם פיסי.

צביקה גרינגולד: אני חושב שזו מעמסה שצריך לשאת אותה, צריך למצוא לה את המשאבים וצריך לתת דחיפה למערכת החינוך באופקים לסגור פערים ולעלות על דרך המלך, ולשרת את החזון העירוני שהזכרתי קודם.

צביקה גרינגולד: תודה.

ציון פיניאן: אני פשוט רוצה לומר שכל ההערות של היושב ראש זה "דברי אלוהים חיים" בנושא של החינוך המוכר.

ציון פיניאן: אני רוצה לקרוא מודעה שהיתה באחד המקומונים בעיר טבריה: "קייטנה ב-50 שקל ל-14 יום לכל ילד בגיל כיתה א'".

ציון פיניאן: ומי מפרסם את זה?

ציון פיניאן: החינוך המוכר הבלתי רשמי.

ציון פיניאן: זה אומר שלוקחים את זה בינקות, בכיתה א', נותנים להם את הקייטנה ומשם, כולם נרשמים לכיתה א'.

ציון פיניאן: היושב ראש מכיר בן אדם שקוראים לו יגאל ביבי, שהיה ראש עיריית טבריה.

ציון פיניאן: באותה תקופה שהוא היה ראש עיריית טבריה, ואני מקיש לאופקים, 50% מילדי טבריה היו בחינוך הממלכתי-דתי.

ציון פיניאן: זכרונו לברכה, מאיר חי.

ציון פיניאן: 50% מילדי טבריה היו בחינוך הממלכתי.

ציון פיניאן: חלה מהפכה וזה פשוט הכיס.

ציון פיניאן: בין רצוי למצוי בגימטרייה זה כסף, זה ההפרש ביניהם.

ציון פיניאן: נותנים לנו חינוך בחינם, לא משנה אם מדברים על הליבה, כן ליבה, לא ליבה, זה לא משנה.

ציון פיניאן: האדם מסתכל בכיס.

ציון פיניאן: אבל עושים דברים שאנחנו, בחינוך הממלכתי, לא מתירים לנו.

ציון פיניאן: כל מוסד שנסגר בשל העדר תלמידים, זה עובר אליהם וזה מתמלא.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר שהייתי באופקים ואני גם איש חינוך לשעבר, לפני ש"אתקלקל".

ציון פיניאן: אני אומר שהכל מתחיל ונגמר בחינוך.

ציון פיניאן: אם ניתן חינוך טוב, גם המדינה תיראה אחרת.

ציון פיניאן: ברוך השם, יום יום, לא בגלל שאני עם כיפה סרוגה או משהו כזה, היום אני מתגאה בכיפות הסרוגות ומה שהם עושים למען ארץ ישראל, למען מדינת ישראל ולמען תורת ישראל.

ציון פיניאן: אני גאה בהם.

ציון פיניאן: אני לא רוצה להמעיט, אבל כל אחד מאתנו יודע מה הם עושים.

ציון פיניאן: אנחנו צריכים לעשות מהפך במיוחד באופקים.

ציון פיניאן: אופקים זו עיר שאני מקווה שעולה על דרך המלך, בעזרת השם, וניתן לעשות הרבה הרבה בנושא של החינוך.

ציון פיניאן: יש לי גם זכויות שם כי האחיינית שלי היא מנהלת בית ספר.

ציון פיניאן: ביקרתי בבית הספר שלה אתמול וזה ממש לתפארת מדינת ישראל.

ציון פיניאן: צריך לעשות משהו, לא יודע מה, להחזיר את אותם אנשים ואת אותם הורים שלא כל מה שבחינם הוא טוב.

ציון פיניאן: יש גם ערכים, וחלילה מבלי לפגוע בחינוך החרדי, גם להם יש זכויות ואני לא פוגע והם חברים טובים שלי ושל היושב ראש, ואנחנו יושבים ביחד בוועדות משותפות מדי פעם, ואנחנו עוזרים להם להעביר חוקים, הם עוזרים לנו להעביר חוקים אבל באופקים צריך לעשות מהפכה בחינוך.

ציון פיניאן: אם תעשה מהפכה בחינוך, הכל יבוא מאליו.

ציון פיניאן: הכלכלה והכל.

ציון פיניאן: הכל צריך להיות קודם כל בחינוך.

ציון פיניאן: אני שמח שהכנתם תכנית חומש ושאתם מדברים גם על הנושא של הגיל הרך, זה חשוב מאוד כי "גירסא דינקותא גירסא", וצריך לעשות את המהפכה הזאת.

ציון פיניאן: שוב אני אומר, אדוני היושב ראש, אני יודע שאופקים בנושא הזה אתה בין אלה ש"את עלית על כולנה", בין אלה שיש להם סדר עדיפות עליונה אצל היושב ראש.

ציון פיניאן: אני חושב שזו עת רצון, זו שעה טובה של עת רצון.

ציון פיניאן: גם שר החינוך שיש לנו, בנושא הזה יש לו הרבה מאוד פתיחות ואני לא רוצה להגיד מה פורסם היום בעיתון, לכל המרצים שמחרימים את ארץ ישראל או ששותפים לחרם על מדינת ישראל, מה דעתו בנושא הזה.

ציון פיניאן: אני חושב שועדת החינוך והיושב ראש, נחליט על איזה על הנושא של אופקים ונקדם אותו, וניקח אותו כמודל לחיקוי בדרום.

ציון פיניאן: הייתי אתמול בקרית מלאכי, בנתיבות, והתחנה שלפני באר שבע היתה אופקים.

ציון פיניאן: ראיתי דברים שאין בקרית מלאכי ולא בנתיבות, שיש משהו ייחודי לנושא החינוכי של אופקים.

ציון פיניאן: כדאי לעלות על דרך המלך, זו הזדמנות פה שאם נפספס אותה, בואו נסגור את השערים של אופקים ונלך הביתה.

ציון פיניאן: תודה רבה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אלחנן גלט, מנכ"ל מרכז ישיבות בני עקיבא, בבקשה.

אלחנן גלט: תודה רבה.

אלחנן גלט: לפעמים אנשים נמצאים בתחושה שלבוא לכנסת זו לא תמיד חוויה חיובית.

אלחנן גלט: אני רוצה לומר, כאחד שעוסק בעשייה היומיומית במערכת החינוך, לבוא לדיון כזה ולקבל לשעה קלה, עוד מבלי שנדבר על התוצאות את הרוח החיובית, המאמינה, האופטימית, זה גם שווה בפני עצמו ו"יישר כוח" על עצם קיום הדיון והעלאת הנושאים החשובים בחברה הישראלית לראש סדר העדיפויות.

אלחנן גלט: אנחנו, מרכז ישיבות "בני עקיבא" נמצא בעיר אופקים מעל 10 שנים, בהפעלת החינוך העל-יסודי הדתי בעיר במסגרת של ישיבה תיכונית, אולפנה לבנות ובהמשך, גם התיכון הדתי פועל במסגרת מרכז ישיבות בני עקיבא.

אלחנן גלט: זה נעשה בשיתוף פעולה יוצא דופן גם עם משרד החינוך, מחוז דרום, וכבר עמירה הוזכרה פה וגם עם ראש העיר, שכבר יש לנו שותפות כמה שנים כי היו חילופים שלא הקלו על הענין וכמובן גם אבי ביתן, שעוסק במינהל החינוך שם.

אלחנן גלט: העשייה הזאת מחד הצליחה ליצור גאוות יחידה, שילדים באופקים יודעים שלא סתם רשתות חינוכיות בחינוך הדתי ובחינוך הממלכתי נמצאות בעיר אלא הן מביאות אתן רוח של איכות, רוח של עשייה חינוכית ברמה גבוהה ואין שום סיבה לילד שרוצה לקבל חינוך ברמה גבוהה לעזוב את אופקים.

אלחנן גלט: הוא יכול לקבל, תיאורטית, את מה שהוא יכול לקבל בכל מקום אחר כאן, באופקים.

אלחנן גלט: זאת אמירה חשובה, ואני גאה שכשאני ביקרתי בעבר באופקים ושאלו תלמידים ותלמידות באופקים: במה אתם רואים עצמכם דומים למוסדות חינוך איכותיים בארץ?

אלחנן גלט: התשובה שלהם היתה: הגיע הזמן שתלמידים ברחבי הארץ ובמקומות אחרים יגידו: הלוואי ונהיה כמו החינוך באופקים.

אלחנן גלט: זאת אומרת, יש גם אמון בעצמם, ביכולת שלהם כי בסופו של דבר כל ילד מסוגל וזה תלוי בנו, מה ניתן להם, החל באמון וכלה במשאבים.

אלחנן גלט: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה עם הגרעין התורני שיושב בעיר, ושניים מהחברים שעבדו אתי בבני עקיבא, מזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא, שניים מחבריי שעבדו אתי בצוות בתפקידים שונים, הם לא ילידי אופקים, הם לא גדלו באופקים, אין להם משפחה באופקים.

אלחנן גלט: הם עברו כחלק מתפישת עולם של בני עקיבא, לחיות באופקים בשותפות עם בני המקום.

אלחנן גלט: יושב כאן משה אוחיון והרב עדי פלח יושבים כאן, ואם דיבר ראש העיר על חלוציות – זאת החלוציות של בני עקיבא, של ישיבות בני עקיבא.

אלחנן גלט: פרויקט "שלף", שבני עקיבא מפעיל, ששולח שמיניסטים מבתי ספר מדושני עונג ברחבי הארץ לחיות באופקים.

אלחנן גלט: וכששר החינוך בזמנו, יוסי שריד, ביקר באופקים הוא שאל את הילדים האלה: מה אתם נותנים לאופקים?

אלחנן גלט: אז הם קמו ואמרו: אנחנו לא באים לתת לאופקים, אנחנו באים לקבל מאופקים.

אלחנן גלט: הדבר הזה זאת אמירה נוקבת לגבי התפיסה החינוכית שאנחנו מנסים לתת לילדים האלה לגבי מקומם בחברה הישראלית.

אלחנן גלט: עד כאן הכל טוב.

אלחנן גלט: שני הקשיים שאנחנו מתמודדים אתם, וזה לא מחליש אבל זה יוצר קשיים בלתי רגילים הם: 1. בעיית המבנים שיוצרים תשתית רעועה ביותר לעשייה החינוכית.

אלחנן גלט: אפשר ללמד גם בצריף, אפשר ללמד גם ללא תנאים אבל בכל זאת, רבותי, אם רוצים לתת לילדים את ההזדמנות, הם רשאים לשאול בבוקר חם שכזה, איך אין להם מזגן בכיתה?

אלחנן גלט: ואני בוש ונכלם, ואין לי עבורם תשובה.

אלחנן גלט: אני רוצה לקבור את עצמי באדמה.

אלחנן גלט: אני אומר את האמת.

אלחנן גלט: זאת מציאות בלתי רגילה, ראש העיר אמר את זה, ראש העיר צודק ואנחנו לא יכולים להמציא משאבים שהמדינה לא תיתן לנו.

אלחנן גלט: המבנים ישנים מאוד.

אלחנן גלט: מרכז ישיבות בני עקיבא לא אחראי על הפעלת התשתיות של המבנים האלה, ומדינת ישראל צריכה באפליה מתקנת, באיזה שהוא מאמץ גדול של תכנית חומש כזאת לסייע כדי שהתשתית המינימאלית הזאת תעמוד לרשות כל ילד וילדה באופקים.

אלחנן גלט: גם, בסופו של דבר, שעות הלימוד, שהעירייה עושה מאמץ גדול ומשרד החינוך עושה מאמץ גדול, הוא עושה מאמץ עם מה שעומד לרשותו.

אלחנן גלט: העובדה שאנחנו לא מספיקים לתת את מה שראוי שניתן, עם כל המאמצים של כל השותפים, היא קושי שאנחנו מבקשים באיזושהי תוכנית ארוכת טווח לנסות לפתור.

אלחנן גלט: נותנים הרבה, משקיעים הרבה, וזה עוד רחוק מלספק את מה שצריך.

אלחנן גלט: הערה אחרונה , וחבר הכנסת ציון פיניאן העיר על זה: החינוך העל יסודי זאת בבואה של מה שקורה בחינוך בגיל הרך ובחינוך היסודי.

אלחנן גלט: אנחנו מאבדים חיילים שם, כשהחינוך החרדי מוצא את הדרכים, כפי שהוזכרו פה, לקבל תלמידים ותלמידות כבר בגיל הזה ואנחנו מאבדים אותם שם.

אלחנן גלט: גם בזה חייבת להיות תוכנית ארוכת טווח כדי שהבעיה הזאת תיפתר.

אלחנן גלט: אני מסכם את הדברים: מצד אחד, אנחנו מקבלים שותפות מאוד מאוד משמעותית מעיריית אופקים וממשרד החינוך.

אלחנן גלט: אנחנו משתדלים לתת את שלנו בגיוס משאבים נוספים דרך תורמים.

אלחנן גלט: יש הרבה מאוד קשיים שנובעים הן מהצורך בעמודת משאבים נוספים והן משדרוג המבנים, כפי שאני יודע שהוכנו תכניות ונעשו מאמצים, ואנחנו מקווים שגם הישיבה הזאת תעשה מאמץ לא לסחוט את תקציב המדינה אלא להעמיד בראש סולם העדיפויות את הצרכים האלה כדי שאנחנו נוכל להמשיך לשדרג את העשייה החינוכית שלנו באופקים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: נזכרתי שכשדיבר אלחנן על התנאים הפיסיים כשביקרתי באופקים, נכנסנו לחדר המורים הצר והצפוף עם כל הפמליה וכל המורים.

זבולון אורלב: לפתע כבה האור.

זבולון אורלב: אז התברר שרצו להדגים לי את הבעיה שאין רשת חשמל מספיקה לקיים שם את כל צרכי החשמל, וגם אין מזגנים.

זבולון אורלב: אז נזכרתי שכשהייתי בנח"ל, בהכנסה של הגרעין באחד הקיבוצים הדתיים, אצלנו, בצריפים, היה שאם רוצים להדליק את המאוורר צריכים לסגור את החשמל ואם מדליקים את החשמל, צריכים לסגור את המאוורר כי אחרת אין מספיק חשמל להכל.

משה אוחיון: אותו דבר.

זבולון אורלב: זה נשאר אותו דבר.

זבולון אורלב: אני נזכרתי בביקור הזה, ואם אתם משערים את גילי, הדבר הזה כבר היה לפני כמה ימים...

עינת וילף: קודם כל, ברכות על הכנת התכנית.

עינת וילף: אני רואה את הפרטים פה אבל אשמח לדעת איפה זה עומד.

עינת וילף: כלומר, האם זה משקף משהו שאושר, מתוקצב, רצון של מה צריך לקרות בין הרצון לבין זה שזה יקרה.

עינת וילף: כשאתם כותבים "תכנית הצטיינות", יש תכנית או אין תכנית?

עינת וילף: מה עומד מאחורי הדברים האלה, וכמובן נושא התקציבים.

עינת וילף: נפגשנו כמה פעמים ועסקנו בדברים האלה.

עינת וילף: מאוד חשוב שאותם דברים שעוסקים בתכניות בינוי ושיפור התשתיות ילוו גם בכל הדברים שדיברנו עליהם מבחינת כללים ותרבות וונדליזם.

עינת וילף: כלומר, שיהיה ברור שבית ספר אינו זוכה להשקעה בתשתיות שלו אם הוא לא מוכיח שהוא פיתח תרבות שמבטיחה שמרגע ששיפצו וצבעו, הדברים גם ישמרו כך לאורך זמן.

עינת וילף: תודה.

עינת וילף: אני כמובן ממשיכה לעמוד לרשותכם.

עמירה חיים: אכן, את החינוך אנחנו עושים במשותף כי לנהל בתי ספר עושים במשותף עם משרדי הממשלה, משרד החינוך עם הרשות המקומית כי כשיש ועדה ממונה, קרואה, אנחנו מרגישים מחויבות גבוהה יותר בתוך ניהול המקום כי למעשה, המדינה מנהלת את היישוב.

עמירה חיים: אני, כפקידה ממשלתית, מרגישה את המחויבות הגבוהה יותר והסיוע לאותן רשויות שבאותה תקופה נמצאות בניהול המדינה.

עמירה חיים: לכן, המשפט הזה שצביקה אמר, שאנחנו מנהלים יחד, כך אני גם מרגישה וזה המסר שאני מעבירה לאנשיי בענין הזה.

עמירה חיים: אתמול אני מקבלת טלפון, 21:30 בלילה, אני מרימה את השפופרת ועל הקו תקליטור שאומר לי:  מוסדות חינוך...

עמירה חיים: האם אתה רוצה, כדאי...

עמירה חיים: אנחנו, אנחנו, תלחצי אפס, לחצתי אפס.

עמירה חיים: אמרתי, כמה שאני עייפה ורצתי מברכות לברכות אני עונה.

עמירה חיים: לחצתי אפס, עוד פעם תקליטור, אם אתה מעוניין, תלחץ 1, לחצתי 1. ענתה לי בחורה חמודה והתעניינתי, שאלתי אם יש מוסדות כאלה בבאר שבע ובדרום, ומי הרב שעומד מאחורי כי כל רב נמדד...

עמירה חיים: אין לי כלום נגד רבנים אבל היום רב נמדד כלפי הקהילה שלו בכמה בתי ספר וגני ילדים יש תחת חסותו, וזה דבר שלא היה בעבר.

עמירה חיים: חשוב לומר את זה.

עמירה חיים: אומרים לי: הרב אורי זוהר.

עמירה חיים: שאלתי מה אני מקבלת, מה אני לא מקבלת.

עמירה חיים: אמרו לי: מגיל 3 עד גיל 18, ומקבלים אוכל.

עמירה חיים: אין לי כלום נגדם, אני בעד חינוך לילדי ישראל ואם זה חינוך חרדי טוב, שיקבלו אותו.

עמירה חיים: אני יושבת בבית ומתחילה להתלבט,  כאמא, לאן לשלוח את ילדיי, דבר שבעבר לא עשיתי.ידעתי שיש חינוך ציבורי, ידעתי שיש בית ספר.

עמירה חיים: תסתכלו על המצב בעולם, כל המהפכה הגלובאלית.

עמירה חיים: אז אי אפשר רק להאשים את המערכת הציבורית שנותנת.

עמירה חיים: אם אתה מסתכל על התמונה בכל העולם, אז יש ביזור, ושי את הנושא של רצון לבתי ספר פרטיים ולחינוך עצמאי כזה או אחר, כך שזה מתלבש על הרצון של האנשים לשלוט יותר במה שקורה להם בחיים.

עמירה חיים: מה שקורה באופקים: אני רוצה לומר שההישגים של בתי הספר היסודיים הם הישגים מאד גבוהים, והם אפילו עולים על הממוצע הארצי בחלק מהמקצועות.

עמירה חיים: אנחנו יכולים לראות את זה במתמטיקה, במקצועות אחרים.

עמירה חיים: תסתכל על בית ספר "אביר יעקב".

עמירה חיים: בית ספר במבנה חדש, הילדים מגיעים שם להישגים.

עמירה חיים: אני מסתכלת על הישגי המיצ"ב באקלים בית ספרי, ובשבילי זה איזה שהוא מדד.

עמירה חיים: חברת הכנסת ציינה את הנושא של הוונדליזם וכולי.

עמירה חיים: זה לא קיים.

עמירה חיים: יש שם אווירה חינוכית, תרבותית בכל בתי הספר הממלכתיים והממלכתיים דתיים.

עמירה חיים: את יכולה לראות כאן את הצבע הירוק על הטבלה, שמראה שכל אלה הם מעל לממוצע בכל הציונים של המיצ"ב.

עמירה חיים: נכון שמלמטה התחלנו במהלך מאוד אינטנסיבי לשיפור ההישגים של האקלים, בראש וראשונה, ואחר כך ההישגים הלימודיים.

עמירה חיים: לא הגענו עדין לשיפור משמעותי בהישגי הבגרות, גם בגלל שתקופה מסוימת ילדים נשרו למוסדות אחרים בסביבה והיום סגרו את זה, וגם בגלל בעיות אחרות של בניה של תשתית מלמטה למעלה.

עמירה חיים: אני מאמינה שאנחנו בשלב של שיפור.

עמירה חיים: היום יש הנהלה לעיר שעובדת בצורה מאוד נכונה.

עמירה חיים: אני רוצה לציין את אבי ביתן, מנהל אגף החינוך, שעושה עבודת קודש יוצאת מן הכלל.

עמירה חיים: אני מניחה שאנחנו כן מתקדמים לכיוונים נכונים.

עמירה חיים: נכון שצריך השקעה כספית גדולה יותר.

עמירה חיים: זה נכון, אבל זה נכון בכל המערכת.

עמירה חיים: אני רוצה לומר משהו על השקעות כספיות של אנשים שמגיעים לתוך הישוב: נכון שבני עקיבא נמצאים שם ונכון שהם נותנים רוח, אבל רוח זה לא מספיק, צריך גם חומר.

עמירה חיים: כל עמותה שנכנסת, של חינוך עצמאי, מביאה אתה גם את הכסף ואת החומר.

עמירה חיים: אז בסדר, יש בעלויות.

עמירה חיים: אז הבעלות באה עם הרוח ועם הנשמה, ויש לזה משמעות מאוד גדולה, אבל כספים אין לה.

עמירה חיים: אין לה מצ'ינג לתת סיוע ליישוב.

עמירה חיים: רוח זה דבר נפלא, וזו רוח טובה.

עמירה חיים: לא חלילה שיש לי משהו נגד אלא להיפך.

עמירה חיים: אנחנו בחבירה אחת עושים עבודה משותפת נהדרת, אבל צריך גם את המשאבים התוספתיים, הם לא קיימים.

עמירה חיים: כאן באמת מדובר על משאבים כספיים נוספים.

עמירה חיים: האנשים נפלאים, אנשי מקצוע מהמעלה הראשונה, המפקחים הכי טובים, המנהלים טובים, הרשות המקומית מובילה כאן מהלכים טובים, לא הורסים את בתי הספר ושומרים על כל מה שיש.

עמירה חיים: מאוד חשוב לומר את זה.

עמירה חיים: בשלב הזה, זה מספיק.

זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס ולומר לגבי הסוגיה של חלוקת המשאבים: אני עבדתי במשרד החינוך בראשית שנות ה-90, כששונה חוק יסודות התקציב והתקבלה טענת החינוך החרדי שאין שום סיבה לקפח אותו ולתת לו פחות מ-100% מתקציב משרד החינוך.

זבולון אורלב: אני יכול להעיד שהסיבה העיקרית להיענות לבקשה הזאת היתה הידיעה שמשפחה חרדית לא תלך בכל מקרה לחינוך ממלכתי או ממלכתי דתי, ולא עלה על דעתו של איש שמשפחה שהיא לא חרדית תלך לחינוך חרדי.

זבולון אורלב: כל הענין הזה של התחרות וניסיון לרשום עוד ועוד תלמידים לא היה קיים.

זבולון אורלב: אני חושב שלו היו יודעים אז מה שאנחנו יודעים היום, זה לא היה מתקבל.

זבולון אורלב: זה בלתי מתקבל על הדעת שמדינה אחת מקיימת שתי מערכות חינוך, כשלאחת היא קושרת את הידיים ולשנייה לא.

זבולון אורלב: אם הרשתות החרדיות רוצות לתת מענה לכלל ילדי ישראל, אז אין שום סיבה שמדינת ישראל תאפשר להן לעשות את מה שמדינת ישראל עושה היום.

זבולון אורלב: זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

זבולון אורלב: אם הכוונה היא שמשפחות חרדיות, שמקיימות אורח חיים חרדי – זה בסדר גמור.

זבולון אורלב: אבל איש לא התכוון שמשפחה תעמוד בפני דילמה, כפי שאת ציינת אותה, בטלפון.

זבולון אורלב: למה אני צריכה ללכת לכיתה א' לחינוך של בית ספר ממלכתי או ממלכתי-דתי אם מציעים לי פה תנאים מצוינים.

ציון פיניאן: הכל כלול...

עמירה חיים: יש להם גמישות תקציבית שלא קיימת בחינוך המערכתי.

זבולון אורלב: זה לא רק גמישות תקציבית.

זבולון אורלב: תראי, בית ספר ממלכתי-דתי לא יכול להקים עמותה ולגייס משאבים, זה אסור על פי התקנון.

עמירה חיים: גם אם הם לא מגייסים כספים, הם רשאים לקחת תלמידי חכמים שיתנו תגבור לימודי, והם עושים את זה בהתנדבות.

עמירה חיים: אז במקום שעה שבועית שמשרד החינוך נותן, הילד מקבל 3 שעות ועם התקציב קונים אוכל לילדים ובגדים לילדים.

זבולון אורלב: משה אוחיון, ראש הגרעין התורני והאיש שהביא אותי לאופקים.

משה אוחיון: אני רוצה להתחיל בכמה נקודות ואז, לקחת את הבן שלי כמשל למה שקורה היום בחינוך, שהוא צריך לעבור באופקים.

משה אוחיון: אני גדלתי במרכז הארץ, למדתי במוסדות שמעולם לא ידעתי שיש בעיות של חוסר.

משה אוחיון: היינו 13-14 ילדים בכיתה והיה לנו מגרש כדור-סל תקני והיו לנו כל הדברים.

משה אוחיון: זה היה בתוך מושב קטן שהיה בו הכל.

משה אוחיון: היתה לי ספריה בבית ספר.

משה אוחיון: לבן שלי אין ספריה בבית ספר.

משה אוחיון: אבל, אני חושב שיש פה כמה בעיות: בעיה אחת היא שכל מי שרוצה להיות "טיפש" כמוני, ולעבור לגור בדרום ולא להקים לעצמו בית ספר סקטוריאלי פרטי, תורני, חרדי, צריך לשלם את מחיר הרגולציה של המערכת.

משה אוחיון: אני אגלה סוד: בקיץ האחרון גם אני הייתי כל כולי בתוך הסיפור בקרית גת מטעם הגרעין.

משה אוחיון: מוניתי כיועץ מטעם הגרעין לעזור להם להתערות בתוך התהליך הזה.

משה אוחיון: היה מאוד מעניין, והסיבה שמוניתי כיועץ כי אני זה שמאמין שצריך לעבוד בתוך המערכת, אז ביקש ממני שם אחד החברים, ממשפחה שעברה מאופקים לקריית גת, בא תעזור לנו לשכנע את המתנגדים והיה שם מאבק פנימי.

משה אוחיון: אני רוצה להגיד לכם שלאורך כל המאבק הזה אמרתי בתוך תוכי לעצמי: אני לא בטוח שאני נותן להם את העצה הטובה.

משה אוחיון: אני לא בטוח שלא צריך להקים בתי ספר סקטוריאליים, פרטיים, בתוך המערכת כדי לקדם את המערכת.

משה אוחיון: אני אומר את זה אחרי 10 שנים בנקודת שבירה, לא בנקודת אידיאל.

משה אוחיון: אתן לכם דוגמה: צמוד לבית ספר של הילדים שלי, שאין בו כלום – לא ספרייה, לא מתקני ספורט, לא אולם, לא כלום, בית ספר "מורשת ישורון".

משה אוחיון: אגב, אם המעמד קצת עלה בשנים האחרונות, זה בבית ספר הזה כי ברגע שהגרעין נכנס לפני 7 שנים והיו 117 תלמידים, היום יש 250 תלמידים.

משה אוחיון: זאת עבודה אידיאולוגית יומיומית.

משה אוחיון: כשאני יושב בבית של איש קבע ואומר לו שכשהבן שלו הולך ללמוד היום בבית ספר חרדי, מחר בבוקר הוא לא יעשה צבא כמו אבא שלו.

משה אוחיון: אנחנו עובדים על זה, לא כי אנחנו רוצים עוד ילדים בכיתות.

משה אוחיון: נהפוך הוא.

משה אוחיון: אני רוצה כיתות יותר קטנות אבל אני מאמין שאם יש ידע או תורה או משהו שאני מאמין בו, אני צריך להחיל אותו לאחרים.

משה אוחיון: בבית הספר ליד, יש 4 ילדים בכיתה בחב"ד.

משה אוחיון: תבדקו אותי, זה עולה בנתונים פה, זה עולה כאפס.

משה אוחיון: יש להם סמל מוסד, יש להם תקציבים ויש להם את אותן שעות כי צריך להחזיק מערכת כושלת, אבל אם אני אעשה דבר כזה, בגלל שאני רוצה להיות אזרח טוב, בגלל שאני רוצה להחיל על עצמי את הרגולציה ולא את העזרה של המערכת, אני אשלם מחיר מאוד יקר.

משה אוחיון: אגב, זה מוסד רשמי, זה לא מוכר שאינו רשמי.

משה אוחיון: זה מוסד רשמי עם 4 ילדים בכיתה, המערכת תומכת ומתקצבת והילדים שם מקבלים יותר ממה שהבן שלי מקבל מעבר לגדר.

משה אוחיון: אז אפשר "להאשים" את העולם החרדי אבל המערכת תומכת בהם - -

זבולון אורלב: אני במפורש לא מאשים.

משה אוחיון: אני לא סתם אומר את זה, אמרתי שזה ממלכתי-דתי, יש לו סמל מוסד.

עמירה חיים: לפני שנה הפכנו אותם חזרה לרשמיים.

משה אוחיון: בסדר גמור, אבל האם אני, במהלך הזה, יבקש שהישיבה התיכונית, יהיה לה סמל מוסד נפרד מהאולפנה, יגידו לי: לא, כי אין כמות תלמידים נכונה.

קריאה: לא כדאי לך.

משה אוחיון: הכל לא כדאי לי, אצלם אני רואה, בינתיים, שזה כדאי.

משה אוחיון: לכן, אני רק נתתי דוגמאות מה כדאי ומה לא כדאי.

משה אוחיון: 4 ילדים בכיתה – כדאי, 20 ילדים או 15 ילדים בישיבה התיכונית – לא כדאי.

משה אוחיון: תסבירו לי איך זה מסתדר, כי אני רוצה ללמוד.

משה אוחיון: אני אצמצם את הכיתות בישיבה התיכונית ליותר קטנות, ואז זה יהיה כדאי.

משה אוחיון: קורה משהו שהוא לא הגיוני.

משה אוחיון: אני רוצה להגיד – צביקה דיבר על להביא אוכלוסיות.

משה אוחיון: הגרעין פועל תקופה ארוכה מאוד להביא אוכלוסיות וגם לבנות שכונה.

משה אוחיון: השלטון היום בעיר אופקים מבין את הרעיון, תומך ורץ ובאמת, גייסנו קבוצה גדולה של משפחות שתגיע בקרוב לאופקים.

משה אוחיון: אף אחד לא שאל אותי לאורך כל השנה וחצי שאני מפרסם ומסתובב ברחבי הארץ, על מקומות תעסוקה.

משה אוחיון: אף אחד.

משה אוחיון: לא הסטודנטים לרפואה, ששתי משפחות עוברות בקיץ הקרוב, לא מהנדסי תעשיה וניהול ולא איש עסקים שמגיע מדולב, עם כל המשרד שלו לאופקים.

משה אוחיון: השאלה היחידה שתמיד שאלו אותי ותמיד ברחתי ממנה היא: מערכת החינוך.

משה אוחיון: והיה לי תירוץ, ואגיד לכם מהו: אמרתי: פה אתם יכולים להשפיע.

משה אוחיון: לא היה לי מה למכור להם.

משה אוחיון: אני לא אמכור להם בית ספר שאין בו תשתית.

משה אוחיון: יש מערכת טובה.

משה אוחיון: אין שום מקום שבו אתה לא הולך עם הבעיה של המורה שושנה למנהל מחלקת החינוך והוא מטפל בזה.

משה אוחיון: בשום מקום אחר אתה לא הולך לראש העיר עם בעיה של מזגן, והם עובדים על זה.

משה אוחיון: זה היתרון שאני משווק אבל אני אומר לכם, בינינו, זאת הבעיה.

משה אוחיון: עכשיו, בואו ניקח את הבן שלי, שנכנס לכיתה א' לפני 6 שנים, כי אבא שלו אידיאליסט.

משה אוחיון: הבן הזה, בהתחלה לא היתה מורה לאנגלית.

משה אוחיון: היו מאבקים גדולים, היו צריכים להביא מורה בחצי משרה.

משה אוחיון: לילד הזה אין שום מתקן שבו הוא יכול לפעול ספורטיבית בבית ספר.

משה אוחיון: כלום.

משה אוחיון: הוא לא יכול לזרוק שם לסל.

משה אוחיון: אין שום מקום מאושר.

משה אוחיון: לילד הזה אין ספריה בבית ספר.

משה אוחיון: אני נוסע להחליף לו ספרים בספריה של ספיר, במועצה האזורית פעם בשבוע.

משה אוחיון: עכשיו יש ספריה באופקים אבל היו שנים שגם זה לא היה.

משה אוחיון: נכון, התקדמנו.

משה אוחיון: הוא הולך עכשיו לחטיבת הביניים בחטיבה התיכונית.

משה אוחיון: ילד מוכשר, שכבר אני יודע שלא בטוח שהוא ילמד 5 יחידות מתמטיקה.

משה אוחיון: יש רק מגמה אחת שבית הספר מציע לו, זו מגמה ספרותית - -

זבולון אורלב: למה?

משה אוחיון: כי אין תקציב, אין שעות, אין תקנים.

משה אוחיון: הבן שלי אמור ללמוד בישיבה תיכונית כמו שאני למדתי, שאמור להיות בה סדר, שאמור להיות תגבור של שעות תורניות ואין שם כלום.

משה אוחיון: הלימודים מסתיימים שם בשעה 16:00, זו לא ישיבה תיכונית.

משה אוחיון: אני באמת אומר שאפשר להיכנס לעוד ועוד ועוד דברים.

משה אוחיון: המציאות היא שאנחנו רוצים ללמוד בבית ספר, אנחנו רוצים להיות באופקים, אנחנו רוצים לא להיבדל מהמערכת.

משה אוחיון: דיברו קודם על ההבדלה של הציונות הדתית.

משה אוחיון: אנחנו חלק בסיסי מכל המערכת באופקים ושום דבר לא דרשנו.

משה אוחיון: לא הפרדה, לא סינון, לא שום דבר ואפשר לבדוק את זה לאורך השנים.

משה אוחיון: אני אומר את האמת: היום, כשאני מסתכל על הגרעינים האחרים באזור הדרום, אני מרגיש טיפש.

משה אוחיון: לו הייתי הולך בכיוון אחר, הייתי מרוויח בשביל הילדים שלי יותר.

משה אוחיון: עוד לא דיברתי על הבינוי ואיך נראים המבנים ועל מיזוג ועל הכל.

משה אוחיון: אבל במצב הקיים היום, אנחנו מפקירים את החינוך של הילדים שלנו בשם האידיאולוגיה להתיישב בדרום, והמערכת לא עוזרת לנו.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: אם מורת לי להגיד משהו, כמי ששייך ברמה כזאת או אחרת למנהיגות של הציונות הדתית, שהסוגיה של החינוך הרשמי אצלנו, היא חלק מהאמונה והשקפת העולם המאוד בסיסית.

זבולון אורלב: כלומר, אני מסכים אתך שלו הציונות הדתית היתה מקימה רשת מוכר שאינו רשמי, כדוגמת החרדים, יכול להיות שהמצב הפיסי וכל ייתר הדברים האלה היה יותר טוב, וזה מה שכואב לי.

זבולון אורלב: זה בהחלט כואב לי אבל אצלי זה לא עומד על הפרק, אני מודה.

זבולון אורלב: עוד שאלה אחת: כשביקרתי, עלתה שאלת התמריצים.

צביקה גרינגולד: של מורים.

זבולון אורלב: אולי אחרי זה גם נתייחס אליה.

זבולון אורלב: דיברו אתי על הסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אנחנו נעבור עכשיו ליגאל צרפתי, וכמו שאמר וציטט ראש העיר, טוב שיש לך חברים עשירים.

זבולון אורלב: כידוע, יגאל הוא סמנכ"ל וראש מינהל פיתוח במערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני מודה שאני ביקרתי באופקים וגם העברתי את הפניה שפנה אלי אבי ביתן, מנהל מינהל החינוך בינואר, למינהל הפיתוח.

זבולון אורלב: המבנים, גם במסמך שהכינה מחלקת המחקר של הכנסת, יש בעיה עם מבני החינוך באופקים.

זבולון אורלב: לצערנו, לפני 50 שנה לא בנו באיכויות ראויות וכדומה, אז יכול להיות שזה עומד בקריטריונים של קורת גג וכדומה.

זבולון אורלב: ב-9 בתי ספר קיימים מפגעי בטיחות שקשורים לתשתית רשת החשמל.

זבולון אורלב: אני יודע שבמכתב שכתב אבי ביתן בינואר הוא אמר שרק בישיבת "אפיקי ארץ" דרוש סכום של בערך כ-730 אלף שקל להסדרת מערכת החשמל.

זבולון אורלב: אני מניח, כמו שכתוב כאן, שיש בעיה ב-9 בתי ספר ולא רק שם.

זבולון אורלב: אין אולמות ספורט.

זבולון אורלב: ב-10 בתי ספר אין כלל אולמות ספורט.

זבולון אורלב: ב-4 מתוכם אין גם מגרש ספורט פתוח או חצר המאפשרת פעילות ספורט.

זבולון אורלב: ב-5 בתי ספר נוספים יש אולם ספורט אך לפי העירייה, הוא לא ראוי לשימוש.

זבולון אורלב: לכן, אני שואל את ראש מינהל הפיתוח: יש לנו ענין גדול לקדם את מערכת החינוך.

זבולון אורלב: אם אנחנו רוצים לראות את אופקים כמדגם של מערכת החינוך בישראל וקשיים שצריך להתגבר עליהם מול זרמים אחרים ומול בעיות אובייקטיביות, איך אנחנו מתמודדים?

זבולון אורלב: יגאל, בבקשה.

יגאל צרפתי: קודם כל, אני שמח שישבנו הבוקר על נושאים אחרים, ודנו בעיר אחרת, שהיא מבחינת גודל פי 2 מהעיר אופקים.

יגאל צרפתי: סיפרתי לך ששם, לנושא שקרוי "חידוש מבנים" הקצנו סכום של כ-3 מיליון שקל בשנה החולפת.

יגאל צרפתי: אני חייב לדווח שגם בעיר אופקים הקצבנו סכום של כ-3 מיליון שקל לטובת כל הנושא שקרוי "חידוש מבנים".

יגאל צרפתי: יש בזה אלמנטים של החלפת אסבסט, יש פה שיפוצים למבנים ישנים וכולי.

יגאל צרפתי: אני אומר שמבחינת פרופורציות, וישמע אותי ידידי אבנר, ותאמין לי, שהוא, במקרה הטוב מקבל את ה-200 אלף שלו, ולא רואים אותו אחר כך שנתיים ועוד דורשים ממנו מצ'ינג.

יגאל צרפתי: זה ישוב חדש ועשיר.

יגאל צרפתי: אז בגדול, אני רוצה להגיד שבתוך סכום של 3 מיליון שקל, שהוקצה ברובו בחודש דצמבר האחרון, מדבר על מזגן של 7000 שקל וזה קצת חסר פרופורציות כי זה יכול לקבל מענה גם דרך הדברים האלה אבל אני אומר עוד דבר - -

קריאה: זה היה תשתית חשמל ולא המזגן.

יגאל צרפתי: בסדר.

יגאל צרפתי: אנחנו, מינהל הפיתוח, הוא גוף שנמצא בין הרשות לבין משרד האוצר.

יגאל צרפתי: וכשרשות מקבלת תקציבי פיתוח היא גם מחויבת לנצל אותם בזמן סביר.

יגאל צרפתי: אם אני, לפני מספר חודשים, הקציתי סכום של 3 מיליון שקל והעיר חייבת לדווח באיזה שהוא שלב שהיא נקיה מאסבסט כי התופעה הזאת קיבלה מענה הולם, אז אולי שידווחו גם מה קצב ההתקדמות כי אני לא יכול להמשיך ולהקצות כספים כל עוד אני לא רואה ניצול מהותי של הכסף.

יגאל צרפתי: למשל, בית הספר "הגבעה" קיבל באוגוסט אשתקד 200 אלף שקל כדי לפתוח את שנת הלימודים הקודמת ואצלי, בדיווחים, 0% תקציב.

יגאל צרפתי: כלומר, הרשות עוד לא משכה אגורה וזה דבר שצריך לתת עליו תשובות.

יגאל צרפתי: יכול להיות שהעבודות נעשו אבל כל עוד אני, מבחינתי, רואה שאצלי שוכבים 3 מיליון שקל, אני מנוע מלהעביר סכומים נוספים.

יגאל צרפתי: לא יודע, אולי יש הסברים שאני לא בקי בהם כרגע.

יגאל צרפתי: או למשל, יש צמד גני ילדים שתוקצבו ב-2008 ועד עכשיו נלקחו רק 79% מהמזומנים.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, אצלי שוכב הייתר.

יגאל צרפתי: למעשה, אנחנו רוצים לראות את אופקים ולראיה, הנה, ההקצאה לא פרופורציונאלית כי אני נותן סכומים כאלה לערים בסדר גודל הרבה יותר גדול.

יגאל צרפתי: אז זה לתשומת לב, אני לא אומר את זה כטענה כי אגב, מי שיעיין באתר האינטרנט שלנו יראה שכל נושא ההקצאה, והיום אנחנו הולכים על פי קריטריונים, מותנה בכל הנושא של ניצול תקציבי.

יגאל צרפתי: דבר שני – חלק מהמסגרות לא מוסדרות באמצעות סמל מוסד עצמאי.

יגאל צרפתי: אני צריך לגלות שמסגרת איקס סמוכה על שולחנה של מסגרת אחרת, והדבר הזה מקשה עלינו כי צריך להסביר את ענין הישות החינוכית הזאת.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, אתה רואה בית ספר, אתה רואה מבנה, אתה רואה ילדים, אתה רואה תלמידים אבל למעשה אין לו סמל מוסד, הוא לא קיים אצלנו.

יגאל צרפתי: הוא סמוך על שולחנה של מסגרת הרבה יותר גדולה, ואחר כך אפשר לפרט.

יגאל צרפתי: אז אני, כמינהל פיתוח, לא רואה את הדבר הזה.

יגאל צרפתי: בנוסף, מה שכן טוב - -

זבולון אורלב: לא הבנתי מה שאמרת עכשיו...

עמירה חיים: הוא מדבר על הישיבה התיכונית שהיא סניף.

עמירה חיים: אנחנו רצינו לתת סמל לישיבה, לי אין בעיה, מחר בבוקר אני אתן סמל.

עמירה חיים: גם דיבר על זה אוחיון - -     היו"ר זבולון אורלב     	אז מה הבעיה?

עמירה חיים: הבעיה שיש שם מעט ילדים, שאם אני אתן סמל, בני עקיבא לא יוכלו להפעיל את זה.

עמירה חיים: לדעתי, צריך להיות שם סמל וצריך לשפץ את המקום הזה, אבל זה צריך להיות כמו שצריך.

זאב אלדר: אולי כדאי להסדיר את זה באמצעות שלוחה מוסדרת כי מוסדות בני עקיבא טוענים שלא כדאי לישיבה התיכונית להפוך לסמל מוסד בגלל בעיית המוחזקות, שאין לך 90 ילדים בחטיבה העליונה, י'-י"ב, המוחזקות נעלמת ולכן, זה משמעותי מאוד לתקצוב השוטף של הישיבה.

זאב אלדר: אבל אם מסדירים את זה באמצעות שלוחה, ופה יגאל מביע נכונות, אני חושב שזה הדבר הטוב ביותר.

עמירה חיים: זה הכיוון שאנחנו הולכים עליו בשנה הבאה.

יגאל צרפתי: נקודה אחרונה היא שהעיר, ביוזמה שלה, יצאה לאחרונה בגיבוש בתוכנית אב, לרבות הנושא הפיסי.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, איש שלנו יהיה בפנים ואנחנו, בסופו של דבר, נלמד את התכנית ונעבוד על פי תכנית.

יגאל צרפתי: אנחנו לא יודעים לעבוד באופן אקלקטי מתוך יזומה כזאת או אחרת בכל מיני מוסדות.

יגאל צרפתי: נראה את התכנית, נראה איך זה נראה לאורך זמן ואז נגבש תכנית עבודה.

צביקה גרינגולד: אני מתפרץ כי אני לא רוצה להשאיר את הדברים של יגאל ללא מענה: בנושא של הישיבה – ענו לו.

צביקה גרינגולד: בנושא ניצול תקציבים - אנחנו הולכים להפעיל החל מה-1 ביולי, החופש הגדול, 11 פרויקטים במערכת החינוך, חלקם מתוקצבים על ידי משרד החינוך, חלקם מתוקצבים על ידי העירייה באמצעות תקציבי "מפעל הפיס".

צביקה גרינגולד: לקחנו השנה יותר משני שליש ממכסת התקציבים של "מפעל הפיס" שלנו, ושמנו אותם בתוך מערכת החינוך.

זבולון אורלב: בתוך זה מסדירים את מערכת החשמל?

צביקה גרינגולד: אמרתי לידידי אלחנן: אני מביא מ"מפעל הפיס" 350 אלף שקל, שים אתה את ה-350 אלף שקל מהצד שלך.

צביקה גרינגולד: לא נענינו עד היום.

זבולון אורלב: מרכז ישיבות בני עקיבא הוא לא הכתובת הנכונה להעמיד תקציבי פיתוח לבתי הספר.

זבולון אורלב: כל רשתות החינוך, "אורט", "עמל" וכדומה, יתרונם בהעשרה חינוכית וכן בהסדרים שלהם עם משרד החינוך, שבתי הספר האלה, כמערכת, מקבלים יותר מאשר בתי ספר שאינם נמצאים במערכת.

זבולון אורלב: אלה שני היתרונות של רשת.

זבולון אורלב: צביקה, למה אי אפשר מתוך ה-3 מיליון שניתן לחידוש מבנים?

צביקה גרינגולד: ההקצבות האלה הן ספציפיות.

צביקה גרינגולד: זה לא שנתנו לי תקציב ואמרו לי: תבחר.

זבולון אורלב: וביקשו עבור מערכת החינוך ולא נענו?

אבי ביתן: רגע...

אבי ביתן: בוקר טוב לכולם.

אבי ביתן: אני רוצה להצטרף לדברים שאמר יגאל וכמובן מנהלת המחוז.

אבי ביתן: יש לי דלת פתוחה אצל יגאל, וזאת לא הבעיה.

אבי ביתן: אני רוצה להציע מסלול, לפני שאתייחס לחלק מהנקודות שעלו פה.

אבי ביתן: המדינה, ביוזמתה, לפני עשור שנים החליטה על תכנית שהוגדרה כטיפול נקודתי.

אבי ביתן: לקחו ישוב באופן נקודתי וטיפלו בו באופן יסודי, וכתוצאה מהענין הזה נעשו שינויים מפליגים, שינויים משמעותיים בתוך מערכת החינוך ובעיר בכלל.

אבי ביתן: אם באמת רוצים, הדבר הזה אפשרי.

אבי ביתן: התכנית שאנחנו מציעים אותה פה היא תכנית שיש לה את הבסיס לעשות את זה.

אבי ביתן: דבר נוסף, בתחום הזה של הבינוי, הדרך היחידה לעשות שינוי זה בדרך לא קונוונציונלית.

אבי ביתן: היא לא יכולה להיות בנוסחאות הרגילות של מערכת החינוך כי הבקשות שלנו הן על כל מערכת החינוך.

אבי ביתן: אז האם אני מגיש בקשות בסדר גודל של 3 מיליון שקל לבית ספר עבור 9 בתי ספר, ברור לי שאני לא אקבל 30 מיליון שקל כי הוא לא יכול.

אבי ביתן: עם כל הרצון של יגאל לעזור, הוא לא יעמוד בזה.

אבי ביתן: אבל אם רוצים ליישר קו באותם מוסדות שהם בני 50 שנה ויותר, אין דרך אחרת לעשות את זה זולת הדרך הזאת.

אבי ביתן: הרשות, כפי שהיא היום, ואמר ראש העיר, היא במשבר.

אבי ביתן: גם במשבר כלכלי.

אבי ביתן: לא תהיה אפשרות להניע את זה ללא התערבות של מדינה.

אבי ביתן: לכן, הלכנו על מהלך מובנה, יסודי, משותף.

אבי ביתן: זו לא גחמה של אופקים אלא זה מהלך שיש בו כדי לעשות שינוי ומפנה משמעותי במערכת החינוך.

אבי ביתן: עוד מילה אחת על החינוך הדתי:  אני טוען, ולא רק אני, שללא החינוך הדתי בעיר, אין סיכוי לעיר הזאת להתפתח.

אבי ביתן: חד משמעית.

אבי ביתן: החינוך הדתי הוא אבן יסוד משמעותית בעיר הזאת כדי לקדם אותה, אבל בגלל המספרים הקטנים של התלמידים לא ניתן לעשות.

אבי ביתן: אם בית ספר היום עומד על 150 ילדים, אז מה קורה בפועל?

אבי ביתן: אני מממן את המזכירה בלמעלה מ-50%, כל המינהל עובד עלי, המחוז מחזיק על גבו כל מיני מורים מכיוון שהוא לא יכול לעשות העברה ואז, הסיפור הזה הוא כמו כדור שלג מתמשך.

אבי ביתן: זה מה שקורה לי בישיבה הביום.

אבי ביתן: אני היום לא מפעיל ישיבה באופן המשמעותי של ישיבה.

אבי ביתן: זו לא ישיבה באופן רגיל.

אבי ביתן: ילד מסיים ב-13:30, זו לא ישיבה תיכונית, ובזה אני כן מסכים עם משה אוחיון.

אבי ביתן: זה לא יכול להיות מהכספים הקיימים.

אבי ביתן: אם לא יהיו הקצאות של שעות באופן כזה שמעמיד ישיבה על הרגלים, ושיתחילו לזרום אלי מכל מיני מקומות באזור ואוכל להחזיק את עצמי, וזה יקרה רק אם אני אתנהל כמו ישיבה – אז אני אעמוד בזכות עצמי.

אבי ביתן: כדי שזה יקרה, צריך הנעה, צריך "סטארט".

אבי ביתן: את ה"סטארט" הזה אנחנו מבקשים בעזרה שלך, של הוועדה הזאת, וכמובן שהמשרד, כמשרד, יכיר בצורך הזה וייתן את ההתנעה הזאת כי אני חושב שהיא הסיכוי היחיד והמשמעותי לעשות שינוי בעיר.

אבי ביתן: תודה.

אבנר בן גרא: תודה לאדוני היושב ראש.

אבנר בן גרא: לנו, במיתר, אין חינוך מוכר שאינו רשמי עדין, והדגש הוא על "עדין", אז אני אנסה לעזור לצביקה, ידידי, שעושה עבודה מצוינת באופקים, ואני רואה את זה מאז שהייתי שם במילואים, איך היא נראית היום, הרבה יותר טוב.

אבנר בן גרא: אני אעשה את זה דווקא באמצעות "השחרה" נוספת של מערכת החינוך הרשמי.

אבנר בן גרא: בישוב קטן קל מאוד לראות את מה שלא רואים בעיר.

אבנר בן גרא: יושבת פה עמירה, שהמחוז שלה הכי גדול, לדעתי, ועושה עבודה מצוינת.

אבנר בן גרא: "אמה-מה"?

אבנר בן גרא: יושבים כל מיני הורים שמחליטים שהמערכת לא מתאימה להם בעיקר מסיבות טכנולוגיות.

אבנר בן גרא: לדוגמה: עמירה מתחבטת עם הסיפור של כיתות חכמות, שהיה מחזור אחד בנגב ועכשיו אין או בפנאי וקהילה, ומוצאים לעצמם דרך אחרת.

אבנר בן גרא: חלקם הולכים לחינוך ההתיישבותי, האחרים מחליטים לעשות מה שנקרא "למידה מהבית".

אבנר בן גרא: את זה אנחנו רואים אצלנו באזור.

אבנר בן גרא: מערכת החינוך הרשמית, לצערנו, לא מסוגלת להתמודד עם הדברים האלה כי אי אפשר להשוות למה שאחרים נותנים.

אבנר בן גרא: אז נוצר מצב שאצלי האנשים מנסים לעזוב את בתי הספר, ללכת לבתי ספר התיישבותיים כי יש שם "לאפ-טופ" לכל אחד, ואצלנו, לדוגמה, נלחמים אם יעברו מבית ספר יסודי אחד לאחר בגלל הסיפור של כיתות חכמות.

אבנר בן גרא: אני בטוח שאותו סיפור הוא גם באופקים.

אבנר בן גרא: זאת אומרת, המפתח לכל הענין זה התמיכה בחינוך הרשמי, החיזוק של החינוך הרשמי.

אבנר בן גרא: מה שהחבר'ה החרדים עושים, שיעשו, שימשיכו לעשות אבל אנחנו מוצאים את עצמנו שאנחנו פשוט לא יכולים לעמוד בתחרות הזאת.

אבנר בן גרא: אם לא נלך לכיוון המדעי, הטכנולוגי, שבו יש לנו יתרון יחסי, ונשלים את הפערים הדיגיטאליים בעיר כמו אופקים, אנחנו כנראה לא נגיע רחוק.

אבנר בן גרא: נושא נוסף זה הענין של הרצף.

אבנר בן גרא: החרדים מאפשרים את הרצף החינוכי מגן והלאה, אני לא יודע, אין אצלם צבא.

אבנר בן גרא: אצלנו, מה שהיה פעם מודל של בתי תלמיד, היום בתי הספר נסגרים בשעה 13:30, 14:00,15:00, ונשארים שוממים וריקים.

אבנר בן גרא: אין אפשרות לתת תכניות רצף ולהחזיק את כל האוכלוסייה בפרויקט קהילתי.

אבנר בן גרא: מבחינת בינוי, הזכיר פה צרפתי, אמרו שיש לו דלת פתוחה.

אבנר בן גרא: לדעתי אין לו דלת בכלל כי הוא באמת מקבל את כולנו בסבר פנים יפות, אבל לי אין את הבעיות האלה אבל אני מאמין שיגשרו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: זאב אלדר, המפקח על החינוך הדתי.

זאב אלדר: רציתי להתייחס לשני דברים: האחד, הנושא של חב"ד.

זאב אלדר: היתה התלבטות מאוד גדולה האם לצרף את חב"ד לחינוך הדתי חזרה, כי זה באמת בית ספר קטן.

זאב אלדר: צריך לזכור שגם "נעם מורשת ישורון", לפני 10 שנים, כמו שהציג משה, היה בית ספר מאוד קטן והמחוז תמך בו והוא ממשיך לתמוך בו עד היום בלא מעט שעות, בכל החינוך הדתי.

זאב אלדר: הוא תמך בו כדי להגדיל את החינוך הדתי בתוך העיר.

זאב אלדר: אותו דבר אנחנו מנסים לעשות עם חב"ד.

זאב אלדר: אנחנו מתפללים ומקווים שבעזרת השם זה יצליח כי הדרך להחזיר תלמידים מהחינוך המוכר שאינו רשמי, ושוב, אני מדבר על תלמידים שעל פניו שייכים ומזוהים עם החינוך הממלכתי-דתי.

זאב אלדר: הדרך להחזיר אותם היא באמצעות מתן מגוון של מענים לטובת הילדים האלה.

זאב אלדר: חב"ד זו אחת הדרכים.

זאב אלדר: אנחנו מקווים שזה יצליח.

זאב אלדר: לגבי הגרעינים התורניים בדרום: אני לא יודע על עוד גרעין תורני בדרום שיש לו מוכר שאינו רשמי.

זאב אלדר: לפחות מאשדוד עד אילת - -

משה אוחיון: לא, אבל יש תורני א', תורני ב', תורני ג'.

זאב אלדר: זה נכון.

זאב אלדר: אז אני אומר שוב וכבר נאמר "אלמלא המשתגעים היה העולם חרב".

זאב אלדר: אנחנו מלאי הערכה למה שעושה הגרעין התורני באופקים.

זאב אלדר: אני חושב שזה באמת - -

משה אוחיון: לא צריך הערכה, זו דרך חיינו אבל - -

זאב אלדר: אני חושב שבענין הזה צריך גם להודות על התמיכה שהתקבלה עד היום, ובשיתוף פעולה נמשיך ונעשה גם בהמשך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

צביקה גרינגולד: עוד כמה מילים קטנות: לגבי העל-יסודי, אמרנו שיש תמיכה של המחוז במשרד החינוך בשעות תקניות כדי לאפשר להחזיק מסגרות שאין בהן תקן מלא של ילדים.

צביקה גרינגולד: אני נמצא תחת לחץ של המחוז, ובצדק.

צביקה גרינגולד: אומרים: תראה, אפשר לתת שנה, שנתיים, שלוש, עד ש...

צביקה גרינגולד: ואנחנו רוצים לראות התפתחות.

צביקה גרינגולד: צריך לעשות בענין הזה עבודה ולראות התפתחות שבתי הספר היסודיים גדלים.

צביקה גרינגולד: אני מדבר על הממלכתי-דתי.

צביקה גרינגולד: לגבי הישיבה התיכונית: דיברו שלא יהיה חינוך ממלכתי-דתי באופקים בלי ישיבה תיכונית.

צביקה גרינגולד: אז אפשר להגיד: יש סמל, אין סמל.

צביקה גרינגולד: צריך למצוא לזה פתרון.

צביקה גרינגולד: זה חייב להיות וזה מוסכם על כולם ללא ויכוח.

צביקה גרינגולד: צריך לפתור את זה.

צביקה גרינגולד: הנושא שיכול מאד לעזור זה שילוב אזורי.

צביקה גרינגולד: ב"מרחבים" למשל, אין להם פתרון של לימודים תיכוניים ממלכתי-דתי, והם שולחים את הילדים שלהם לבאר שבע.

צביקה גרינגולד: תעזרו לי.

צביקה גרינגולד: אני דיברתי כבר עם אבנר מור ועם מנהל מערכת החינוך שלו והם היו מאוד מנומסים אבל לא נראה לי שהם התייחסו לענין ברצינות.

צביקה גרינגולד: אם יהיה ריכוז מאמץ בתוך אופקים, אנחנו יכולים להגיע למספרים אחרים לגמרי.

צביקה גרינגולד: זה גם קשור ברמה, וזה גם קשור בלחצים שמופעלים על המערכת.

צביקה גרינגולד: למשל עכשיו, אנחנו מתחברים לשדרות באדיבות עמירה בנושא בית ספר עתיד.

צביקה גרינגולד: לא דיברנו עליו.

צביקה גרינגולד: בית ספר שהקמנו אותו לקליטת עולים ונהפך לבית ספר טכנולוגי עם הישגים מרשימים.

צביקה גרינגולד: תכנית אב פיסית, אנחנו בשלבי גיבוש.

צביקה גרינגולד: נראה שבחודשיים שלושה הקרובים היא תסתיים ונוכל לבוא מסודרים על התכנית העתידית למרות שהצרכים המיידיים נמצאים גם בחוברת הזאת.

צביקה גרינגולד: דבר אחרון שאני רוצה להגיד, וחשוב לי שהוא ירשם בפרוטוקול: נושא המיגון.

צביקה גרינגולד: מוסדות החינוך באופקים לא ממוגנים.

צביקה גרינגולד: לא באופן גורף.

צביקה גרינגולד: אני מדבר על המבנים הישנים יותר.

צביקה גרינגולד: גם גני ילדים - -

זבולון אורלב: איך קוראים לבית הספר הזה שבאמצע יש - -

קריאה: "אשלים".

צביקה גרינגולד: "אשלים" נבנה לפני 50 שנה או יותר.

צביקה גרינגולד: נבנה בו מקלט מהתקופה של אז.

צביקה גרינגולד: המקלט הזה לא בטיחותי ולא תקני.

צביקה גרינגולד: אני לא מדבר על מיגון כמו בעוטף עזה, שלא תטעו.

צביקה גרינגולד: אני לא מדבר על זה ש-100% מהתלמידים ישבו במקומות ממוגנים.

צביקה גרינגולד: אני מדבר שלכל תלמיד יהיה מטר או מטר וחצי מרובע, ממ"ד תקני להסתתר בו כאשר יש אזעקה.

צביקה גרינגולד: אין את זה.

צביקה גרינגולד: כל הדיבורים עם משרד הביטחון אומרים גם שלא יהיה את זה, ואני חושב שצריך לדעת את זה, שמערכת החינוך מרמת הגנונים, דרך הגנים, בתי הספר, לא ממוגנת.

עמירה חיים: אנחנו נגיש בקשה – זה סוכם עם יגאל ודיברנו על זה כבר לפני מספר שבועות, לאשר את השלוחה של הישיבה כרשמית, בלי סמל.

עמירה חיים: שאלת על התמריצים?

זבולון אורלב: כן.

עמירה חיים: אז כך: המורים הותיקים באופקים ממשיכים לקבל תמריצים והחדשים לא יכולים לקבל תמריצים בעקבות הפנייה של עדאללה לבג"ץ והעצירה של כל התמריצים במדינת ישראל בטענה שזה לא שוויוני.

עמירה חיים: משרד החינוך מסיים לכתוב את הקריטריונים החדשים.

עמירה חיים: החריגו את אילת והערבה אבל בכל שאר המדינה מחכים וממתינים, ולכן אין תמריצים.

עמירה חיים: אנחנו מושקעים בהשקעה מאוד רחבה והעדפה מתקנת או לא מתקנת של שעות תקן, כפי שראיתם.

עמירה חיים: אנחנו מתחייבים לעשות את זה גם בעתיד, בשנים הקרובות, לפחות בשנה הבאה אנחנו נמשיך בהשקעה הזאת.

עמירה חיים: החיבור לממלכתי-דתי של כל המסגרות, אנחנו נמשיך להשקיע בזה.

עמירה חיים: בקרית גת חיברנו בית ספר, באופקים חיברנו את חב"ד לפני שנה, כפי שציין כאן זאב.

עמירה חיים: הנושא של בית ספר "מרחבים", לחבר אותו לישיבה: אנחנו כבר בדיון 5 שנים עם "מרחבים".

עמירה חיים: הם לא רואים איזו שהיא השקעה, שהם יכולים לקחת את התלמידים ולהגיע לשם.

עמירה חיים: ההורים לא מרגישים שהם רוצים להגיע לשם.

עמירה חיים: אני רוצה לומר עוד מילה כי אם הישיבה תתארך, יש לי ועדת שרים בנושא ההתנתקות.

זבולון אורלב: היא מסתיימת עוד כמה דקות.

עמירה חיים: כאן צריך להגיד שוועדת מצא בנושא דוח המפונים, אולי זה לא קשור לעכשיו, מצאה את משרד החינוך כמשרד היחיד שעמד בכל הדרישות - -

זבולון אורלב: זה בוועדה אחרת שאני עומד בראשה...

עמירה חיים: זו אותה אוכלוסיה שקלטנו.

משה אוחיון: שתי הערות לגבי התמריצים: 1. הערה אידיאולוגית, כללית: מהפניה שלנו למשרד החינוך נאמר לנו ששם מכינים תמריצים, רק לא באופן כללי אלא באופן של מקצועות נדרשים, מורים מצטיינים.

משה אוחיון: זה בדיוק כמו הדיאלוג על בריחת המוחות, שפה גם היה דיון על זה.

משה אוחיון: מה יקרה עם המצטיינים בהיסטוריה, באזרחות?

משה אוחיון: אנחנו נפגע בתלמידים שלנו כי נשקיע במורים למדעים, למתמטיקה, לאנגלית, כמו שקורה בחוזים האישיים ולא בטוח שנחנך אותם לאותם ערכים שהרוח רוצה לחפש.

משה אוחיון: נקודה אחרת: מה שקורה היום הוא קצת אבסורד.

משה אוחיון: מורה שמגיע לאופקים או שהגיע בעבר לאופקים מקבל תמריצים כל עוד הוא לא בונה את ביתו.

משה אוחיון: כל עוד הוא תושב בשכירות בעיר אופקים הוא מקבל תמריצים.

משה אוחיון: ביום שהוא יהפוך להיות תושב העיר אופקים, הוא יפסיד את התמריצים.

משה אוחיון: אנחנו רוצים להביא עיירות חזקות לעיירות הפיתוח או לא רוצים?

זבולון אורלב: אני מבטיח לך שברגע שמשרד החינוך יגבש את התמריצים אנחנו נקיים על זה דיון.

זבולון אורלב: אני תומך תמיכה מלאה בגישה שלא צריכים לעשות אבחנה.

זבולון אורלב: בוודאי שמי שאחרי תקופה מסוימת גם רוכש את ביתו, אני לא רואה שום סיבה אחרת זה יכול להיות אבסורד שהוא קנה את ביתו באופקים אבל הוא מלמד עכשיו בשדרות והוא ישכור דירה בשדרות אז הוא יקבל תמריצים.

זבולון אורלב: יש כל מיני אבסורדים שלא מתקבלים על הדעת.

זבולון אורלב: אני בטוח שעמירה ערה לזה.

אפרים שפר: אני מהחינוך העצמאי.

אפרים שפר: רציתי רק להגיב לנושא שאמרו שהחינוך העצמאי נותן הסעה חינם, אוכל חינם.

אפרים שפר: החינוך העצמאי באופקים, בכל בתי הספר שיש, נותן הסעות שהוא מקבל ממשרד החינוך כדת וכדין, ולא נותן אוכל חינם.

אפרים שפר: לא "ייסדת עוז", לא "בית יעקב", לא "תורה לשמה".

אפרים שפר: אני מתפלא מאוד שלא הזכירו מה עושה "תורה לשמה" בחינוך המיוחד באופקים, ומה עושה בעל-היסודי, סמינר "אופקים", שהוא אחד הסמינרים הכי טובים בארץ ישראל, שמכל הארץ באות בנות ללמוד באופקים.

אפרים שפר: תודה רבה.

זבולון אורלב: הרב שפר, רק לומר לך שעל פי התקנות של משרד החינוך, ילדים עד כיתה ג' או ד' זכאים להסעה רק אם הם גרים מעל 3 קילומטרים, ומכיתה ד' ומעלה 4 - -

קריאות: הקטנים 2 והגדולים 3 קילומטרים.

אפרים שפר: הילדים מוסעים לפי המערכת של מערכת החינוך.

זבולון אורלב: תרשה לי להביע ספק בענין הזה.

זבולון אורלב: אני רק מטיל ספק כי אני מכיר את העובדות ממקום אחד שכרגע אנחנו בודקים אותו - -

אפרים שפר: דיברתי על החינוך העצמאי.

זבולון אורלב: כן, החינוך העצמאי ולא "אל המעין".

זבולון אורלב: אני בודק כרגע גם בעיר אחרת.

זבולון אורלב: יש לנו כאן תמיהה מאוד גדולה.

זבולון אורלב: אמרתי כבר בראשית הדיון שאין לי שום טענה לחינוך המוכר שאינו רשמי.

זבולון אורלב: הטענות הקשות שלי זה כלפינו, כלפי מדינת ישראל, כלפי משרד החינוך, כלפי עצמי.

זבולון אורלב: אולי אתחיל את הסיכום ואומר שעל פי השקפת הוועדה מערכת החינוך הרשמית במדינת ישראל חייבת לקבל עדיפות ברורה על פני כל מערכות החינוך האחרות, בהיותה מערכת שקולטת ללא כל מיון כל תלמיד שנמצא באזור, באשר היא ממלאה באופן מלא אחר תכנית הלימודים המלאה של משרד החינוך והתרבות, ובאשר היא מקיימת אינטגרציה מלאה, כפי שקובע משרד החינוך.

זבולון אורלב: מבלי לפגוע בחינוך מוכר שאינו רשמי, שבעבר ניתנו לו המשאבים השוויוניים, מתוך הכרה שהוא מתרכז או הוא אמור לתת מענה לאוכלוסיות שאופיין עולה בקנה אחד עם השקפת בית הספר.

זבולון אורלב: לפי מיטב הבנתנו, לפחות בחלק מרשתות החינוך המוכר שאינו רשמי המצב לא כך.

זבולון אורלב: שוב, מבלי שיש לנו איזו שהיא טענה כלפי החינוך המוכר.

זבולון אורלב: הוועדה סבורה, נוכח הדיווחים של ראש הרשות ומנהלת המחוז, מנכ"ל מרכז ישיבות "בני עקיבא" והגרעין התורני כי יש צורך להקפיד בעתיד להעמיד את המשאבים הדרושים כדי להעצים את החינוך הרשמי הן בהיבט הפדגוגי והן בהיבטים הפיסיים.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את ההסכמה העקרונית של משרד החינוך להגדיל את תקציב חידוש מבנים, ובלבד שזה ייעשה בדרך העונה על הקריטריונים ותוך כדי ניצול התקציבים הקיימים.

זבולון אורלב: אני אומר באופן לא רשמי, עוד סדר גודל של כמיליון שקל, שאני מבקש מאוד שינתן לדברים האלה, שדיברנו עליהם כאן כדי שייתן להם מענה נוסף.

זבולון אורלב: הוועדה גם רשמה לפניה את נכונותו של משרד החינוך לאשר את הישיבה התיכונית כשלוחה רשמית, על מנת שניתן יהיה לפתור את בעיותיה הפיסיות.

זבולון אורלב: כמו כן, הוועדה תקיים דיון נפרד בסוגית התמריצים מיד כאשר משרד החינוך יגבש את הקריטריונים החדשים למתן התמריצים.

זבולון אורלב: יש עוד סוגיה?

יגאל צרפתי: אולי להגיב לעניין המיגון: כל הנושא הזה מאז ומעולם היה ועדין בתחום האחריות של פיקוד העורף.

זבולון אורלב: הוא קובע את הפרוגראמה, והביצוע הוא 50% משרד הביטחון ו-50% משרד החינוך.

זבולון אורלב: אגב, היה לנו דיון - -

צביקה גרינגולד: אנחנו פה מדווחים מהשטח.

צביקה גרינגולד: אני לא ציפיתי שיחליטו - --

זבולון אורלב: צביקה, היה לנו דיון עם מתן וילנאי, סגן שר הביטחון, לפני שבועיים בסוגיית מיגון מערכת החינוך.

זבולון אורלב: אני גם הופתעתי שהיום הערכת המצב היא שהמיגון במוסדות החינוך הוא לא הדבר הקריטי ביותר מפני שבשעת מלחמה לא ילמדו.

זבולון אורלב: אני, אגב, חולק מאוד על הגישה הזאת.

זבולון אורלב: אני אומר את זה כאן במשפט פשטני.

זבולון אורלב: זה נושא שכרגע יהיה בבירור הואיל ואני גם חבר בוועדת המשנה לביטחון של הוועדה לביקורת המדינה.

זבולון אורלב: אני מעביר את הדיון לפורום ההוא כדי שנוכל לדבר בדברים יותר ברורים שבמיקרופון פתוח אי אפשר לדבר עליהם.

זבולון אורלב: רבותי, תודה רבה....

אבי ביתן: סליחה, אפשר להוסיף משהו?

אבי ביתן: אנחנו הכנו תוכנית חומש למערכת החינוך.

אבי ביתן: אני אשמח אם הוועדה תתייחס לזה או לפחות תיתן לזה ביטוי בדיון.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את תוכנית החומש לחינוך של עיריית אופקים ומברכת עליה וקוראת למשרד החינוך, למרכז ישיבות "בני עקיבא" ולכל יתר הגורמים לתת יד כדי לקדם תכנית זאת.

זבולון אורלב: תודה רבה רבותי.