ועדת המשנה לפריפריה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 11, 2010-07-06 14:00

מירי רגב: שלום לכולם, צהרים טובים.

מירי רגב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת הכספים לנושא הפריפריה.

מירי רגב: אני רוצה להודות למי שהגיע לדיון ובראש ובראשונה להודות לסגן השר ליצמן שלפחות אני מרגישה שהוא משתף אתי פעולה באופן מלא בכל הנושאים ובסוגיות בריאות שאני מעלה כשאילתות וכהצעות לסדר.

מירי רגב: הנושא שעל סדר היום הוא הפערים ואי השוויון בשירותי הבריאות בין המרכז לפריפריה.

מירי רגב: זאת תהיה ישיבה ראשונה בסדרת מפגשים בכל מה שקשור לאי השוויון כפי שאני תופסת אותו בשירותי הבריאות ובסל הבריאות, בין אזרחי המדינה שחיים בפריפריה לבין אזרחי המדינה ותושבי המדינה שחיים במרכז הארץ.

מירי רגב: ברור שהמציאות כפי שהיא וכפי שהוצגה היא מציאות שלא יכולה להתקבל והיא מציאות שהיא איננה נורמטיבית.

מירי רגב: חוקק חוק הבריאות וקיבלנו אותו בתשואות, מתוך כוונה שסל הבריאות יהיה סל אוניברסלי שיתאים לכל אחד ואחת במדינת ישראל, אבל אנחנו רואים היום שהסל רק הולך ונשחק, כמות התרופות שהסל מכיל הולכת וקטנה, ובנוסף לזה הזמינות, זמינות הרופאים, כמות הרופאים, התמחות הרופאים, השירותים שמקבל אזרח בפריפריה לעומת השירותים שמקבל אזרח במרכז, הם בפערים מאוד גדולים.

מירי רגב: אני יודעת את זה כי גם הורי עדיין מתגוררים בפריפריה, אני ילידת קריית גת, ואני שומעת וקוראת את אותם טלפונים ואי-מיילים של אנשים שמתקשרים מקריית שמונה, מטבריה, מעפולה, מקריית גת, מסורוקה.

מירי רגב: אנחנו מכירים את המקרה שפורסם לא מזמן על ילדת האפילפסיה שהייתה זקוקה לטיפול והיה רק רופא אחד שיכול היה לטפל בה בבית החולים סורוקה וזה משום שאנחנו כחברה וכמדינה לא עושים מספיק.

מירי רגב: לא מספיק לבוא ולומר בקמפיינים קודם כל בריאות, למרות שזה יפה וזה חשוב, אבל זה לא מספיק.

מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות לכך שבאמת הבריאות תהיה זמינה ונגישה לכל אחד במדינת ישראל.

מירי רגב: זה שאנשים מקבלים מרשמים מרופא אבל לא קונים תרופות כי אין להם תקציב לזה, זה מצב שאנחנו כמדינה לא יכולים להגיע אליו.

מירי רגב: בדיון הזה יציגו את הנושא גורמים שונים ובעיקר יושב ראש ההסתדרות הרפואית שיפתח את הדיון ויציג את הממצאים בנושא הפערים הרפואיים - ממצאים שהדוח שלו מצא ואני יודעת שגם כבוד סגן השר מכיר – בזמינות הרפואית בין המרכז לפריפריה.

מירי רגב: נמצאים כאן גם כמה מנהלי בתי חולים ואני אשמח אם גם הם יתייחסו, ונציגי קופות החולים, מנכ"לי קופות החולים, שגם אותם אשמח לשמוע.

מירי רגב: אנחנו נתקדם עם הזמן.

מירי רגב: אני יכולה לקיים את הדיון הזה עד השעה 4:00, אז מתחילה המליאה.

יעקב ליצמן: אני לא אוכל להיות עד אז.

מירי רגב: אם כן, אתה תוכל להשיב על הדברים ולאחר מכן אנחנו נמשיך את הדיון.

מירי רגב: כבוד סגן השר, האם אתה רוצה לומר כמה מלים בפתיח?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: קודם כל, תודה רבה על עצם קיום הדיון.

יעקב ליצמן: אני חושב שהדיון לגבי הפריפריה הוא חשוב ואם בעקבות הדיון נוכל לקדם כמה דברים, עשינו את מלאכתנו.

יעקב ליצמן: זה לא סוד שאנחנו עומדים לפני משא ומתן על התקציב.

יעקב ליצמן: התקציב הוא אבן יסוד לקראת מה שאנחנו רוצים לעשות וברור שחלק גדול מהמאבקים שלנו נוגע לפריפריה.

יעקב ליצמן: כל דבר, בודקים מה נוגע לפריפריה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין כמה דברים אותם התחלנו לעשות.

מירי רגב: זה כפתיח.

מירי רגב: אחר כך נשמע חלק מהתשובות שלך לנושאים שיועלו כאן.

יעקב ליצמן: זה כפתיח.

יעקב ליצמן: אני מכבד את הדיון ואת יודעת שאני מכבד את מה שאת עושה, אבל אני לא יכול להישאר כאן עד 4:00.

מירי רגב: עד מתי תוכל להישאר?

יעקב ליצמן: כשאני אצטרך לעזוב באמצע, אני אומר לכם שאני רוצה לענות.

יעקב ליצמן: כמה נקודות ואני אקצר.

יעקב ליצמן: כפי שאני רואה את הדברים, במשרד הבריאות נושא הפריפריה חשוב ביותר.

יעקב ליצמן: אני משתדל לעשות דברים ואני חושב שבתי החולים בפריפריה, אין להם כרגע, במצב הנוכחי, את הכלים להתמודד מול בתי החולים הגדולים.

יעקב ליצמן: זה גורם לכל האנשים שגרים בפריפריה להגיע למרכז, לבתי החולים הגדולים.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה לא נכון לעשות זאת, זה גורם עוול לבית החולים ולפריפריה וגם גורם עוול למשפחה ולמי שצריך לנסוע רחוק.

יעקב ליצמן: אחד הדברים בו התחלתי זה קידום הציוד בבתי החולים בפריפריה.

יעקב ליצמן: אני מדבר על MRI.

יעקב ליצמן: עד היום היה בעיקר לבתי החולים הגדולים, אבל הוספנו שמונה מכונות MRI שמחולקות בימים אלו וידנו עוד נטויה.

יעקב ליצמן: החלוקה לא תהיה לאלה שיש להם ומי שיש לו היום MRI, לא יקבל נוסף.

יעקב ליצמן: ההוראה שלי הייתה חד משמעית לגבי אלה שאין להם MRI.

מירי רגב: למי אין?

יעקב ליצמן: בעיקר בפריפריה.

יעקב ליצמן: לכל בתי החולים הגדולים יש MRI.

יעקב ליצמן: אלה שאין להם יקבלו.

יעקב ליצמן: כרגע אנחנו במשא ומתן עם האוצר ואני מקווה שבהמשך התהליך – אני כמעט בטוח בכך – נוכל להגיע למצב שלכל בתי החולים ללא יוצא מהכלל יהיה MRI.

יעקב ליצמן: לא יהיה מצב שאדם בגלל MRI יצטרך לנסוע למרכז ובגלל זה גם יקבל את הטיפול במרכז.

יעקב ליצמן: זה לא יהיה.

יעקב ליצמן: בתחשיב של משרד הבריאות לגבי קופות החולים בפריפריה, יש העדפה והן מקבלות את הכסף כדי שישפרו את השירות.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכוונים, במשא ומתן על שכר הרופאים שמסתיים בסוף השנה, להכניס סעיף שרופא שמתגורר בפריפריה ועובד בפריפריה יקבל תוספת שכר וכך נוכל לקדם רופאים לפריפריה.

יעקב ליצמן: בימים אלו אנחנו עומדים לחלק ציוד לבתי חולים בפריפריה.

יעקב ליצמן: הם יקבלו כסף ותקציב לציוד.

יעקב ליצמן: יש עוד הרבה דברים שכרגע הם בצנרת ובמשא ומתן ואני לא רוצה לפרט אותם.

מירי רגב: משא ומתן מול האוצר.

יעקב ליצמן: מול האוצר.

יעקב ליצמן: אני מניח שבתוך שבוע-שבועיים נדע בדיוק.

יעקב ליצמן: לא הזכרתי הקמת מחלקת רדיותרפיה לבית החולים זיו, דבר שהבטחתי עם כניסתי לתפקיד וממש בימים אלו אנחנו עומדים להודיע להם על תקציב להקמת המחלקה.

יעקב ליצמן: לפני שבוע או עשרה ימים הייתי בביקור בבית החולים וסיכמתי עם המנהל שהם מתחילים את ההכנות להקמת המחלקה.

יעקב ליצמן: אפילו מיניתי את ראש העיר כאחראי מטעמי לפקח שאכן עושים זאת, ואני אומר את זה קצת בצחוק ובבדיחות אבל ביקשתי שיעמוד על כך שעושים את זה.

יעקב ליצמן: בהתחלה יפעילו את המחלקה רופאים של בית החולים רמב"ם אבל בהמשך כמובן יהיו במחלקה רופאי בית החולים זיו.

יעקב ליצמן: המטרה היא שבכל בית חולים יהיו מחלקות עם רופאים בעלי שם, כך שאנשים יפנו לבית החולים.

יעקב ליצמן: בכל בית חולים יש משהו בו הוא מצטיין וזאת הדרך שצריך ללכת בה, כי אז אנשים מגיעים לבית החולים, קל וחומר אם יהיה MRI, כי אז לא יצטרכו לנסוע למרכז ותהיה דינמיקה.

יעקב ליצמן: יש עוד דבר אחד שאני מנסה לעשות והוא בדיונים אצלי.

יעקב ליצמן: אני מציע לפתוח חדרי מיון קדמיים לרפואה דחופה, שישה-שבעה במספר, בעיקר בפריפריה כי היום צריך לנסוע לבית חולים מרוחק כי אין בית חולים בקרבת מקום.

יעקב ליצמן: זה אמור גם לגבי המגזר החרדי , גם לגבי המגזר הערבי וגם לגבי המגזר הכללי, שלא יאמרו שאני מפלה את החרדים.

יעקב ליצמן: אני מודה שגם אם אני לא עושה את זה, יאמרו שאני מתכוון לזה אבל אין לי בעיה עם זה ואני מוכן להתמודד עם כל דבר.

יעקב ליצמן: גם אנשי משרד הבריאות יכולים לומר לי את זה, אבל זה בסדר.

יעקב ליצמן: בכל אופן, מה שאני אומר, זה חד משמעית.

יעקב ליצמן: זה דבר שגם הוא עשוי להקל ואני מקווה שזה יביא לשיפור השירות.

יעקב ליצמן: עד כאן הפתיח.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: כפי שאמר סגן השר ליצמן, הוא לא יישאר כאן למשך כל הדיון ובכל זאת חשוב לי שייתן תשובות לחלק מהדברים שנעלה כאן, אני מבקשת שכל דובר ידבר בקיצור ולעניין, כי אני מתארת לעצמי שחוץ ממני כל אלה שיושבים סביב השולחן מכירים היטב את הבעיות.

מירי רגב: אני קראתי, למדתי ואני אקלוט מיד את הבעיות עליהן אנחנו דנים בדיון הזה.

מירי רגב: אנחנו נפתח עם יושב ראש ההסתדרות הרפואית, בבקשה.

מירי רגב: תודה לך על הצגת החומר בפנינו ועל יוזמת הדיון.

מירי רגב: אני מבקשת שתציג את הנושא בצורה מתומצתת ובהירה.

ליאוניד אידלמן: תודה רבה.

ליאוניד אידלמן: ברצוני לברך את חברת הכנסת מירי רגב על עצם קיום דיון חשוב זה.

ליאוניד אידלמן: תודה לכל המשתתפים.

ליאוניד אידלמן: שמחתי מאוד לשמוע מסגן השר ליצמן שיש תוכניות להשקעה בפריפריה ואכן כל השקעה בפריפריה היא מבורכת.

ליאוניד אידלמן: אני מקווה שאנחנו נראה את זה בשטח בתקופה הקרובה.

ליאוניד אידלמן: חוק ביטוח בריאות ממלכתי נפתח במלים "ביטוח בריאות ממלכתי לפי חוק זה יהיה מושתת על עקרונות של צדק, שוויון ועזרה הדדית".

ליאוניד אידלמן: במציאות, 15 שנים לאחר מכן, קיימים פערים בתוחלת החיים, בשיעורי תמותה כללית ותמותת תינוקות, בתחלואה פיזית ונפשית, ובכל מדדי הבריאות.

ליאוניד אידלמן: תוחלת חיים יותר נמוכה בפריפריה.

ליאוניד אידלמן: תמותת תינוקות יותר גבוהה בפריפריה.

ליאוניד אידלמן: זה לא סוד שמדינת ישראל מתאפיינת בשנים האחרונות בשיעור צמיחה גבוה, אולם לדאבוננו פירות צמיחה אינם מגיעים לכל שכבות האוכלוסייה, בעיקר לא לפריפריה.

ליאוניד אידלמן: אי שוויון חברתי כלכלי בא לידי ביטוי בפערים במדדי בריאות והיחס כאן הוא הדדי.

ליאוניד אידלמן: יש כאן פערים בבריאות שהם מחמירים אי שוויון חברתי כלכלי.

ליאוניד אידלמן: מנתוני הסקרים שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, בעזרת חברת גיאוכרטוגרפיה, אנחנו מגלים כל פעם שהפערים הם לא מצטמצמים.

ליאוניד אידלמן: לדוגמה, 31 אחוזים מהציבור ויתרו לפחות על שירות רפואי אחד בשנה האחרונה בשל אילוצים כלכליים.

ליאוניד אידלמן: שיעור המוותרים הגבוה ביותר הוא באזור הצפון, - 40 אחוזים.

ליאוניד אידלמן: בעיקר זה נוגע באוכלוסיות החלשות.

ליאוניד אידלמן: כאשר אנחנו מדברים על ויתור על ביקור אצל רופא מסיבות כלכליות, בצפון 16 אחוזים ויתרו.

ליאוניד אידלמן: 16 אחוזים מאלה שענו לסקר שגרים בצפון הארץ, ויתרו לפחות פעם אחת.

ליאוניד אידלמן: במרכז הארץ – 6 אחוזים.

ליאוניד אידלמן: בדרום – 10-12 אחוזים.

ליאוניד אידלמן: בין אלה שויתרו על ביקור אצל רופאים, 49 אחוזים דיווחו על הידרדרות במצב בריאות בגלל הוויתור על ביקור אצל רופא.

ליאוניד אידלמן: המצב הזה, כמו שאמרתי, במשך כל השנים שאנחנו עוקבים אחרי אי השוויון, לא משתנה.

ליאוניד אידלמן: במסגרת ההסתדרות הרפואית הקמנו ועדה שדנה בנושא הזה, שבדקה אפשרויות ופתרונות לטיפול בנושא הזה.

ליאוניד אידלמן: פרופסור אפשטיין תרם רבות.

ליאוניד אידלמן: הוא בעצם בא עם הרעיון של אי שוויון כבר לפני מספר שנים והוועדה בראשותו עבדה קשה כדי למפות את המצב וכדי לכוון גם לגבי פתרונות הטיפול.

ליאוניד אידלמן: אני מקווה שפרופסור אפשטיין יציג את הנושא הזה היום.

ליאוניד אידלמן: אנחנו מצפים מהמדינה לפעול ולהקצות משאבים לצמצום תופעה זאת.

ליאוניד אידלמן: אנחנו מדברים על כך שצריך לפעול במספר כיוונים כאשר אחד הכיוונים הוא הקפיטציה.

ליאוניד אידלמן: בקפיטציה צריך לקחת בחשבון משתנים שמשקפים מצב עגום שקיים בפריפריה.

ליאוניד אידלמן: אנחנו מדברים על כך שמשרד הבריאות צריך להגדיר מה הם המדדים הסבירים לקבלת טיפול רפואי, מבחינת המרחק ומבחינת הזמן.

ליאוניד אידלמן: זה יכול לעשות משרד הבריאות.

ליאוניד אידלמן: משרד האוצר ביחד עם משרד הבריאות צריכים לגבש תוכנית שאני הייתי קורא לה אפליה מתקנת לגבי תושבי הפריפריה.

ליאוניד אידלמן: תושבי הפריפריה צריכים לקבל בריאות ברמה הרבה יותר גבוהה ממה שהם מקבלים היום.

ליאוניד אידלמן: אנחנו נשמח לקחת חלק בתהליך הזה כי אנחנו לא יכולים להיות אדישים לנוכח המצב הבלתי נסבל של אי שוויון בפריפריה.

ליאוניד אידלמן: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: פרופסור אפשטיין.

מירי רגב: גם לך אני מקצה ארבע דקות ומבקשת שתאמר בקיצור את עיקרי הממצאים.

מירי רגב: שוב אני אומרת, רוב האנשים שיושבים סביב השולחן הזה מבינים את הבעיות.

מירי רגב: אני מברכת את ראש עיריית דימונה שהגיע, מאיר ידידי.

מירי רגב: שלום לך.

ליאון אפשטיין: אני אתעלם מהמצגת שהכנתי.

ליאון אפשטיין: אני מברך על קיום הדיון.

ליאון אפשטיין: אני חושב שחלפו כבר כשלוש שנים מאז הופעתי במסגרת הזאת אבל לצערי אני לא רואה שמשהו זז ברמה הלאומית בנושא הזה ואני רוצה להסביר.

ליאון אפשטיין: הצביעו כאן על חלק מבעיה.

ליאון אפשטיין: הבעיה היא שבכל מדד בריאות שאנחנו חושבים שהוא חשוב, יש הבדלים רציניים ומשמעותיים בין קבוצות האוכלוסייה.

ליאון אפשטיין: אם אנחנו מדברים על הסיבות העיקריות להבדלים האלו, אני רוצה לומר שיש סיבה אחת שארגון הבריאות העולמי, בדוח שיצא לפני שנה, הגדיר כסיבה מספר אחת לאי שוויון בבריאות וזה ההבדל החברתי-כלכלי בין שכבות האוכלוסייה.

ליאון אפשטיין: בנושא שלנו הבעיה היא שההבדל הזה הוא עוד יותר גדול כאשר אנחנו הולכים לפריפריה הגיאוגרפית.

ליאון אפשטיין: אני חושב שיש לנו כאן צורך לשים על השולחן ולומר שהפריפריה הגיאוגרפית, גם מבחינה סוציו אקונומית, גם מבחינה בריאות וגם מבחינת שירותי בריאות, נמצאת בפער עצום.

ליאון אפשטיין: אבל – ואני מקווה שחבריי לא יכעסו עלי – אני רוצה להוסיף משהו.

ליאון אפשטיין: נכון שאחוז העניים לפי דוח העוני של ביטוח לאומי הוא גדול ביותר בדרום ובצפון, אבל אבסולוטית יש יותר עניים במרכז מאשר בדרום ובצפון גם יחד.

ליאון אפשטיין: אם אני מוסיף לזה את ירושלים, ההבדל האבסולוטי הוא אדיר.

ליאון אפשטיין: לכן, אם אני מדבר על הבדלים בתוחלת חיים, הבדל בתוחלת חיים בין הפריפריה למרכז – ודיברו על זה – למה שאדם בפריפריה יחיה פחות שנים?

ליאון אפשטיין: למה באוכלוסייה הערבית יש פחות?

ליאון אפשטיין: למה ההבדל בתוחלת חיים בין האוכלוסייה הערבית והיהודית הולך וגדל כאשר הבעיה בפריפריה היא עוד יותר גדולה?

ליאון אפשטיין: אני חושב שהשאלה היא מה לעשות.

ליאון אפשטיין: אם תרשי לי, אני רוצה ללכת ממש לסוף המצגת אותה הכנתי.

ליאון אפשטיין: הבעיה הראשונה היא הפערים במדדים החברתיים.

ליאון אפשטיין: ארגון הבריאות העולמי הוציא דוח והכותרת הייתה שברמה עולמית אי השוויון החברתי-כלכלי הורג את האנשים ביד רמה.

ליאון אפשטיין: אני חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו אם זה כך ואם אנחנו רואים שההבדלים קיימים במדינת ישראל, מה עלינו לעשות.

ליאון אפשטיין: אני לא צריך לספר לכם שיש הבדלים בפריפריה בתשתיות, במיטות אשפוז כלליות, במיטות למחלות ממושכות, סיעוד מורכב, הבדלים ברופאים, באחיות וכולי, ואני לא ארחיב בנושא כי אתם מכירים את הנתונים.

ליאון אפשטיין: כפי שאמרתי, יש כאן משהו שצריך להדאיג את כולנו והוא מתייחס לאותו הסקר שדוקטור אידלמן דיבר עליו.

ליאון אפשטיין: הייתה עלייה משמעותית באוכלוסייה הקשישה של חוסר יכולת לקבל טיפול רפואי בתקופה של המשבר הכלכלי הגדול אני חושב שיש לנו כאן בעיה אליה עלינו להתייחס.

ליאון אפשטיין: זאת אומרת, גרוע יותר, חמור יותר בפריפריה הגיאוגרפית אבל אל לנו לשכוח שהממצא שנמצא כאן ברמה סוציו אקונומית נמוכה של הישובים, ההבדל גדל - משמעותית סטטיסטית – במספר אנשים קשישים שלא מסוגלים לקבל טיפול לו הם זקוקים.

ליאון אפשטיין: אותו סקר הראה את אותו הדבר לגבי ילדים.

ליאון אפשטיין: אלה שתי קבוצות האוכלוסייה החלשות ביותר, גם מבחינה פריפרית.

מירי רגב: כאשר אתה מדבר על ילדים וקשישים ואומר שהם לא מסוגלים לקבל את הטיפול, מאיזו סיבה הם לא מסוגלים לקבל את הטיפול?

מירי רגב: תבהיר את הנקודה.

ליאון אפשטיין: דוגמה.

ליאון אפשטיין: סקרים של מכון ברוקדייל משנה אחת לשנייה מראים שאנשים – וכאן זה עניין של החמישון התחתון של האוכלוסייה, של חולים כרוניים, אוכלוסייה ערבית, קשישים וכולי – לא מסוגלים לקבל את הטיפול כי הם אינם מסוגלים כלכלית לממן את ההשתתפות העצמית.

ליאון אפשטיין: אני חושב שיש לנו כאן שאלה קריטית.

ליאון אפשטיין: ההשתתפות העצמית היא רטרוגסיבית והיא לא כמו מס הבריאות שעד גבול מסוים היא פרוגרסיבית.

ליאון אפשטיין: כולם בעצם צריכים לשלם את אותו הדבר.

ליאון אפשטיין: משפחה קשישה עם מחלות כרוניות צריכה להוציא מאות שקלים לחודש על תרופות והיא לא מסוגלת להוציא את ההוצאה הזאת.

ליאון אפשטיין: אם אנחנו מסתכלים על מה שקרה במשך השנים, ההוצאה לנפש בארץ עלתה בעשר השנים האחרונות.

ליאון אפשטיין: איך?

ליאון אפשטיין: היא עלתה בגלל העלייה העיקרית שהייתה ממה שאנחנו האזרחים מוציאים מהכיס, והיא ירדה ממה שהממשלה נותנת לאותה המסגרת.

ליאון אפשטיין: זאת אומרת, עלייה בהוצאה לנפש היא מכך שאנחנו משלמים יותר מעבר למס הבריאות והממשלה או ההוצאה הציבורית הולכת ויורדת יחסית.

ליאון אפשטיין: אני רוצה לעמוד על דבר אחד שאותי הוא מאוד מדאיג ואני רוצה לומר למה.

ליאון אפשטיין: אנחנו ארץ רב-רבותית, תרבות העוני הולכת וגדלה, שתי קבוצות האוכלוסייה העיקריות שונות לגמרי גם בתוכן ואנחנו ארץ עלייה, אבל אחד הדברים שאנחנו מצאנו כאן בירושלים בשני בתי החולים של הדסה – ואני מודה להדסה שאפשרו לי – אני רוצה להראות לכם איזה אחוז מהחולים לא מבינים מה שהרופאים אומרים להם כתוצאה מהעובדה שלא הבינו את השפה.

ליאון אפשטיין: 70 אחוזים מהאוכלוסייה הערבית דוברת ערבית ו-55 אחוזים מדוברי רוסית לא מבינים את מה שאומרים להם.

מירי רגב: בזה אי אפשר להאשים את מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: אני מבין דוברי עברית שלא מבינים מה שאומרים להם.

מירי רגב: בואו נדבר על נושאים שכרגע אנחנו יכולים לטפל בהם, נושאי הבריאות, כי זה עניין נוסף שצריך לבדוק אותו.

ליאון אפשטיין: אני חולק עליך.

ליאון אפשטיין: בארצות הברית בית החולים לא מקבל רישוי אם הוא לא נותן שירות תרגום מקצועי.

מירי רגב: הבנתי.

מירי רגב: עכשיו אני מבינה.

ליאון אפשטיין: אסור לילדים לתרגם להורים.

ליאון אפשטיין: הבעיה חמורה יותר אולי במסגרת הפריפרית.

ליאון אפשטיין: הבעיה היא שבגדול בתי חולים בארץ לא מטפלים ולא מתייחסים לנושא.

ליאון אפשטיין: יש התייחסות מסוימת במסגרת הקהילתית, אני אומר את זה ואני מברך את שתי הקופות שעושות את זה.

ליאון אפשטיין: אני חושב שהשאלה שעומדת לפנינו – ואני רוצה ברשותך לסיים בזה – והדבר הראשון שצריך להיות היא מדיניות לאומית בנושא של אי שוויון.

ליאון אפשטיין: בריטניה עשתה את זה, אוסטרליה עשתה את זה, ניו-זילנד עשתה את זה.

מירי רגב: מה הם עשו?

ליאון אפשטיין: באנגליה למשל הם הגדירו מדדים שכל המחוז באנגליה צריך לשאוף להגיע אליהם.

קריאה: חלוקה אזורית.

מירי רגב: חלוקה אזורית ומדדים.

ליאון אפשטיין: כן.

ליאון אפשטיין: יש יחידה מרכזית במשרד הבריאות בלונדון אשר מבקרת כל שלושה חודשים בכל מחוז כדי לבדוק את מה שקורה.

ליאון אפשטיין: המצב הרבה יותר חמור בצפון אנגליה מאשר סביב לונדון, אבל יש מדיניות.

ליאון אפשטיין: בארצות מערב אירופה יש את תוכנית כאשר הם בעצם הגיעו למסקנה שהם לא מסוגלים לטפל בהמון אנשים שהגיעו מארצות אחרות.

ליאון אפשטיין: בתי החולים קיבלו על עצמם להכשיר את העובדים שלהם לתרגום.

ליאון אפשטיין: המסקנה העיקרית, ועם זה אני רוצה לסיים, היא שאני חושב שאין עבודה בארץ אשר מדדה את עלות אי שוויון בבריאות בארץ.

ליאון אפשטיין: יש עבודה באירופה שבוצעה ב-25 מדינות לפיה השוו את המשמעות הכלכלית-בריאותית של הבדל ברמת חינוך.

ליאון אפשטיין: ההבדל בין אלה שהם מהווים 50 אחוזים התחתונים של רמת החינוך במשך שנה אחת, 2004, היה 707 אלף פטירות.

ליאון אפשטיין: איבוד של 11 מיליון שנות חיים.

ליאון אפשטיין: השפעה מאוד משמעותית על תוחלת חיים.

ליאון אפשטיין: 9.4 אחוז מה-GDP.

ליאון אפשטיין: באיחוד האירופי, 980 ביליון יורו בשנה אחת, העלות של אי שוויון בבריאות.

ליאון אפשטיין: השפעה כלכלית על שירותי בריאות היא 24 אחוזים מההוצאה הבריאותית הכוללת.

ליאון אפשטיין: זאת אומרת שזה לא רק שאנשים מתים אלא זה עולה למדינה המון כסף.

ליאון אפשטיין: אם אנחנו משליכים על זה את המקרים האלו על מדינת ישראל, אנחנו מקבלים שיעורים שהם לדעתי מדהימים.

ליאון אפשטיין: להוצאה הלאומית יש השפעה משמעותית כלכלית.

ליאון אפשטיין: אני לא אומר שאפשר לחסוך את הכל, אבל אם אנחנו לא עושים את זה, הולך לאיבוד אחוז גבוה מאוד מה-GDP ומהוצאות שירותי הבריאות.

ליאון אפשטיין: אנחנו זקוקים היום למדיניות של כל מוסד, של הכנסת, של הממשלה, וזה לא משרד אחד, וזה לא רק משרד האוצר ומשרד הבריאות, כי מה עם משרד החינוך?

ליאון אפשטיין: מה עם משרד הרווחה?

ליאון אפשטיין: מה עם משרד התחבורה?

ליאון אפשטיין: יותר תאונות למשל מתרחשות באוכלוסייה הנזקקת.

ליאון אפשטיין: לכן, המסר מבחינה עקרונית, אם אנחנו לומדים ממה שקורה בחוץ לארץ, הוא שמדינה שלא קובעת מדיניות לאומית מקובלת על הממשלה, לא מתקדמת בנושא של צמצום הפערים.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אני רוצה לקבל בברכה את חברת הכנסת דוקטור רחל אדטו שעוסקת בנושאים האלה בכנסת באופן קבוע.

מירי רגב: שלום לך יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, שלמה בוחבוט, ושלום למנכ"ל משרד הבריאות, דוקטור רוני גמזו שנכנס רק עכשיו לתפקידו.

מירי רגב: מזל טוב ומברוק.

מירי רגב: אני לא יודעת אם זה מזל, אבל הרבה עבודה יש לכם עכשיו לקראת התקציב וגם לנו במטרה לסייע לכם.

מירי רגב: אני מבקשת לשמוע את מנהל בית החולים בנהריה.

מירי רגב: תציג את עצמך לטובת הפרוטוקול ותאמר בקצרה איך אתה רואה את בעיית אי השוויון ואיך הוא בא לידי ביטוי בנהריה.

מסעוד ברהום: אני מנהל בית החולים לגליל המערבי בנהריה.

מסעוד ברהום: אולי אני אחזור על חלק מהמספרים שכולם ידועים, אבל אומר משפט אחד והוא שמדינת ישראל גרה בפריפריה ולא במדינת תל אביב, וזאת לא סיסמא.

מסעוד ברהום: הקשיים והמצוקות שהם מנת חלקם של אלה שגרים בפריפריה, גם בבריאות, הם קשים.

מסעוד ברהום: אני יכול לומר שאני מתקשה לגייס רופאים לבית החולים.

מסעוד ברהום: אחיות בצפון, יחסית אין לנו בעיה לעומת המרכז והדרום אבל יש לנו בעיה מאוד קשה לגייס רופאים כדי שיגיעו לפריפריה.

מירי רגב: עליית השכר של רופאים בפריפריה לא תרמה לזה?

מסעוד ברהום: לא.

מסעוד ברהום: אין עליית שכר.

מירי רגב: יש עליית שכר.

מירי רגב: דיבר עליה סגן השר ליצמן.

יעקב ליצמן: לא, אמרתי שאני מתכוון לעשות את זה.

מסעוד ברהום: עדיין אין עליית שכר ובהחלט צריכה להיות.

מסעוד ברהום: בסופו של דבר צריך לשלם כסף כדי להביא את הרופאים ושיישארו בפריפריה.

מסעוד ברהום: הפיתויים שקיימים במרכז הארץ הם הרבה יותר גדולים.

מסעוד ברהום: אני לא מתכון להחזיק רופא בכוח ולגרום לכך שלא ייסע לתל אביב ולא יתפרנס טוב יותר.

מסעוד ברהום: הבעיה, כמו שאמר פרופסור אפשטיין, היא לרוחב כל המשרדים.

מסעוד ברהום: רופא או רופאה שמגיעים לבית החולים, בן או בת הזוג שעוסקים בהיי-טק או במקצוע אחר, אין מה להציע להם.

מסעוד ברהום: זה לא מספיק לתת להם איזשהו נוף יפה ובית יפה אלא הם צריכים גם להתפרנס.

מסעוד ברהום: חינוך, צריך להעלות את רמת החינוך.

מסעוד ברהום: נכון שיש בתי ספר טובים אבל לא מספיק.

מסעוד ברהום: אנחנו חיים בסיטואציה שהולכים מדחי אל דחי וזאת לא סיסמא.

מסעוד ברהום: אין לי רופאים לתורנויות בכירורגיה, ואני לא מצליח לכסות את השורות של תורנויות בפנימית.

מסעוד ברהום: אני יכול לומר שאני בית החולים הראשון שסגר מחלקה פנימית אחת כי אין לי שורת תורנויות.

מסעוד ברהום: מתוך שש פנימיות, סגרתי אחת.

קריאה: גם סורוקה.

ישראל אייליג: אנחנו מופיעים טוב בתקשורת.

ישראל אייליג: כל חודש פותחים אותה מחדש וסוגרים את האחרת.

ליאוניד אידלמן: חבל להיכנס כאן על תחרות מסכנות כי אף אחד לא ינצח בזה.

רחל אדטו: זאת אותה בעיה.

מסעוד ברהום: אני דיברתי על הבעיות בנהריה, אבל הבעיות האלה קיימות בכל הפריפריה.

מסעוד ברהום: אני יושב עם החברים שלי מבתי חולים אחרים ואנחנו מתבכיינים ביחד.

מסעוד ברהום: הבעיה צריכה להיפטר כספית, למשוך את האנשים, אבל לא מספיק לתת רק כסף לרופאים אלא צריך לאפשר לבנות ובני הזוג שגם הם יתפרנסו בכבוד בפריפריה כי אחרת אי אפשר להחזיק אותם.

מירי רגב: זאת אומרת, אתה רואה את הבעיה העיקרית שלך בעבודה של בת או בן הזוג.

מירי רגב: אם לא נמצא פתרון לבן או בת זוג, אנחנו לא נצליח להביא רופאים לפריפריה.

מירי רגב: אתה מבין שזאת בעיה שבדיון הזה ובעוד הרבה מאוד דיונים, לא נפתור.

מירי רגב: אם אנחנו רוצים לטפל באי השוויון בפריפריה, לא נדאג לעבודה של בן או בת הזוג.

מירי רגב: אני מבינה את העניין הזה, תאמין לי שכולנו מבינים אותו.

מסעוד ברהום: אני מסכים אתך, אבל התשובה היא כרגע מיידית והיא לשלם משכורות מועדפות לאלה שנמצאים בפריפריה.

מירי רגב: אתה מדבר כרגע על תגמול לרופאים בפריפריה.

מסעוד ברהום: נכון.

מירי רגב: בשלב המשני, אם נצליח למצוא לבן או בת הזוג עבודה טובה במשכורת גבוהה, גם זה יהיה טוב.

מירי רגב: מנהל בית החולים זיו.

אוסקר אמבון: אני קצת חושש כי כבר ראיתי שמניפים כאן יותר מדיי דגלים.

מירי רגב: בדיוק.

מירי רגב: גם אני חוששת מזה.

אוסקר אמבון: אני רוצה להצטמצם כי אני מבין שהכותרת היא הפערים בכוח אדם בפריפריה.

אוסקר אמבון: האם זה נכון?

מירי רגב: לא, זה לא רק כוח אדם.

מירי רגב: אי השוויון בטיפול הרפואי שמקבל אזרח שגר בפריפריה לעומת הטיפול שמקבל אזרח שגר במרכז.

אוסקר אמבון: כבר הגדרנו כי פריפריה היא גיאוגרפית.

אוסקר אמבון: כאשר אומרים גיאוגרפית, מתרכזים כמעט כל הגורמים שמופיעים שם מבחינת חינוך, השכלה, השתכרות וכולי וכולי.

אוסקר אמבון: אני חושב שזה מסתכם בזה.

אוסקר אמבון: עמדתי בראש ועדה שהייתה מורכבת מכל הגורמים בסקטור הבריאות.

אוסקר אמבון: הנתונים הם ידועים.

אוסקר אמבון: ניסינו להמליץ על הצעדים כדי לנסות לסגור את הפערים.

אוסקר אמבון: הנושא הראשון שאמרנו היה שותפות עם גורמים נוספים מעבר למערכת הבריאות.

אוסקר אמבון: לכן לוועדה שיושבת עכשיו יש תפקיד חשוב כי זה לא רק נושא של בריאות אלא זה נושא של חינוך, של תחבורה, של הרבה תחומים כאשר הפריפריה הגיאוגרפית נמצאת באי שוויון ובקושי מאוד גדול.

אוסקר אמבון: אם דוקטור ברהום דיבר על הבאת רופאים, צריך לדעת שגם כאשר רופא מגיע מהמרכז לפריפריה, הוא רוצה לדעת שהחינוך לילדיו הוא ברמה כפי שהייתה במרכז.

אוסקר אמבון: לכן דיברנו על שותפות.

אוסקר אמבון: דיברנו גם על הקמת גוף שיטפל בנושא הזה.

אוסקר אמבון: אני שמח שבמשרד הבריאות הוקם גוף - בראשו עומד דוקטור טוביה חורב - עם אנשי האוצר ואנשי נציבות שירות המדינה שהם לומדים לפחות חלק מההמלצות שלנו לגבי התמריצים הכספיים והאחרים שניתן להביא כוח אדם לבתי החולים וגם לקהילה.

אוסקר אמבון: לא צריך לשכוח שיש בעיה קשה מאוד בקהילה, בעיקר מחסור במומחים בקהילה.

אוסקר אמבון: בפריפריה הצפונית אין בעיה של אחיות וזאת מסיבה סוציולוגית, נקרא לה כך, והרבה תושבות הגליל הן אחיות ולכן אין מחסור, אבל יש מחסור ברופאים.

אוסקר אמבון: נושאים אחרים שבאים לידי ביטוי הם המכשור הרפואי, במה שאנחנו קוראים תשתיות.

אוסקר אמבון: סגן השר התייחס לחלק מהנושאים ואני חושב שזה הכיוון בו צריך ללכת.

אוסקר אמבון: פקודת בריאות העם אומרת מה שיעור המכשור הרפואי פר אוכלוסייה וצריך להבטיח שיהיה איזה מקדם שיבטיח שבפריפריה לרוב האנשים תהיה נגישות לאותו מכשור.

אוסקר אמבון: כדי להבטיח מקור כספי המלצנו על כך שבקפיטציה של קופות החולים יוכנס גורם של הפריפריה תוך הבטחה שקופות החולים אמנם ישקיעו בפריפריה ולכן יצטרכו להוכיח בתוצאות שלהן, במדדי הבריאות, שיש שיפור באותם הנתונים עליהם דברנו כאן ויש עוד אחרים.

מירי רגב: אתה אומר לתת מקדם לקפיטציה בפריפריה.

אוסקר אמבון: צריכים כסף.

אוסקר אמבון: נכון.

אוסקר אמבון: היום בחוק ביטוח הבריאות, הדבר היחיד שקיים הוא הגיל, זאת אומרת, הקופות מקבלות פר חבר עם תיקון לגיל, ואנחנו אומרים שיש הבדל בין הקופות וחברי הקופות שגרים בפריפריה.

אוסקר אמבון: אותן הקופות שהרבה מהחברים שלהם גרים בפריפריה, יש להן הוצאות או עלולות להיות הוצאות גדולות יותר ואנחנו רוצים שיהיה כיסוי ממה שמתקבל מביטוח בריאות ממלכתי.

מירי רגב: בית החולים סורוקה, דוקטור ישראל אייליג.

ישראל אייליג: אנחנו מדברים על אפליה ונאמר כאן שצריכה להיות מדיניות אבל אני אומר שיש מדיניות.

ישראל אייליג: אני מצטער, אבל יש מדיניות מכוונת במדינת ישראל לפגוע בזכויותיהם של האנשים שחיים בפריפריה.

ישראל אייליג: מאחר שהכל זה מעין גלגל שאחד נגרר אחרי השני והכל מתחיל במספר המיטות, החליט מי שהחליט במדינת ישראל שבירושלים ובתל אביב צריך שלוש מיטות לאלף אנשים ואילו בפריפריה מספיקה מיטה וחצי לאלף אנשים.

ישראל אייליג: זאת אומרת, לכל שני חולים בפריפריה מגיעות זכויות שוות כמו ביתר הארץ.

ישראל אייליג: הממוצע בארץ הוא 2.2.

ישראל אייליג: אמר דוקטור אידלמן שצריך לעשות אפליה מתקנת אבל אני אומר שאסור לעשות אפליה אלא צריך לעשות שוויון.

ישראל אייליג: אם תתנו לפריפריות את מה שנותנים במרכז, לא יותר, אבל תנו לנו את מה שנותנים במרכז – כבר בא לציון גואל.

ישראל אייליג: אז לא יקרה מצב בו אישה שתגיע – ושוב, מדובר על אפליה ואלה דברים באוויר – ללידה תמתין שמונה-תשע שעות לאפידורל כי אין רופא מרדים ובסוף, כאשר סוף סוף היא מגיעה ללידה, אומרים לה שגם הרופא ילדים שצריך לקבל את הילד שלה איננו כי הוא מקבל לידה אחרת.

ישראל אייליג: אלה פונקציות של עומס.

רחל אדטו: זה קורה היום גם בירושלים.

רחל אדטו: בדיוק לקחת את המקצועות האלה בהם זה קורה גם בירושלים כל התיאור הזה.

ישראל אייליג: אבל יש לי עוד כמה דוגמאות.

ישראל אייליג: אישה מגיעה עם הילד למיון ילדים ויש לו 39 או 30 מעלות והאחות בקבלה אומרת לה שהיא מצטערת אבל משך ההמתנה יהיה בין ארבע לשש שעות.

ישראל אייליג: חולה ששוכב במחלקה עם שבר וממתין לניתוח במשך שבועיים, לא יום ולא יומיים אלא שבועיים.

ישראל אייליג: כל בוקר מתחילים לו את הצום וכל ערב ב-10 אומרים לו שמצטערים אבל היו יותר מדיי ניתוחים דחופים, שברים, תאונות דרכים, מצילי חיים ולכן אתה תנותח מחר.

ישראל אייליג: אני איש פריפריה.

ישראל אייליג: האנשים שלי ימותו ארבע, חמש, שבע שנים יותר מוקדם.

ישראל אייליג: חבר'ה, זה רצח.

ישראל אייליג: אין לזה שם אחר.

ישראל אייליג: אומרים שהתקינה בסדר, מספר הרופאים בסדר, לפי המיטות החסרות, המחלקות בסדר.

ישראל אייליג: בבית החולים שלי יש שבע מחלקות פנימיות, מתוכן אחת סגורה.

ישראל אייליג: באזור תל אביב והמרכז יש ארבעים מחלקות ומכאן אתם יכולים להבין את אפשרויות הרוטציה.

ישראל אייליג: יש בתי חולים בפריפריה בהם לא פותחים עוד מחלקה אלא פשוט מחזיקים עוד עשרים-שלושים-ארבעים חולים בחדר מיון שלמעשה מהווה עוד מחלקה.

ישראל אייליג: לכן הפתרון הוא מאוד פשוט.

ישראל אייליג: אל תעשו אפליה אלא תעשו שוויון.

ישראל אייליג: ברגע שתעשו שוויון, מרבית הבעיות תיפתרנה.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אני רוצה לשמוע את מנכ"ל אחת קופות החולים.

מירי רגב: מר מועלם.

שמואל מועלם: אני יכול לומר שבנושא הזה אנחנו טיפלנו.

שמואל מועלם: בקופת חולים מאוחדת נעשה מאמץ מתמשך וקבוע לאתר את האוכלוסיות החלשות ולהשלים את צורכי הבריאות שלהם בצורה מושלמת.

מירי רגב: האם אתה יכול לתאר לי היכן אתה רואה את הפערים העיקריים בעומס ובטיפול בקופת החולים במרכז לעומת הפריפריה?

שמואל מועלם: אני לא הייתי הולך בדיוק לפי פריפריה ולא פריפריה אלא יותר הולך בכיוון של מגזרים שונים ואני אתן לך דוגמה.

שמואל מועלם: יש את המגזר החרדי.

שמואל מועלם: בבית שמש למשל יש לנו שישה סניפים.

שמואל מועלם: זה לא בנוי לפי קריטריונים שבכל מקום, בכל שכונה ובכל מגזר יהיה סניף של קופת חולים אבל אנחנו מנסים להתאים את עצמנו למציאות הקיימת כי האוכלוסייה בבית שמש היא לא אוכלוסייה שיש לה אמצעי ניוד ואנחנו דואגים שבמידה מסוימת גם בשכונות שלא צריך להיות סניף, אנחנו בכל זאת מקימים סניף על מנת להקל על הניידות של אותה אוכלוסייה.

שמואל מועלם: אני יכול לתת לך דוגמה לגבי המגזר הערבי.

שמואל מועלם: במגזר הערבי, זה לא סוד, יש בעיה עם ממוגרפיה והנשים לא עושות ממוגרפיה.

שמואל מועלם: אנחנו העמדנו הסעה לאותן נשים שהכרחנו אותן לעשות ממוגרפיה והסענו אותן לבתי חולים כי ידענו שאם לא נעשה את זה, הן לא יעשו.

שמואל מועלם: כמובן שאנחנו רוצים גם להגיע למדדים והרי היום יש מדדים ואתה צריך להגיע לתוצאות.

שמואל מועלם: אם אנחנו לא עושים מאמצים בכיוונים שונים, פשוט לא מגיעים לתוצאות.

שמואל מועלם: לכן אי אפשר לומר שאין היום הבדל בין מרכז הארץ לפריפריה אבל זאת לא סטיגמה קבועה.

שמואל מועלם: לפעמים אומרים שהחבר באום אל פאחם מחכה יותר מאשר מחכה חבר ברמת גן, אבל אני אומר לך שיש מקרים שגם ברמת גן הוא מחכה.

שמואל מועלם: לא מזמן ביקרתי במספר סניפים שלנו במגזר הערבי ואחר כך ביקרתי בסניפי הקופה במגזר החרדי ואני אומר לך שהסניפים במגזר הערבי היו יותר משופרים ויותר מוצלחים מאשר הסניפים במגזר החרדי והיום אני עושה שם אפליה מתקנת.

שמואל מועלם: אני עושה את הכל לתקן את מה שהיה בעבר.

שמואל מועלם: אם היום יש לנו סניף עם 20 אלף נפשות והוא בדירה של ארבעה חדרים, בלי מעלית והנשים מעלות את העגלה עם הילד במדרגות לקומה רביעית, את זה אני חייב לתקן מיד.

שמואל מועלם: יש אמצעים או אין אמצעים, אני חייב לתקן את זה.

שמואל מועלם: זה תיקון משווע שאתה חייב לבצע אותו מיד.

שמואל מועלם: אי אפשר לבוא ולומר שהאפליה היא רק בפריפריה כי זה לא נכון.

שמואל מועלם: יש אפליה גם בירושלים, תלוי באיזה תחומים.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: אני מבקשת את ראש עיריית דימונה, מאיר כהן.

23597: תודה רבה.

23597: צהרים טובים.

23597: תודה לך גבירתי על הדיון החשוב הזה.

23597: אני רוצה לדבר פחות על בתי חולים למרות שזה חשוב מאוד.

23597: למזלנו בנגב יש את סורוקה שהוא באמת עושה עבודה יוצאת מן הכלל.

23597: אני רוצה לדבר על חיי היום יום בתוך ערי הפריפריה, על כמה זמן לוקח להגיע לרופא כאשר מישהו עם התקף לב מתקשר ומודיע על כך, כמה זמן צריך להמתין מישהו שצריך לראות רופא מומחה וכולי.

23597: הדברים הקטנים האלה, עליהם אני רוצה לדבר לפני שאני נכנס לנושא בתי החולים אני רוצה לספר לכם סיפור ואני לא אציין את שם הקופה כי החלטתי שאני לא אעשה זאת הפעם.

23597: אני אספר לכם סיפור מעניין אותו גיליתי במקרה אבל הוא בדיוק יותר מכל דבר מביע את האפליה, ואדוני סגן השר, אני לא מדבר על שוויון אלא אני מדבר על אפליה מתקנת, ותכף אני אספר לך את הסיפור.

23597: בדימונה יש ארבעים אלף תושבים.

23597: כל קופות החולים נמצאות אצלנו והן עושות במהלך היום שירות מצוין.

קריאה: לנו אין.

23597: נכון.

23597: לכם אין.

23597: החלטתי שאני מפסיק את המצב הלא נורמלי הזה והשגתי פילנטרופ שקוראים לו דיוויד מירז' ובניתי חדר מיון קטן בסכום של 3 מיליון דולר והוא מאובזר במלואו עם שש מיטות טראומה, עם חדר דיאליזה ועם כל מה שצריך.

23597: כמובן שפניתי לקופות והקופות כולן אמרו שהן ישתתפו אבל הן לא רוצות לקחת אחריות.

23597: משרד הבריאות אמר: בנית, תתבוסס בזה, זה עניין שלך, יש לך כסף – תפעיל, אין לך כסף – שבור את הראש.

23597: הלכתי לחפש כל מיני חברות כדי לנהל את המקום הזה בשעות הלילה, מרגע סגירת הקופות ועד הבוקר.

23597: הגעתי לחברה שנקראת טרם בירושלים, ישבתי אתה וכאשר הגענו לחוזה, אמרו לי אנשי טרם שמי שיגיע בלילה, ישלם 168 שקלים, 99 שקלים תחזרנה הקופות לאותו אדם, ואת השאר, בסידור הרגיל.

23597: אמרתי ש-99 שקלים זה המון כסף והם שואלים אותי למה אני מתפלא.

23597: אמרתי שאצלי הקופה מחזירה 50 שקלים.

23597: אמרו לי שבכל המרכז מחזירים 99 שקלים ולא 50 שקלים.

23597: הסתבר באקראי שבדימונה, בירוחם, במצפה רמון, בבאר-שבע, אותה קופה במשך שנים חותמת חוזים עם חברה – פעם זאת הייתה חברה שנקראת ביקור רופא – ועל כל חולה שמגיע בלילה היא נותנת רק 50 שקלים.

23597: בירושלים היא נותנת 99 שקלים.

23597: מה הפועל היוצא?

23597: אני בדקתי את הנושא, כבר איימו לתבוע אותי אבל חזרו בהם כי הסתבר שזה נכון.

23597: הסתבר שאותה חברה, טרם, יכלה להחזיק רופאים שיכולים לתת שירות מצוין.

23597: הבנתי למה לביקור רופא בדימונה מגיע חולה אחד בלילה כי כולם מגיעים, מבקשים הפניה ונוסעים לבית החולים.

23597: כמובן ששינינו את הדבר הזה אחרי מלחמה, באמת מלחמה מתוקשרת, בה אני איימתי שכל תושבי דימונה יעזבו את אותה קופה וזה עזר.

23597: היום הם משלמים בדימונה.

23597: אגב, אני מתעקש כאיש הנגב שישלמו את זה גם בבאר-שבע ובכל מקום.

23597: זאת דוגמה שמראה איך קופה, בשקט גמור, עושה אפליה נוראה בין התושבים שלנו.

23597: עליתי על זה במקרה.

23597: כמה זה לא בסדר, כולנו יודעים.

23597: ועדת נתניהו משנת 1995 דיברה על חלוקה אזורית.

23597: זה הדבר שצריך להיות.

23597: אני אומר לכם דבר שהוא כפירה, ויסלחו לי כל מנהלי הקופות.

23597: אני כאזרח לא סומך על הקופות שאת מה שהן מקבלות, הן משקיעות באזור שלי.

23597: קופה מקבלת כסף לאזור הנגב, הכסף הזה לא צבוע ואני רוצה שהכסף הזה יהיה צבוע, כי בלי משים הקופה תשקיע את הכסף הזה במקום שיש יותר תשתיות ויותר אנשים.

23597: כסף שאמור להיות מושקע בדימונה, בבאר-שבע ובמצפה רצון, מושקע במרכז הארץ.

23597: לכן אני מבקש, אדוני סגן השר, להחליט על פיילוט.

23597: קחו אזור מסוים - אם אתם רוצים לקחת את הגליל, קחו את הגליל – ונבדוק את זה ונקפיד על כך שהקופות תשקענה את הכסף באזורים עבורם היא מקבלת את הכסף.

23597: תודה.

רחל אדטו: אני רוצה להמשיך בדברים שלך.

רחל אדטו: דרך אגב, המרכז שלכם הוא מפואר ומדהים.

23597: הוא פועל היום בזכות שיתוף הפעולה של כל הקופות.

רחל אדטו: את הבעיה של פריפריה, כל אחד שיושב מסביב לשולחן כאן מכיר.

רחל אדטו: הבוקר דיברנו על זה, לפני שנה דיברו על זה וגם לפני שלוש ולפני עשר שנים דיברו על זה.

רחל אדטו: בינתיים נעשתה עבודה.

רחל אדטו: הוקמה ועדה שהוציאה דוח מאוד מפורט ומאוד נכון, ועדה עם אנשים שכולם אנשי מערכת הבריאות, כלכלנים וכדומה.

רחל אדטו: רק צריך לקחת את הדוח הזה, לאמץ אותו ולפעול.

רחל אדטו: הבוקר ישבנו עם דוח הארגונים החברתיים שגם בדוח הזה ניתנו המלצות.

רחל אדטו: כלומר, יש המלצות.

רחל אדטו: הדבר היחיד שצריך לעשות זה לקחת את ההמלצות האלה וליישם אותן.

רחל אדטו: נעשה צעד נכון שלדעתי נותן מענה למה שנאמר לגבי נוסחת הקפיטציה, דבר שייתן את המוטיבציה, אני מקווה, לקופות להשקיע יותר בפריפריה מאחר שאם הן יקבלו יותר עבור הפריפריה במסגרת הנוסחה החדשה, תהיה להם מוטיבציה.

רחל אדטו: לדוגמה, הייתי בסיור באזור הערבה התיכונה, ישובים לתפארת, חלוצים אמיתיים, עושים עבודה נפלאה, אנשים שבאמת מעוררים כבוד והערצה.

רחל אדטו: אמר לי יושב ראש המועצה המקומית ערבה תיכונה שבכל הערבה התיכונה יש רופא אחד בלבד שהוא צריך לתת מענה לכל הערבה התיכונה.

רחל אדטו: אם יש תאונת דרכים, הוא יוצא למקום ואין תשובה אחרת, ואם אישה יולדת, הוא נוסע אתה לאילת.

קריאה: ויש לו בעיות גב.

קריאה: אותו רופא אחד חלה ויש לו בעיות גב.

קריאה: אנחנו ננסה לפתור את זה.

רחל אדטו: לשאלתי היכן הם מבוטחים, הוא נקב בשם קופה מסוימת, ואמרנו שלא נכנסים לשמות הקופות.

רחל אדטו: הוא אמר לי שכל התושבים מבוטחים בקופה אחת.

רחל אדטו: אמרתי לו שכולם יעברו לקופה אחרת אבל מסתבר, לדבריו, שלאף אחד אין מוטיבציה לקבל אותם ואף אחד לא מתחרה עליהם.

רחל אדטו: בסך הכל מדובר ב-9,000 מבוטחים.

רחל אדטו: שינוי נוסף בקפיטציה יביא לידי זה שאולי באמת תהיה כאן תחרות.

רחל אדטו: אם הקופה תתוגמל באופן אחר, היא תרצה לקחת את 9,000 התושבים האלה.

רחל אדטו: לכן זה צעד מאוד נכון שנעשה ואני מקווה שבאמת הוא יקבל את האישור בימים אלה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

רחל אדטו: זה עומד לקראת אישור.

רחל אדטו: זה צעד נכון וברגע שהוא לוקח בחשבון את העניין הזה של תגמול פריפריה, הקופות תקבלנה יותר עבור מרכיב הפריפריה מאשר תל אביב וירושלים.

רחל אדטו: לכן זה צעד נכון.

רחל אדטו: לטעמי לא צריך להקים ועדות חדשות, לא צריך להקים תתי-ועדות, אלא צריך לקחת את מה שיש בשטח ולעבוד אתו ולהשקיע בו.

רחל אדטו: אנחנו חוזרים למה שאנחנו אומרים כל הזמן והוא שמערכת הבריאות כרגע – לטעמי כמובן – עומדת בראש סדר העדיפויות החברתיות וזה מבחינת תפיסת עולמי.

רחל אדטו: הדבר שאנחנו חוזרים ושומעים כל הזמן על שינוי תקינה, שינוי תקינת מיטות, שינוי תקינת רופאים, הם ייתנו מזור גם לרפואת הקהילה וגם לרפואת בתי החולים.

רחל אדטו: לכן זה הזמן עכשיו, בתקציב 2011-2012.

רחל אדטו: אני יודעת שמשרד הבריאות לוקח עכשיו את הנושא הזה ויילחם ככל יכולתו כדי להגדיל את התקציב הזה ואין לי אלא רק לתמוך ולעודד את הדבר הזה.

רחל אדטו: יחד עם זאת, אני חושבת שכדאי לקחת את מה שיש לנו כבר ביד ולקדם את הנושאים כפי שהופיעו בדוחות.

מירי רגב: שלמה בוחבוט, יושב ראש מרכז השלטון המקומי.

2186: גבירתי היושבת ראש, חברי הכנסת, ראשי רשויות, רופאים, חברים.

2186: לצערי הרב עם ישראל חולה במחלת האלצהיימר ואתם הרופאים צריכים לטפל בו כמה שיותר מהר.

2186: עם ישראל לוקה במחלת השכחה.

2186: לא לפני זמן רב התפרסמה כתבה גדולה מאוד ב"ידיעות אחרונות" ובה נאמר שבפריפריה תוחלת החיים נמוכה מאשר במרכז הארץ.

2186: זה נובע מהשירותים הרפואיים וזה לא אני אמרתי.

2186: 34 שנים אני ראש עיר ואני מלווה את ההתפתחות ואני לא מאשים אף אחד.

2186: אני מאשים את ממשלות ישראל לדורותיהן שמקצצות תקציב וכל שנה מתבצע קיצוץ תקציב.

2186: אנחנו באים עכשיו ממפגש עם המפכ"ל והוא סיפר לנו שעיר שמנתה 9,000 תושבים והיום היא מונה 90 אלף תושבים, יש בה שישה שוטרים.

2186: למישהו איכפת?

2186: לאף אחד לא איכפת.

2186: אני אומר שאני לא מאשים כאן לא את שר הבריאות ולא את סגן שר הבריאות אלא להפך, אני חושב שיש לנו היום סגן שר בריאות שיש לו רצון עז לשנות והוא הוכיח את זה עם רפואת השיניים.

2186: בהזדמנות זו אני רוצה גם להודות לו על המכתב שאתמול קיבלתי, לאחר שמאיר ידידי עשה את השביתה בדימונה, והסברתי לו את הבעיה בפריפריה והוא אמר שהוא מודע לבעיה והם גם יטפלו בה.

2186: הבעיה היא רצינית.

2186: אם אותה אישה מקריית שמונה סיפרה על הסבל שלה, שהיא חולת סרטן וצריכה לנסוע באוטובוס כדי לקבל טיפול כימותרפי בבית החולים רמב"ם, לא צריך להיות גאון כדי לדעת איך האישה הזאת צריכה לחזור לקריית שמונה עם בחילות והרגשה לא טובה.

2186: זאת אומרת, הבעיה היא בעיה רצינית מאוד שמחייבת להכין תוכנית רב שנתית ולא לספר סיפורים.

2186: גבירתי היושבת ראש, יש בעיות בבתי החולים בצפון.

2186: לא שאין רופאים טובים, יש מנהלים מצוינים, יש רופאים פנטסטיים, אבל הבעיה שלהם היא שהם לא יכולים לקלוט את מיטב הרופאים וזה כי אותו רופא בכיר נמצא במרכז הארץ, יש לו אחר הצהרים כל מיני מכונים בהם הוא יכול לעבוד ובגליל ובנגב אין לו את הדברים האלה.

2186: בזמנו אנחנו הצענו ואמרנו שאין ברירה למשרד הבריאות אלא להיטיב עם הרופאים האלה ולתת להם שכר מתאים כי אחרת אנחנו לא יכולים למשוך אותם אלינו.

2186: יש עוד דבר רציני והוא נושא קופות החולים.

2186: אני לא יודע מדוע הנושא הזה לא נכנס בחוק בריאות ממלכתי.

2186: הנושא של פתיחת מרפאות לילה, אני יודע שכל ראש רשות נאבק עם כל הקופות אם כן פותחים או לא פותחים, אם כן מוכנים לעזור או לא מוכנים לעזור, והחוק הזה צריך לחייב את כל קופות החולים להתאגד ולתת שירותי לילה.

2186: לכן, גבירתי יושבת הראש, יושבים כאן אנשים מצוינים, כולם ותיקים, כולם מכירים את המערכת.

2186: משרד הבריאות חייב לקבל תוספת תקציבית ולקבל אותה בשנה הזאת ולא לחכות.

2186: עם כל הכבוד, אני המום כאשר מדינת ישראל אומרת שאנחנו עניים וצריך לקצץ אבל מצד שני לא מזמן נכנסנו ל-OECD ולשם נכנסות רק מדינות עשירות.

2186: מצד אחד אנחנו עשירים, אבל מצד שני כאשר צריכים לתת את הטיפול לאזרח, אנחנו עניים.

קריאה: אל תדאג, באי השוויון אנחנו הכי נמוכים ב-OECD.

2186: בוועדת הכספים יש חברים מצוינים שעשו אתנו כמה פעולות במסגרת השלטון המקומי ואני רוצה לברך את גבירתי היושבת ראש שבאמת נושאת את דגל הפריפריה.

2186: צריך לקבל החלטה בוועדת הכספים שיהיה ברור לשר האוצר שמבלי לתת לפריפריה תקציבים ולצבוע אותם, לא יעבור התקציב.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מנהל בית החולים וולפסון.

יצחק ברלוביץ: אני מניח שהרבה אנשים כאן הרימו גבה ושאלו את עצמם מה עושה כאן מנהל בית חולים במרכז הארץ.

מירי רגב: לא רציתי לתת פרומו.

מירי רגב: רציתי שאתה תציג את זה.

יצחק ברלוביץ: אני רוצה להביא לתשומת לבכם שפערים קיימים גם בתל אביב, גם בחולון וגם בבת ים.

יצחק ברלוביץ: הפערים הם בסופו של דבר פערים חברתיים קשים ביותר.

יצחק ברלוביץ: אנחנו קוראים לזה פריפריה חברתית והפריפריה החברתית באה לידי ביטוי בתחלואה קשה.

יצחק ברלוביץ: מתוך 15 אלף אנשים עם שבץ המוח שמגיעים לבתי החולים במדינת ישראל, אלף מהם מגיעים לבית החולים וולפסון.

יצחק ברלוביץ: אם אנחנו מדברים על תמותה ועל פגות, שיעור הפגות באזור שלנו הוא מהגבוהים ביותר באזור וזה, שוב, בגלל שאנחנו מדברים כאן באוכלוסייה ענייה ובאוכלוסייה עם השכלה נמוכה ועם הכנסה נמוכה.

יצחק ברלוביץ: באזור שלנו יש לנו את אוכלוסיית העולים החדשים, הן מחבר העמים, הן מאתיופיה, ויש לנו אזור של אוכלוסייה ערבית ביפו.

יצחק ברלוביץ: כל אלה בסופו של דבר מגיעים לידי ביטוי בתחלואה ובצורך לתת להם טיפולים שמגיעים להם.

יצחק ברלוביץ: לכן, אם אנחנו כבר מדברים על אפליה מתקנת, אני חושב שגם זה צריך לבוא לידי ביטוי בקפיטציה ויש את האפשרות לתת ביטוי בקפיטציה גם לאוכלוסייה ענייה.

יצחק ברלוביץ: יש אפשרות.

יצחק ברלוביץ: למוסד לביטוח לאומי יש את הנתונים לגבי האוכלוסייה שזקוקה להשלמת הכנסה ואפשר בפירוש להביא את זה לידי ביטוי בנוסחת הקפיטציה, כך שקופת חולים שיש לה אוכלוסייה ענייה שנזקקת לשירותים אלה, היא תוכל לתת להם פטור מהשתתפות בתרופות.

יצחק ברלוביץ: הדבר הזה מגיע לידי אבסורד, הנושא של השתתפות בתרופות.

מירי רגב: בסוף עולים יותר לקופת המדינה.

יצחק ברלוביץ: בדיוק.

יצחק ברלוביץ: רוב התרופות בהן יש השתתפות כספית, הן למעשה רפואה מונעת.

יצחק ברלוביץ: רוב הכסף שהאוכלוסייה צריכה להוציא מהכיס, זה עבור תרופות לאיזון לחץ דם, אלה תרופות לאיזון סוכרת, אלה תרופות לאיזון שומנים בדם, ובמקום לעודד את האוכלוסייה לקבל את התרופות האלה, אנחנו מענישים אותם ודורשים מהם תשלומים עבור התרופות האלה.

מירי רגב: אחר כך הם מגיעים ותופסים מיטה.

יצחק ברלוביץ: בדיוק.

יצחק ברלוביץ: הם מגיעים אלינו אחר כך עם סיבוכים שהם כתוצאה של חוסר איזון ביתר לחץ דם, הם מגיעים אלינו עם התקפי לב כתוצאה מזה שלא דאגו בזמן לטיפול בשומנים בדם שלהם, והם מגיעים אלינו לטיפול באי ספיקת כליות כרונית כי הסוכרת שלהם גרמה להם בסופו של דבר להידרדרות והם הגיעו באי ספיקת כליות כרונית לטיפול בדיאליזה.

יצחק ברלוביץ: כל זה, זה דבר שניתן למנוע אותו.

יצחק ברלוביץ: כל זה, זה דבר שניתן להתערב בו.

יצחק ברלוביץ: יתר על כן, שוב, כבית חולים שנמצא במרכז הארץ, התשתיות שאותה אוכלוסייה צריכה לקבל, כאשר מגיע אלי חולה עם שבץ המוח ואני צריך לעשות לו בדיקת MRI, אין לי את ה-MRI בבית החולים ואני צריך להפנות אותו לבית חולים אחר.

יצחק ברלוביץ: מי שניסה לפנות חולה מבית חולים וולפסון לבית חולים איכילוב או לבית החולים תל השומר בשיא העומס, מבין מה קורה.

מירי רגב: יכול להיות שאתה תקבל את ה-MRI.

יעקב ליצמן: לא אמרתי מי יקבל.

יצחק ברלוביץ: אני בטוח שסגן שר הבריאות מכיר את בית החולים וולפסון, זה אחד מבתי החולים שהוא מכיר אותו מקרוב, והוא יודע ובפירוש לא פעם ולא פעמיים הכיר בצורך בהעדפה המתקנת לבית חולים וולפסון.

יצחק ברלוביץ: לא באתי לכאן לבקר.

יצחק ברלוביץ: הצורך בהעדפה המתקנת של בית החולים וולפסון הוא דבר שסגן שר הבריאות בפירוש אמר לנו את זה וגם מנכ"ל משרד הבריאות הודיע על כך.

יצחק ברלוביץ: אני חושב שבית החולים אכן, למרות שהוא נמצא במרכז הארץ ובלב לבה של מדינת ישראל, זקוק לאותם הדברים וזה כתוצאה מהאוכלוסייה הענייה אותה אנחנו משרתים שזקוקה לתמיכה מיוחדת.

רחל מירון: היינו הראשונים לפני שנה לפרסם לכל המנהלים וגם לתקשורת נתונים אמיתיים של הפערים בין החברים העניים לבין החברים העשירים, הפריפריה הגיאוגרפית והמרכז, הערבים והיהודים, העולים והוותיקים, והנתונים קשים.

רחל מירון: אני מקווה שכל הקופות בעקבותינו יראו נתוני אמת כי זה יכריח אותנו להסתכל במראה ובשנים הבאות לעשות ולהוכיח איך אנחנו צמצמנו את הפערים.

רחל מירון: בשנה האחרונה בחרנו להשקיע מהתקציב שלנו - כמו שעושה הכללית, בלי הקצאה חיצונית ואנחנו מקווים שנקבל בעתיד כסף - בפריפריה החברתית.

רחל מירון: בכל ישוב, בכל מקום יש לנו פריפריה חברתית ואני מציעה לכולכם לעשות זאת.

רחל מירון: אני רואה הרבה מאוד חברים שלי שמתחילים להשתמש במושג הזה כאשר מדובר בעניים מרוחקים עם עומס תחלואה גבוה, קבוצות מיעוט, אנשים שרחוקים ממקורות כוח, שאין להם מקורות תמיכה חברתית.

רחל מירון: ליאון מכיר את הספרות וכל העולם יודע את זה.

רחל מירון: מה שבפריפריה עושה את הקיצור של תוחלת החיים, זה שילוב של עוני עם הגירה, עם מיעוטים, עם ריחוק מתשתיות פיזיות.

רחל מירון: אל תשכחו כי מדד הפריפריה ישכח את קריית גת, את בני ברק ואת אום אל פאחם וייתן לכפר ורדים ועומר, ואני לא רוצה לעסוק בפוליטיקה, אבל צריך לזכור שבפריפריה הגיאוגרפית יש גם ישובים חזקים ורבע שעה מתל אביב יש את שכונת הרכבת או את דורה בנתניה.

רחל מירון: שנים ייקח לנו לצמצם את הפערים.

רחל מירון: אנחנו יודעים שיצאנו לדרך ארוכה ואין לנו סיכוי לעשות את זה בלי שיתוף עם החינוך והרווחה.

רחל מירון: יושב כאן מאיר כהן שהוא שותף אמיץ לדרך יחד עם ארגוני החברה האזרחית, עם המגזר השלישי, והוא הולך אתנו למהפכה בעיר, אני מקווה, כדי לצמצם פערים.

רחל מירון: נתחיל בהשמנה של ילדים, תופעה שעומדת להיות מגפה ובשנים הבאות נעבוד על שינוי עירוני, על שינוי בחיבור הזה, כי החינוך והרווחה קשורים לבריאות ובריאות לא יכולה לעבוד לבד.

רחל מירון: אנחנו זקוקים להירתמות כל המשרדים ובראשם משרד הבריאות.

רחל מירון: אנחנו מברכים על ההקצאה, אבל אנחנו חושבים שההקצאה צריכה להיות צבועה ומסומנת מול שני דברים: הוכחה שאנחנו משקיעים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית והוכחה שאנחנו מצליחים תוך שלוש עד חמש שנים לצמצם את הפערים בבריאות.

רחל מירון: כסף שילך לפריפריה הגיאוגרפית ללא סימון, יכול ללכת – לא נעים לומר – לרעננה.

מירי רגב: סגן השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להתחיל בסיפור.

יעקב ליצמן: לפני כמה שנים, כיושב ראש ועדת הכספים, הייתי בסיור בסין.

יעקב ליצמן: בבית השגריר התקיימה ארוחת ערב ובאותו זמן גם שר התרבות, אופיר פינס, ביקר במקום.

יעקב ליצמן: בארוחת הערב הוא שאל אותי אם אני מבין סינית.

יעקב ליצמן: אמרתי לו שאני מבין מצוין כי ראש הממשלה אולמרט מדבר אתי סינית כל הזמן.

יעקב ליצמן: אני מספר את הסיפור הזה כי זה מה שקורה עם האוצר.

יעקב ליצמן: במקום לחפש מתורגמן לחולים, אני מחפש מתורגמן עבור האוצר.

יעקב ליצמן: אני צריך מתורגמן שם כי אנחנו לא מדברים באותה שפה.

יעקב ליצמן: אנחנו מקיימים שיחות לא קלות, לגמרי לא קלות.

יעקב ליצמן: לכן ברור לי שנצטרך את הסיוע של הכנסת.

יעקב ליצמן: מישהו הזכיר כאן את ועדת נתניהו ואולי גברת נתניהו תסביר לגברת נתניהו או לראש הממשלה נתניהו מה היא רצתה שם.

יעקב ליצמן: לא צריך את התיווך שלי.

מירי רגב: אתה מנצל את הבמה הזאת כדי להכניס בשקט לראש הממשלה, ואני מתאפקת לא לענות לך.

יעקב ליצמן: נתת לי את הבמה וחבל לי לא לנצל אותה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר כמה דברים.

יעקב ליצמן: המאבק כרגע הוא על תוספת מיטות.

יעקב ליצמן: זה אחד המאבקים הקשים וללא ספק שצריך עוד מיטות.

מירי רגב: על כמה מיטות מדובר?

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לומר.

יעקב ליצמן: אני במשא ומתן ואני לא מגלה עמדות ולא מדבר.

יעקב ליצמן: ברור לי שכך לא יכול להימשך.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים בשפה פשוטה ואומרים שהמצב הזה לא יכול להימשך.

יעקב ליצמן: כל השנים - אני לא רוצה לומר דפקו את משרד הבריאות – המשרד לא היה מיוצג נכון, לא פתרו את הבעיות ויש בעיות כבר עשר שנים.

יעקב ליצמן: לצערי הכל נופל בבת אחת.

יעקב ליצמן: לא צריך לרחם עלי, אני אתמודד, אבל בוודאי שאני צריך תקציב.

יעקב ליצמן: מדובר במיטות אשפוז, בקפיטציה, בדמוגרפיה, בציוד ועשרים אלף דברים נוספים.

יעקב ליצמן: היכן שנוגעים, שם יש בעיה.

יעקב ליצמן: עם כניסתי לתפקיד תקפו אותי בקשר לחוק הביציות ואמרו שאני אקבור אותו, אבל פתרתי אתה בעיה.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שכל הבעיות שנמשכות עשר שנים יתעוררו עכשיו.

יעקב ליצמן: בנושא השיניים אף אחד לא טיפל.

יעקב ליצמן: אני מקבל מחמאות, תודה רבה על המחמאות אבל טיפול שיניים זה גם כסף.

יעקב ליצמן: טיפולי שיניים עד גיל שמונה זה כלום.

יעקב ליצמן: זאת התחלה, אבל צריך לדאוג שבשנה הבאה זה יימשך לעוד שנתיים לפחות, כך שהטיפול יהיה עד גיל עשר ובשנה לאחר מכן הוא יהיה עד גיל 12, ומדובר ב-40 מיליון שקלים כל שנה.

יעקב ליצמן: מאיפה הכסף הזה?

יעקב ליצמן: כל ז כאשר עוד לא התחלתי לדבר על הציוד.

יעקב ליצמן: הכי מטורף זה שאני צריך להתחנן לקבל מהאוצר אישור על MRI או CT.

יעקב ליצמן: שינינו קצת את כללי המשחק וקיבלנו שמונה, ונקבל עוד, בהסכמת האוצר.

יעקב ליצמן: המטרה היא שכל אחד יקבל MRI.

יעקב ליצמן: יש ועדה לנושא ואני לא מתערב בעבודתה כי זה לא עניין שלי.

יעקב ליצמן: יש ועדה מקצועית שאני לא חבר בה והיא תעשה את עבודתה.

יעקב ליצמן: הסכמה עקרונית באוצר כבר יש, אחרי שנגמור את הכמות, נקבל עוד.

יעקב ליצמן: המטרה היא להגיע לכל מקום כך שלכל אחד יהיה.

יעקב ליצמן: הורדנו קצת השתתפויות עצמיות וקצת מהמחירים.

יעקב ליצמן: ברור לי שאחד הדברים אליהם אני רוצה להגיע זה שלקשישים תורד ההשתתפות בתרופות דבר שישפיע בעיקר במקומות הרחוקים.

יעקב ליצמן: אין מנוס, זה חייב להיות.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות מצב שאדם מבוגר שאין לו כסף יאמר שאין לו כסף לשלם עבור התרופות.

יעקב ליצמן: כל הזמן אני מקבל פניות בנושא הזה וכשאני מטפל בפניות, הולכים לטלוויזיה ואומרים לי שאני מתערב ועוזר לאנשים.

יעקב ליצמן: שומו שמים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר עוד כמה דברים ומקווה שלא איכפת לך שאני עושה חיסול חשבונות בדרך.

מירי רגב: כל עוד זה יביא כותרות ויביא למצב שהנושא הבריאותי יעלה על סדר היום הבריאותי, זה בסדר.

יעקב ליצמן: האם כולם מסכימים כאן שמשרד הבריאות יערוך סקר ומדד מצוינות על רופאים?

יעקב ליצמן: הרי יתלו אותי בדיזינגוף.

מירי רגב: מי יתלה אותך?

יעקב ליצמן: חלק מהיושבים כאן.

יעקב ליצמן: רבותיי, שלא תטעו בי, אני בעד, אבל אם אני אבוא ואתחיל עכשיו עם סקר לגבי רופאים – ניתוחי לב, סרטן, כל מיני דברים – מה יעשו לי?

יעקב ליצמן: אם אני אפרסם את זה, מה יעשו לי?

יעקב ליצמן: שלא יאמרו לי שרוצים מצוינות ושלא ידברו אתי על מדדי מצוינות.

יעקב ליצמן: הכל טוב ויפה על הנייר והנייר סובל הכל.

יעקב ליצמן: יש לי במשרד שלי ארגזים גדולים וכל שבועיים צריך לשלוח אותם למגרסה.

יעקב ליצמן: מישהו כאן רוצה מצוינות?

יעקב ליצמן: מי שרוצה, שירים את היד.

ישראל אייליג: אחרי שיש את זה.

יעקב ליצמן: לא, אל תגיד לי אחרי.

יעקב ליצמן: אלה תנאים.

יעקב ליצמן: אין תנאים מוקדמים.

יעקב ליצמן: האם מישהו ירים כאן את היד ויאמר שהוא רוצה שאני אפרסם מדדי מצוינות?

יעקב ליצמן: מי שרוצה בזה, שירים את היד.

ישראל אייליג: אין דבר כזה מה שאתה אומר.

ישראל אייליג: מה שאתה אומר, זאת עוד יותר הקצנת האפליה.

ישראל אייליג: תהיה עוד יותר פגיעה בכולם.

יעקב ליצמן: אני לא חושש.

יעקב ליצמן: אני יודע מה אני עובר במשך השנה.

יעקב ליצמן: שלא יספרו לי סיפורים.

יעקב ליצמן: בכיס שלי כאן יש כל מיני נתונים כי אני מפחד להשאיר אותם במשרד כדי שלא ידלפו החוצה.

יעקב ליצמן: אלה נתונים על מדדים שאם אני אפרסם אותם, תהיה במדינה רעידת אדמה.

לאה ופנר: היה כדאי שתפרסם אותם.

יעקב ליצמן: אני לא בטוח שאת רוצה שאני אפרסם אותם כי זה נוגע גם לכם.

יעקב ליצמן: אל תהיו גיבורים.

לאה ופנר: אנחנו רוצים אותם.

יעקב ליצמן: כן, זה מה שאת אומרת בוועדה אבל כשאת הולכת לעיתונים, את נגד.

לאה ופנר: כאשר אין ידע, זה הכי גרוע.

יעקב ליצמן: אני מוכן להתמודד גם אתכם בנושא ואני לא מפחד מכם.

יעקב ליצמן: נעשה את זה ביום בו יגיע הזמן אבל לא כרגע.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר עוד דבר.

יעקב ליצמן: אם יש מקרה שאדם מחכה לניתוח וכל יום צם ובמשך שבועיים הוא מחכה לניתוח הזה, אני אומר לך שבית החולים צריך להיסגר.

יעקב ליצמן: אם זה קורא ואנחנו לא יודעים על זה, אני אומר לכם את זה.

ישראל אייליג: קיבלת את הנתונים.

ישראל אייליג: זה קורה יום יום במשך שנים.

ישראל אייליג: זה לא קורה לא יום ולא יומיים אלא שנים.

יעקב ליצמן: אני חוזר ואומר שאם קורה מקרה שבן אדם מחכה שבועיים לניתוח וכל יום צם, צריך לסגור את בית החולים ולעשות זאת בלי סיפורים.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, אל תספרו לי סיפורים.

יעקב ליצמן: אני מוכן לקחת על עצמי הרבה דברים, אני אחראי, אני אסבול את זה ואני מוכן לתת את הדין אבל יש דברים שאין בהם תירוצים.

יעקב ליצמן: יש בעיה, תבואו ותצביעו על הבעיה.

יעקב ליצמן: תבואו למנכ"ל, אתם לא צריכים לבוא אלי אפילו.

יעקב ליצמן: המנכ"ל יושב כאן והוא יפתור לכם את כל הבעיות, אם אפשר.

יעקב ליצמן: אם אי אפשר, אני אהיה הראשון שיצא לכלי התקשורת לצעוק נגד זה.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, זה פשע מה שקורה.

יעקב ליצמן: בן אדם צם כל יום במשך שבועיים ולא מנתחים אותו?

יעקב ליצמן: זה פשע.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לסבול יום אחד את התירוץ הזה ולא משנה היכן זה קורה ובאיזה בית חולים.

יעקב ליצמן: אדוני ראש העיר, הגעת באיחור.

יעקב ליצמן: אמרתי בתחילת דבריי ואני חוזר ואומר שאני בעד לתת במקומות רחוקים מבית החולים אפשרות לפעול כחדר מיון קדמי במשך כל הלילה.

יעקב ליצמן: עם כניסתי לתפקיד, באותו יום הציעו לי לסגור בקריית שמונה אבל סירבתי ואני מסרב עד לרגע זה.

יעקב ליצמן: צריך להגיע לדפוס עבודה לפיו עושים את זה.

יעקב ליצמן: זה לא יכול ליפול על משרד הבריאות לבד, כי אם זה ייפול עלי, אני אעשה את זה במקום אחד או בשני מקומות ובזה זה נגמר.

יעקב ליצמן: אלה שטויות.

יעקב ליצמן: אנחנו מדברים על כמה וכמה מקומות.

יעקב ליצמן: לכן הדרך צריכה להיות כך שאני שותף בשליש או ברבע, המועצה שותפה, קופת חולים שותפה והבן אדם שותף.

יעקב ליצמן: זה צריך להתחלק ולא ליפול רק עלי.

מירי רגב: אתה מדבר על הלילה.

יעקב ליצמן: כן, על הלילה.

יעקב ליצמן: זה חשוב מאוד וצריך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אני מוכן להיות שותף ולקחת את הכסף שאני ממילא משלם ולחלק לשמונה מקומות כאלה.

יעקב ליצמן: אני מוכן ואמרתי את זה בתחילת דבריי היום.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה חשוב ולדעתי זה יחסוך כסף ויציל בני אדם.

יעקב ליצמן: בסופו של דבר, כמה שהבן אדם מקבל טיפול יותר מהר, זה יחסוך גם כסף בגלל אשפוזים וכדומה.

יעקב ליצמן: לכן אני מוכן ואני אומר את הדברים.

יעקב ליצמן: אני עובד על זה ואני רוצה לעשות דבר כזה.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד לעשות זאת במקומות שלא נמצאים בקרבת בית חולים ושלוקח להם לפחות חצי שעה לנסוע לבית החולים.

יעקב ליצמן: למקומות האלה צריך לתת מקום אפשרי למשך הלילה.

מירי רגב: זה פתרון שהוא זמין.

יעקב ליצמן: אבל זה חייב להיות משותף עם המועצה המקומית או העירייה.

יעקב ליצמן: לצערי קריית שמונה לא עונה לי בנושא ואם הוא לא ייתן לי תשובה על זה, אני אצטרך להפסיק את זה כי אני לא מוכן לשלם הכל מכיסי בלבד.

מירי רגב: מה לגבי מרפאות לילה?

יעקב ליצמן: אני בעד.

יעקב ליצמן: כבר כמה חודשים אני עובד על זה והצהרתי על כך בפני כל המגזרים – גם ערבים, גם בפריפריה – אבל אני אומר שצריכה להיות שותפות גם שלי וגם של המועצה המקומית, גם קופות החולים וגם הבן אדם עצמו.

יעקב ליצמן: זה צריך להתחלק בין ארבעת הגופים האלה.

2186: למה המועצה המקומית?

2186: עם כל הכבוד, זה תפקיד של המדינה ולא של השלטון המקומי.

יעקב ליצמן: מרפאות כאלו, זה לא תפקיד של המדינה.

2186: סליחה, אנחנו משלמים ביטוח בריאות.

יעקב ליצמן: אדוני יושב ראש השלטון המקומי, זאת ההצעה שלי.

יעקב ליצמן: אין לי דרך אחרת כי אין לי את הכסף לכך.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה יביא את הפתרון.

יעקב ליצמן: דיברתי עם ראשי עיר וראשי מועצות, זה לא הרבה כסף כי אתה מחלק את הכסף הזה לארבע.

יעקב ליצמן: אם אני יכול לעשות באותו כסף שמונה מקומות, למה לעשות את זה רק במקום אחד?

יעקב ליצמן: ביטלתי אגרות טיפות חלב, דבר שגם הוא עוזר לפריפריה.

יעקב ליצמן: אחיות בדואיות במגזר נכנסות לעבודה כאחיות, דבר שגם יקל במקום.

יעקב ליצמן: על טיפולי שיניים כבר דיברתי.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר משהו ויש לי גם בקשה אליכם.

יעקב ליצמן: אנחנו בעידן של תקציבים ויש לנו המון דברים על הפרק.

יעקב ליצמן: זה לא קל.

יעקב ליצמן: מחר יש לנו פגישה עם שר האוצר, אבל אני לא יודע אם היא תתקיים או לא כי זה תלוי בהתקדמות.

יעקב ליצמן: אני חושב שוועדת הכספים וגם ועדת העבודה והרווחה, שתי הוועדות, צריכות להבין שבריאות זה מספר אחד.

יעקב ליצמן: גבירתי, אני מודה לך על הבמה שנתת לי וגם על הנושא שהעלית כאן.

יעקב ליצמן: אני שמח שנתת לי לומר כמה דברים שאני מניח שלא יהיו פשוטים ויגררו כותרות, אבל בסוף אומר שאני לא חוזר בי מהדברים שאמרתי.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה כבוד סגן השר.

ישראל אייליג: ביררתי ומאתמול מחכים בבית החולים סורוקה 20 חולים אורתופדיים לניתוח.

יעקב ליצמן: לא אמרתי משהו אחר.

יעקב ליצמן: אמרתי ואני לא חוזר בי מדבריי ואני אחזור עכשיו על מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: אתה אמרת שמדובר באדם שבמשך שבועיים צם כל יום.

יעקב ליצמן: אם זה נכון, תסגור את בית החולים.

יעקב ליצמן: אם זה נכון, זה פשע, פשע, פשע.

יעקב ליצמן: אומר לך סגן שר הבריאות שאחראי, שאם מטרטרים בן אדם במשך שבועיים והוא צם כל יום, אני אומר לך שזה פשע.

ישראל אייליג: ב-1993 היו תחנות מד"א אבל משרד הבריאות ביטל את זה.

יעקב ליצמן: אני יכול לומר לך גילוי נאות.

יעקב ליצמן: ב-1993 לא הייתי במשרד הבריאות.

ישראל אייליג: אבל עדיין אתה נושא בתפקיד.

ישראל אייליג: האסון התחיל שם.

מירי רגב: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לדוברים שנרשמו ואחר כך לסכם את הדיון.

מירי רגב: מנכ"ל משרד הבריאות סיכם לאחר מכן במספר דברים ואנחנו נתכנס לסיכום.

רן בליצר: אני אנסה לקצר ואעמוד בשלוש הדקות שהוקצו לי ואני אנסה לגשת כמה שיותר מהר לנושאים הפרקטיים.

רן בליצר: קודם כל, מילה של רקע.

רן בליצר: אני מנהל מחלקת תכנון מדיניות בריאות בשירותי בריאות כללית.

רן בליצר: היום שירותי בריאות כללית הוא ארגון שנושא בעיקר העול של טיפול באוכלוסיות החלשות בישראל וזאת עובדה, בוודאי בפריפריה.

רן בליצר: זה הרבה מעבר לחלק היחסי שלנו באוכלוסייה שהוא גדול והרבה מעבר לחלק היחסי שלנו בנוסחת הקפיטציה הקודמת או החדשה שמדובר עליה כרגע.

רן בליצר: הנושא הוא בנפשנו.

רן בליצר: הכללית הייתה הקופה הראשונה שהכניסה את הנושא הזה לאסטרטגיה הארגונית שלה.

רן בליצר: היא הייתה הראשונה שיישמה בפועל תוכנית ארצית רחבה ולתוכנית הזאת כבר יש תוצאות.

רן בליצר: זה לא בגדר תוכניות או כוונות או עתיד אלא יש תוצאות כרגע והן תוצאות יפות.

רן בליצר: אני לא אדבר עליהן יותר מדיי לעומק כי זה לא עיקר הדיון.

רן בליצר: אם נרצה להרחיב, אני אוכל להרחיב עליה, אבל יש תוצאות שהן חסרות תקדים גם ברמה המקומית וגם ברמה העולמית ואנשי המקצוע שנמצאים כאן מכירים את הנתונים ויודעים אותם.

רן בליצר: כל זה נעשה מתוך תקציבים פנימיים ובלי שום תקציב ייעודי למטרה הזאת שהוקצה נכון לרגע זה.

רן בליצר: אני רוצה להדגיש מה עוד אפשר לעשות וכאן שם המשחק הוא משאבים.

רן בליצר: הפערים בבריאות הם בעיה לאומית והם נובעים מפערים ברווחה, מפערים בכלכלה ומפערים בחינוך.

רן בליצר: אם זאת בעיה לאומית, ואנחנו כשירותי בריאות נאלצים לנסות ולתקן נזקים שנגרמו על ידי גופים אחרים, מן הראוי שהפתרון יהיה גם פתרון ברמה הלאומית.

רן בליצר: אני יכול רק להסכים עם דברי יושב ראש מרכז השלטון המקומי ואכן צריך להקצות משאבים לאומיים חדשים, לא רק לשנות חלוקות פנימיות כי זה לא עיקר הנקודה אלא הנקודה היא להקצות משאבים לאומיים למטרה הזאת כי יהיו לזה השלכות לכל הדברים כמו פריון עבודה, לרווחה ולכל מסגרת אחרת.

רן בליצר: צריך להקצות כספים ייעודיים והסכומים צריכים להיות ראויים.

רן בליצר: לא מדובר באיזה שהם סכומים קטנים שאמורים לתת איזשהו תמריץ אלא צריך להקצות סכום שאמור בעצם להיות מתומחר לפי המטרה לה הוא ניתן, וצריך לבדוק שהכסף הולך למטרה הזאת.

רן בליצר: יש דרכים לעשות את זה.

רן בליצר: בעולם יש דרכים מקובלות.

רן בליצר: הקופות יכולות להגיש מראש תוכניות קונקרטיות, להסביר למה זה הולך, לאיזו תוכנית ומה המדדים לפיהם ייקבע אם זה הצליח או לא הצליח, ולקבל את התקציב מראש כדי שאפשר יהיה לצאת לדרך.

רן בליצר: לא מבחני תמיכה שמקבלים את הכספים כעבור שנה-שנתיים בדיעבד, אלא מראש.

רן בליצר: מראש לומר מהו הסכום, לתת תוכניות, לקבל את הסכום.

רן בליצר: מבחני תמיכה זאת גם אפשרות, אבל אני חושב שזאת האפשרות הפחות טובה אלא עדיף לקבל את זה קונקרטי לתוכנית מסודרת שמגישים מראש.

רן בליצר: דרך אגב, חלק מהבעיות שעלו כאן, לא ברור איך פותרים אותן.

רן בליצר: אין להן פתרונות.

רן בליצר: צריך לצאת לתוכניות ייתכנות, לבדוק, למדוד ולחזור עם תשובות שאומרות שזה עובד וזה לא עובד.

רן בליצר: זה מקובל בעולם ואפשר לעשות את זה גם כאן.

רן בליצר: אני רוצה לחזק את מה שנאמר בנושא נוסחת הקפיטציה.

רן בליצר: צריך להיות פיצוי בנוסחה למי שבוחר לבטח ולטפל באוכלוסייה במצב סוציו אקונומי ירוד.

רן בליצר: הנוסחה החדשה שמציעים כרגע נותנת לזה מענה חלקי בדמות פיצוי לפריפריה הגיאוגרפית.

רן בליצר: זה יפה וזאת התחלה טובה, אבל זה לא מספיק.

רן בליצר: צריך להכניס לתוך הנוסחה משתנה סוציו אקונומי.

רן בליצר: אנשים עניים, אנשים שמקבלים גמלת הכנסה או השלמת הכנסה, צריכים לקבל פיצוי נוסף מי שצריך לטפל בהם כי זה יותר קשה לטפל בהם כי זה עולה יותר כסף, כי זה דורש משאבים וזמן.

רן בליצר: אנחנו צריכים לעשות את זה ואנחנו מנסים לעשות את זה, אבל בלי משאבים, אנחנו מאוד מתקשים לעשות למרות התוצאות היפות עליהן דיברתי.

רן בליצר: אנחנו יכולים וצריכים לעשות יותר.

רן בליצר: אני רוצה לציין, למרות שיש עוד רשימה שלמה, שצריך להעמיד בידי הקופות ובתי החולים סדרה של כלים למשוך כוח אדם איכותי לפריפריה.

רן בליצר: לומר זמן סביר, מרחק סביר, זה מאוד יפה, כולם רוצים את זה, אבל לא להשאיר את זה ברמה של סיסמא.

רן בליצר: במצב של מחסור לאומי בכוח אדם – התקיימה בנושא ישיבה רק הבוקר שדיברה על כמה קשה מצב כוח האדם הרפואי וכמה קשה להשיג מרדימים גם במרכז - איך אנחנו יכולים למשוך את האנשים האלה לפריפריה?

רן בליצר: לא רק שיש מגבלות תקציביות אלא יש גם מגבלות חוקיות של כמה מותר לנו לתגמל רופא כוכב שאנחנו רוצים להביא אותו לפריפריה ואיך מסתכלים על זה.

רן בליצר: צריך לקבוע סל של כלים, להעמיד אותו לרשותנו ולומר לנו שאלה הכלים עומדים לרשותנו ושנשתמש בהם.

רן בליצר: אנחנו רוצים להביא את הכוכבים לפריפריה ואנחנו משתדלים לעשות את זה.

רן בליצר: בחלק מהדברים אנחנו נמצאים ממש בסד שלא מאפשר לנו לעשות את זה.

רן בליצר: יש ועדות, גם ועדה של הר"י וגם ועדה של משרד הבריאות שנתנה רשימה של המלצות טובות אותן צריך ליישם, לתקצב אותן ולראות שהן קורות.

רן בליצר: במקומות בהם אי אפשר להביא את המומחה אל המטופל כי אלה באמת אזורים בעייתיים גיאוגרפיים, יש גם פתרונות אחרים.

רן בליצר: אפשר ליצור פתרונות של ניוד ולנייד חולים מהמקום בו הם נמצאים למרכז המצוינות כדי שיקבלו את הטיפול הטוב ביותר.

רן בליצר: היום אנחנו עושים פתרונות כאלו של ניוד חולים, למשל חולים אונקולוגיים, ואפשר לעשות את זה לחולים בנושאים שונים ולדאוג שבאמת יהיו פתרונות ניוד לאנשים שנמצאים רחוק ממרכז מצוינות כדי שיוכלו להגיע אליו ולחזור גם אם אי אפשר להביא לעיר עצמה את כל הרופאים, בגלל המצב הבעייתי.

רן בליצר: אני חושב שהדיון שאנחנו מקיימים כאן הוא קריטי אבל אני חושב שנחטא למטרה אם רק נצא מכאן שוב עם הדגשה של הפערים והקושי.

רן בליצר: מה שצריך לצאת מכאן, החשוב ביותר, זאת הקצאה לאומית של משאבים מעבר לקיים במשרד הבריאות עבור המטרה הזאת, לראות שהם ייושמו למטרות להן התכוונתם ואין בעיה לעשות את זה כי זה בר ביצוע, אבל לא להסתפק בחלוקה מחדש של העוגה אלא להרחיב את העוגה ולייעד אותה למטרות הנכונות כדי שנראה את התוצאות לא רק ברמת הרפואה אלא גם ברמה החברתית וברמה הלאומית.

רן בליצר: תודה רבה.

מירי רגב: תודה לך.

מירי רגב: דוקטור בשארה, מנהל בית החולים בנצרת.

בשארה בשאראת: נחזור לפריפריה.

בשארה בשאראת: מאחר שראיתי שחלק ממנהלי בתי החולים קיבלו היום מתנה – אתה קיבלת MRI, אתה קיבלת פוריות, אתה קיבלת אונקולוגיה – אני רוצה צנתורים.

קריאה: קיבלו הבטחות.

בשארה בשאראת: גם הבטחה זה משהו.

בשארה בשאראת: אני רוצה לדבר על האוכלוסייה הערבית כי דובר על הפריפריה.

בשארה בשאראת: האוכלוסייה הערבית היא פריפריה, גם פריפריה גיאוגרפית וגם פריפריה חברתית.

2186: כאשר דיברנו על הנגב, דיברנו גם על הבדואים.

2186: לא דיברנו רק על היהודים.

בשארה בשאראת: בסדר.

בשארה בשאראת: אל תאסרו עלי לדבר על הערבים.

2186: אנחנו מדברים על כולם.

2186: אל תעשה הפרדות.

2186: למה אתה עושה הפרדות?

2186: אנחנו לא עושים.

2186: למה אתה עושה הפרדה?

2186: אני נציג של היהודים ושל הערבים.

2186: אני נציג של כולם.

בשארה בשאראת: אם תיתן לי לסיים את דבריי, תבין למה.

בשארה בשאראת: פעם ראשונה אני בכנסת ורק הזכרתי את המילה ערבים, סגרו לי את הפה.

בשארה בשאראת: אני מתנצל על דבריי.

בשארה בשאראת: אני אדם שלא מזוהה עם השמאל.

בשארה בשאראת: זאת אומרת, לא מזוהה כערבי.

בשארה בשאראת: שנים עבדתי כרופא משפחה בקיבוץ, עבדתי בבית שאן, עבדתי בהרבה מקומות.

בשארה בשאראת: היום יש דיון על פריפריה ומותר לי לדבר על האוכלוסייה הערבית.

קריאה: חובתך.

בשארה בשאראת: נכון, גם חובתי לדבר עליה.

מירי רגב: יש לך שלוש דקות בהן אתה יכול לדבר על מה שאתה חושב שרלוונטי לנושא בריאות בפריפריה והפערים.

בשארה בשאראת: אם נסתכל, מאז חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ועד החוק היה פער, במדדי בריאות בין האוכלוסייה הערבית לבין האוכלוסייה היהודית, אחרי חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שזה חוק שוויוני ובאמת מבוצע כשוויוני, הפער הלך וגדל וזה בשעה שכולנו ציפינו שהפער ילך ויקטן.

בשארה בשאראת: על זה אני רוצה לדבר ולומר שלא מספיק שיש שתי קבוצות שונות בתרבות, בכל מיני דברים, באורח החיים, שתי קבוצות שונות לגמרי, כי אם נותנים חוק שוויוני ושירות בריאות שוויוני, התוצאות לא יהיו שוויוניות.

בשארה בשאראת: על זה אני רוצה לומר שצריך תוכנית מבחינת האוכלוסייה הערבית, תוכנית שיכול להיות שלא תעלה יותר כסף אלא תהיה ממוקדת, מיוחדת ומותאמת תרבותית.

בשארה בשאראת: אז אפשר לטפל יותר נכון בבריאות האוכלוסייה הערבית.

בשארה בשאראת: הוקם פורום בחסות ההסתדרות הרפואית לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית ואנחנו מוכנים להיות שותפים בהגשת התוכנית ביחד עם משרד הבריאות כדי לשפר את בריאות האוכלוסייה הערבית.

בשארה בשאראת: לגבי בתי חולים באזור והשירות הרפואי אני אומר שאני הייתי חבר בוועדה שמינה מנכ"ל משרד הבריאות הקודם והרבה מהחברים שיושבים כאן היו חברים באותה ועדה.

בשארה בשאראת: יש הרבה דברים שהעלינו היום כפתרון וכטיפול והם נמצאים במסקנות הוועדה.

בשארה בשאראת: אני מציע שבסוף הדיון היום נאמץ את המסקנות של הוועדה, משרד הבריאות ייקח את זה – ואני בטוח שהוא ייקח את זה בשיא הרצינות – כי יש בזה תשובה לכל מה שהעלינו היום, גם לבתי חולים, גם לקהילה, גם להתמחות ברפואת משפחה שהיא חלק מאוד חשוב בקידום הבריאות בפריפריה.

בשארה בשאראת: אני רוצה לדבר גם על תשתיות.

בשארה בשאראת: בתי החולים בנצרת שלא שייכים לא לקופות החולים ולא למשרד הבריאות, לפעמים "קצת מוזנחים" מבחינת תשתיות.

בשארה בשאראת: אנחנו מבקשים כבר שנים להעלות את מספר המיטות בפסיכיאטרייה וזאת המחלקה הפסיכיאטרית היחידה שנותנת פתרון או נותנת איזושהי תשובה.

בשארה בשאראת: אם מדברים על רפואה בין תרבויות ועל החשיבות להכיר את השפה ולדעת את התרבות, בפסיכיאטרייה זה הרבה יותר חשוב.

בשארה בשאראת: בפסיכיאטרייה יש רק עשר מיטות בבית החולים נצרת ואנחנו כבר שנים מבקשים להגדיל את מספר המיטות לאוכלוסייה הערבית כי למחלקה בנצרת מגיעים גם מהדרום וגם מהמרכז בגלל הידע התרבותי וההתאמה התרבותית של המחלקה.

בשארה בשאראת: לגבי מכון צנתורים בנצרת.

בשארה בשאראת: אנחנו יודעים היום שבין חולי לב בקרב האוכלוסייה הערבית התמותה הרבה יותר גבוהה.

בשארה בשאראת: התקפי לב, מתקבלים עשר שנים יותר מוקדם באוכלוסייה היהודית וזה חלק מהמדדים שיש בפער בין האוכלוסיות, ויש צורך במכון צנתורים בנצרת לאוכלוסייה של נצרת והסביבה אבל עד עכשיו לא קיבלנו תשובה ממשרד הבריאות.

בשארה בשאראת: תודה רבה.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מוחמד חטיב.

מוחמד חטיב: הציגו כאן את נושא הפערים בקרב המדדים, אבל יש עוד שני מדדים שלא הוזכרו כאן ומה אנשים חושבים ומה הם מרגישים, שביעות הרצון שלהם מהמצב הבריאותי שלהם.

מוחמד חטיב: גם כאן יש פערים.

מוחמד חטיב: יש פערים גם בנושא התנהגויות בריאותיות – נושא העישון, סמים וכולי – ואלה הם נושאים בהם קיימים פערים בהם צריך לטפל.

מוחמד חטיב: אני חלק מהפורום שחיבר את הדוח עליו התקיים היום הדיון ואני שמח שהיה דיון.

מוחמד חטיב: אני מקווה שיאמצו את ההמלצות של הדוח הזה.

מוחמד חטיב: לא אחזור כמובן על הנתונים אבל אני רוצה להתייחס להקשר הזה של ההתאמה התרבותית של כל השירותים והייתי רוצה שדוקטור אדטו תשמע את התשובה שלי כי הבוקר לא ניתנה לנו הזדמנות לדבר.

מוחמד חטיב: הזכירו כאן את הממוגרפיה וכל פעם מזכירים את הנושא הזה.

מוחמד חטיב: נאמר שניידת ממוגרפיה מגיעה ליהודים וגם לערבים וזה נכון אבל רציתי לומר שכאשר אתה לוקח את הניידת הזאת ושם אותה בכביש הראשי בכפר או במרכז הכפר ואתה אומר לנשים שיבואו להיבדק, הן לא יבואו לשם.

מוחמד חטיב: זה הנושא של התאמה תרבותית.

מוחמד חטיב: בדוח הזה לא דיברנו רק על הערבים והיהודים אלא מדובר גם באתיופים מול יהודים ותיקים, עשירים מול עניים, וערבים ויהודים.

מוחמד חטיב: המודל של השפה הוא מודל שניסו אותו באוכלוסייה האתיופית והוא מודל מצליח.

מוחמד חטיב: אם זה כך, למה לא מאמצים אותו?

מוחמד חטיב: חייבים להתייחס לנושא של התאמה תרבותית גם בשירותי הרפואה.

מוחמד חטיב: הנושא של הסביבה הפיזית, גם בישובים הערביים – וכאן יושבים ראשי רשויות – עם התשתיות, המקומות שמאפשרים התנהגות בריאותית שלא קיימים בהרבה ישובים ערבים, ואני יודע שגם בהרבה ישובים יהודים.

מוחמד חטיב: גם על זה צריך לתת תשובה.

מוחמד חטיב: הנושא האחרון הוא המצב הכלכלי.

מוחמד חטיב: 50 אחוזים מהמשפחות הערביות הן מתחת לקו העוני.

מוחמד חטיב: מכון ברוקדייל ערך את הסקר הזה והראה ש-32 אחוזים מחולי הסוכרת אמרו שלא לקחו את התרופות בגלל שאין להם כסף.

מירי רגב: זה קורה גם באוכלוסייה היהודית וגם באוכלוסייה הערבית, והדיון הזה לא בא להבחין בין ערבים ויהודים.

מירי רגב: אתם גוררים אותי כאן לדיון שלא אליו פיללתי.

מירי רגב: אני אומרת שתשתיות יש גם אצל היהודים ואצל הערבים, שפות יש רוסית, אתיופית וערבית, ובואו לא נדבר על ערבים ויהודים כי זה לא הדיון וזאת לא מהותו.

מוחמד חטיב: אמרתי שאני לא מתמקד באוכלוסייה הערבית.

מירי רגב: אתה לא מתמקד, אבל אתה חוזר על הדברים האלה.

מוחמד חטיב: אני מזכיר גם את האתיופים וגם את הקבוצות האחרות.

מוחמד חטיב: אני מעלה את הנושאים שצריך לטפל בהם במסגרת של תוכנית לאומית.

מירי רגב: תודה רבה לך.

מירי רגב: אחרון הדוברים, לפני מנכ"ל משרד הבריאות והסיכום, דוקטור יעקב פרבשטיין, מנהל בית החולים פוריה.

יעקב פרבשטיין: אני חושש שהרחבנו את היריעה ותפסת מרובה, לא תפסת.

יעקב פרבשטיין: אני רוצה לחזור לעניין של הפריפריה.

יעקב פרבשטיין: אני רואה את הפריפריה כפריפריה גיאוגרפית.

יעקב פרבשטיין: אם יש כמה נקודות במרכז שצריכות חיזוק, זאת עדיין לא פריפריה.

יעקב פרבשטיין: זאת פריפריה הפריפריה היא גיאוגרפית כי מישהו בדובב או מישהו בטובה צריך לנסוע לעשות קטרקט בחיפה, אצלו זה כיכרות לחם בבית או ארוחה בשרית פעם בשבוע וזה לא משנה אם זה יהודי או ערבי.

יעקב פרבשטיין: זאת פריפריה כלפי האוכלוסייה ואותו הדבר כלפי הצוותים והשירותים.

יעקב פרבשטיין: אם מישהו צריך לעבוד בצפת או בטבריה והוא לא יכול למלא קליניקה פרטית ואין לו ניתוחים פרטיים, מבחינתו זאת פריפריה.

יעקב פרבשטיין: זה אחד משורשי הבעיה.

יעקב פרבשטיין: לגבי בתי החולים.

יעקב פרבשטיין: יכול להיות שלבתי החולים במרכז יש קשיים מסוימים וצריך לפתור להם את הבעיה, אבל עדיין אני משלם חמש שעות נסיעה לטכנאי שיבוא לתקן לי את המכשיר, ואם המכשיר הוא בודד, וכך זה בבית חולים קטן, אני משבית שירותים ואתמול הייתי צריך להשבית CT לשעתיים ולכן הייתי צריך להסיע את האנשים במקרה חירום.

יעקב פרבשטיין: אלה הנקודות.

יעקב פרבשטיין: זאת המשמעות של פריפריה.

יעקב פרבשטיין: אם נתחיל לדבר על הפריפריה החברתית, לא נגמור כי אם זה כך, גם לתל השומר מגיע חיזוק.

מירי רגב: נכון.

יעקב פרבשטיין: הנקודה השנייה עליה צריך לדבר.

יעקב פרבשטיין: מדברים על מקדמים לפריפריה או מקדמים של הפריפריה.

יעקב פרבשטיין: המקדמים לא יכולים לבוא רק לקופת חולים אלא הם צריכים לבוא גם ממוקדים כלפי בתי החולים, השירותים האשפוזיים.

יעקב פרבשטיין: זה צריך להיות ממוקד בחלוקה.

מירי רגב: אתה מדבר על החלוקה האזורית לקופות?

יעקב פרבשטיין: גם לגבי זה.

יעקב פרבשטיין: אחת המחלות הקשות ביותר של המערכת הפריפרית, ואני חי בפריפריה 27 שנים, זה הנושא של הטייס האוטומטי.

יעקב פרבשטיין: את התקינה קיבלנו במשך שנים לפי טייס אוטומטי, את היחידות קיבלנו לפי טייס אוטומטי ותמיד פחות מהגדולים, כך שנוצר מצב שאפילו אם בא אלי מישהו לא בכוונה והוא טוב, אני צריך לשבור את הראש או לחרוג מהתקינה שלי ולהיות פושע כדי לקלוט אותו כי התקינה היא ארכאית.

יעקב פרבשטיין: היום ברוך השם אנחנו יושבים על התקינה, לפחות שלי, עם משרד הבריאות כדי לראות איך נגיע למספר נכון והפערים הם עצומים.

יעקב פרבשטיין: לגבי היחידות.

יעקב פרבשטיין: דוקטור ברלוביץ עשה עבודה בתפקידו הקודם כראש שירותי הרפואה במשרד הבריאות ומצא מה הן היחידות הבסיסיות שצריכות להיות בכל מוסד ומוסד.

יעקב פרבשטיין: הפער בין זה לבין הפריפריה הוא עצום ומתבטא במיליוני שקלים.

יעקב פרבשטיין: המשמעות היא מיליוני שקלים.

יעקב פרבשטיין: אני בית החולים הממשלתי הקטן ביותר ולגביי זה לפחות 10 מיליון שקלים בתקציב, אם ממלאים את זה.

יעקב פרבשטיין: אני העליתי את הנושא בפני רוני, הנושא של עבודה בשילוב ובשיתוף פעולה עם צפת, כי למשל בגליל המזרחי אין כירורג ילדים, אין קרדיולוג ילדים, אין נוירולוג ילדים, אין מנהל יחידה למחלות זיהומיות.

יעקב פרבשטיין: אלה דברים בסיסיים שנובעים מהטייס האוטומטי שהפעם חייבים לשבור אותו לחלוטין.

יעקב פרבשטיין: הדברים האלה הם על קצה המזלג כי יכולתי לדבר כאן שעתיים על הנושא.

מירי רגב: תודה רבה.

מירי רגב: מנכ"ל משרד הבריאות.

רוני גמזו: תודה רבה לכולם ובמיוחד תודה רבה לך היושבת ראש.

רוני גמזו: להביא את הנושא הזה לחדר הזה, ולחדר הזה יש משמעות מאוד גדולה ותהיה לו משמעות מאוד גדולה בחודשים הקרובים, זה מעשה שצריך באמת להסיר את הכובע בפניו כי זה באמת נושא מאוד בעייתי.

רוני גמזו: אני עובר ומסתובב בארץ ואני כאן שומע את האנשים, ואני לא אחמיץ אף דיון בוועדה שעוסק בנושאים האלו.

רוני גמזו: מדינת ישראל לכאורה, כולנו אומרים שיש לה מערכת טובה, ממוצעים, כולם מסתכלים על הממוצעים, ואנחנו כולנו מבינים שבתוך הממוצעים יש פערים.

רוני גמזו: יש בעיה ענקית והיא קשורה בכל דבר.

רוני גמזו: היא קשורה בתשתיות, היא קשורה בכוח אדם, היא קשורה במכשור וכולי.

רוני גמזו: כל דבר שאתה נוגע בו, יש בעיה.

רוני גמזו: איך פותרים את הבעיה.

רוני גמזו: הפתרון הוא על ידי שינוי מבני.

רוני גמזו: דברים מסוימים, אתה צריך לשנות את המבנה שלהם, אם אתה רוצה קצת להקטין את הפערים.

רוני גמזו: שינוי מבני, אלה דברים שתוארו כאן כבריאות השיניים שמהווה שינוי מבני מסוים, מניעת המימון הפרטי שימשיך לעלות, דבר שאסור לתת לו יד ואנחנו עומדים על המשמר.

רוני גמזו: אחד הדברים ששמנו בפני האוצר כ-MUST שלנו, זה גם בתקציב 2011, איזו שהיא ירידה בהשתתפויות העצמיות במשהו.

רוני גמזו: אנחנו לא קבענו במה, אבל במשהו לרדת בהשתתפויות העצמיות כחלק מההסכמות שלנו עם האוצר.

רוני גמזו: זה כדי להקטין את המימון הפרטי.

רוני גמזו: שינויים מבניים או שינויים מנועים גדולים שכאלו זה כמו שעשינו בקפיטציה ויכול להיות מה שרן אומר, שצריך גם לדעת במדדי הסוציו אקונומי, יכול להיות שזה גם כן נכון.

רוני גמזו: צריך להבין שעד שאנחנו נוגעים בדברים האלה, לוקח הרבה מאוד שנים.

רוני גמזו: אני ישבתי עם זאב בשנת 2003 והוא תיאר את השינויים האלו בקפיטציה ולקח הרבה מאוד זמן עד שהם הגיעו.

רוני גמזו: אם כן, אלה המנועים ובהם אנחנו צריכים לעשות שינויים ומשרד הבריאות באמת נוגע בכל אחד מהדברים הללו.

רוני גמזו: אנחנו רוצים להכניס למבחני התמיכה, ואני חושב שוועדת הכספים יכולה להגדיר.

רוני גמזו: אתם בהחלט יכולים לא להעביר תקציב – ויכול להיות שאני מדבר נגד עצמי כרגע – בלי צבע צבוע לתוך הפריפריה כשהוא ברור לחלוטין ואו שהוא זורם דרך בתי החולים או שהוא זורם דרך קופות החולים.

רוני גמזו: ימצאו את המנגנונים לכך ואין בעיה עם זה.

רוני גמזו: זאת לא בעיה.

רוני גמזו: לחדר הזה יש הרבה כוח ואת זה צריך לדעת.

רוני גמזו: בתי החולים.

רוני גמזו: אנחנו רואים את הבעיה בפריפריה.

רוני גמזו: אני ביקרתי כבר במספר בתי חולים – בצפת, בפוריה, בעפולה – ויש בעיה קשה בבתי החולים.

רוני גמזו: אני בא מבית חולים מרכזי, אני בא מאיכילוב, ואני רואה את ההבדלים בעין וזה קשה לראות אותם.

רוני גמזו: נכון שגם במרכז יש בעיות, אבל אין מה להשוות.

רוני גמזו: נצטרך לשים שם יותר מיטות, נצטרך לתגבר את הרופאים שם בתמריצים כדי שיגרמו להם לבוא לשם.

רוני גמזו: יש בהחלט מקומות שרופאים לא מגיעים אליהם והתקנים פנויים.

רוני גמזו: זה מטריף אותנו.

רוני גמזו: נצטרך לתגבר במכשור.

רוני גמזו: אנחנו הולכים בתהליך שכזה, לא רק MRI אלא יש מכשורים אחרים שכולכם מכירים אותם, ואנחנו נצטרך להתמודד עם הקושי הזה ולתגבר גם את הפריפריה במכשור, גם אם זה מורכב וקשה, כי מה זה מכשור?

רוני גמזו: מכשור זה גם כוח אדם לאחר מכן.

רוני גמזו: אתה שם MRI, אתה צריך פיזיקאי שיהיה שם ואתה צריך רופא שיהיה שם.

רוני גמזו: כל הדברים הללו הם קשים אבל אני חושב שהמדינה לא יכולה לומר שאין כוח אדם ולכן לא ישימו שם את המכשירים כי אם עושים כך, מנציחים את המצב.

רוני גמזו: אנחנו ננסה לטפל בכל אחת מהבעיות.

רוני גמזו: אני יודע שלכל אחד יש את רשימת הקניות שלו, אבל זאת לא רשימת קניות לעצמו, בשביל האגו הבית-חולימי שלו, אלא באמת יש צורך וזה תואר כאן.

רוני גמזו: אני אומר מילה קטנה לגבי הנושא של הממתינים, ה-20 ממתינים בניתוחי שבר וצוואר ירך או טראומות אחרות, בדרך כלל אורתופדיות.

רוני גמזו: נכון שהשמיכה קצרה וכאשר אתה לוקח את המרדים לכאן או לשם, באמת יכול להיות שייווצר לך מצב כזה כי אני מניח שזה צוואר הבקבוק, רופאים מרדימים.

רוני גמזו: אם אלה לא רופאים מרדימים, אז צוואר הבקבוק הן מיטות או חדרי ניתוח?

ישראל אייליג: לא.

ישראל אייליג: בשלב זה בסורוקה אלה רופאים אורתופדיים וכירורגיים.

ישראל אייליג: עזבו אותנו שישה אורתופדים לכיוון המרכז.

ישראל אייליג: תמסור לכבוד השר שמה שאמרתי לגבי 14 ימים, היה לפני שבועיים.

ישראל אייליג: היום יש גבר עם שבר קרסול שממתין 16 ימים.

רוני גמזו: תבצע ניתוח אלקטיבי.

מירי רגב: את פגישת העבודה ביניכם אל תעשו עכשיו.

ליאוניד אידלמן: אנחנו חייבים לתת את רשות הדיבור לאחד מרופאי המשפחה מהפריפריה שלא דיברו עד עכשיו.

ליאוניד אידלמן: אנחנו חייבים לתת את רשות הדיבור לאחד מהם.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אני מצטערת.

מירי רגב: אנחנו לא נפתור בדיון הזה את כל הבעיות.

ליאוניד אידלמן: אבל לא שמענו אותם.

ליאוניד אידלמן: לשלמות התמונה, גם הם צריכים להתייחס.

מירי רגב: לא, אני לא יכולה.

מירי רגב: אני בשעה 4:00 צריכה לסכם את הדיון.

מירי רגב: מצטערת.

מירי רגב: חברים, מה שברור הוא שכדי להיות בריא, כדאי להיות עשיר ולגור במרכז.

מירי רגב: כשאני אסע לאימא שלי בקריית גת, תמיד לפני כן אני אבדוק שאני בריאה.

מירי רגב: זה נאמר בהומור, אבל זה לא רציני, זה לא ראוי וזה לא מכובד, בוודאי לא לחברה ישראלית, להיסטוריה שלנו ולמה שאנחנו מאמינים, מעבירים ומחנכים את הנוער שלנו.

מירי רגב: קודם כל, בראש ובראשונה אני מדברת על פריפריה גיאוגרפית.

מירי רגב: זה לא שלא מעניין אותי מה קורה בלוד, ברמלה ובדרום תל אביב.

מירי רגב: אני מבינה את הבעיות אבל אני אמונה כאן בוועדה הזאת כיושבת ראש ועדת המשנה לפריפריה בוועדת הכספים, לדבר על הפערים החברתיים ועל אי השוויון שנובעים כתוצאה מחלוקה לא הוגנת של המשאבים בין פריפריה למרכז.

מירי רגב: לכן הוועדה הזאת היא לא בוועדת העבודה והרווחה אלא בוועדת הכספים.

מירי רגב: הוועדה היא לא אקדמית אלא היא ועדה שמדברת בחלוקת משאבים.

מירי רגב: מדינת ישראל לא הוגנת ולא מספיק נכונה, ואפילו מדי פעם, כמו שאנחנו אומרים, לא לעשות דיון אלא כן לעשות העדפה מתקנת כי מדינת ישראל היא לא בין גדרה לחדרה.

מירי רגב: מה לעשות, זאת לא המדינה שלנו.

מירי רגב: המדינה שלנו היא מדן ועד אילת וככזאת אנחנו צריכים להתייחס אליה.

מירי רגב: צריך לדאוג לפרנסה, צריך לדאוג לכלכלה, צריך לדאוג לחינוך, צריך לדאוג לבריאות ואסור לנו להפוך את הפריפריה לערי שינה.

מירי רגב: אם זה מה שיקרה, אנחנו בעצם מוותרים מראש על רוב שטח מדינת ישראל ולטווח ארוך זה יחזור אלינו כבומרנג ואז נתחיל לעבוד כמו שאנחנו יודעים לעבוד במשבר, וזה יהיה רע לכולנו וזה יעלה יותר לכולנו.

מירי רגב: רשמתי לעצמי כמה נקודות.

מירי רגב: אני לא מתכוונת ולא אצליח לעסוק בכל אבל אני אעלה את הנקודות האלה ליושב ראש ועדת הכספים ואבקש לקיים דיון במליאת ועדת הכספים בהשתתפות סגן שר הבריאות והאוצר כאשר הדיון יעסוק בנושאים הבאים: אני קודם כל ממליצה שתהיה תוכנית רב שנתית שתקצה משאבים לאומיים לכל סוגיית הפריפריה לפי מדדים ופיקוח של ועדת הכספים.

מירי רגב: תהיה תוכנית רב שנתית.

מירי רגב: הרי האוצר כל כך בעד תוכנית דו-שנתית ואנחנו נלחמים על תכנית דו-שנתית, אז שתהיה תוכנית מסודרת בנושא הקצאת משאבים לאומיים לנושא אי השוויון בפריפריה.

מירי רגב: אני חושבת שכן צריך להקים במשרד הבריאות פורום של מדיניות לאומית של אי שוויון שיעסוק רק בנושא הזה וזה יהיה רק תפקידו, לבדוק מה המדדים של זה, את הנתונים, היכן הפערים, איזה השלמות צריך לעשות, מה המדדים כדי שזה יקרה.

מירי רגב: לאחר מכן להציג תמונת מצב.

רוני גמזו: לפני כמה חודשים הוקמה מחלקה כזאת.

מירי רגב: צריך להציף את הפערים כמו שהם בלי לצבוע אותם, כי בסוף זה יחזור אל כולנו כבומרנג וזה יהיה לכולנו יקר יותר.

מירי רגב: אני חושבת שצריך להיות שינוי בנוסחת הקפיטציה, גם בנושא מקדם הקפיטציה לטובת הפריפריה וכן לתת מענה לאוכלוסייה הענייה, גם אוכלוסיית הקשישים וגם אוכלוסייה ענייה.

מירי רגב: חלוקה אזורית לקופות ואני מקבלת גם לבתי חולים.

מירי רגב: אני חושבת שזה נכון לעשות שיוקצו ויסומנו לטובת הפריפריה.

מירי רגב: תגמול רופאים, זה דבר חד משמעי.

מירי רגב: פתיחת מרפאות לילה.

מירי רגב: אני חושבת שסגן השר ליצמן נתן כאן איזשהו פתרון.

מירי רגב: ידידי בוחבוט, אנחנו יכולים להחליט שלא הולכים על זה.

מירי רגב: אפשר לבקש מהאוצר הכל, אבל אתה יודע בדיוק מה המצב עם האוצר עכשיו.

מירי רגב: אנחנו גם מתנגדים לעליית מסים, אז מאיפה הם יביאו את הכסף?

מירי רגב: רוצים להוריד מתקציב הביטחון.

מירי רגב: אני חוזרת עכשיו מישיבת הוועדה לשירותים חשאיים בוועדת החוץ והביטחון, בה אני חברה, ואנחנו יודעים בדיוק מה האיומים הקיומיים עלינו.

מירי רגב: לכן יש כאן שמיכה שהיא קצרה וצריך בסוף להחליט מה אנחנו רוצים ודורשים בתקציב הקרוב בחוק ההסדרים לטובת הבריאות.

מירי רגב: אם נדרוש את הכל, לא נקבל.

מירי רגב: צריך לעשות סדרי עדיפויות.

מירי רגב: אני חושבת שההצעה של סגן שר הבריאות בסדרי העדיפויות של חוסר במיטות, חוסר במכשור ותגמול רופאים, ההצעה שלו למרפאות לילה היא הצעה שנראית לי נכונה וצריך לקדם אותה.

מירי רגב: אני אומרת לך שאני מתכוונת לעזור לו לקדם אותה, אם צריך, בוועדת הכספים.

מירי רגב: אלה הנושאים העיקריים שאני אעלה למליאת ועדת הכספים.

מירי רגב: חלק מהאנשים שהיו כאן לא דיברו.

מירי רגב: אני מודה לכל מי שטרח והגיע לכאן ואני יודעת שזה לא פשוט כי באתם ממקומות רחוקים ומן הסתם יש לכם יום עבודה עמוס, אבל הנושא הזה הוא חשוב לכולנו.

מירי רגב: אני רוצה להודות בראש ובראשונה ליושב ראש ההסתדרות הרפואית על יוזמת הדיון הזה.

מירי רגב: אתם מוזמנים להעביר לי חומר כתוב.

מירי רגב: אל תעבירו לי דוקטורט כי אני לא אקרא אותו, אל תעבירו לי חוברות, אלא תעבירו לי עמוד וחצי מתומצת של הבעיה, הפערים והפתרונות.

מירי רגב: אני לומדת לאט אבל אני מבינה.

מירי רגב: דף וחצי ולא יותר.

מירי רגב: מי שחשב לומר כאן דברים ולא התייחסתי אליהם בסיכום, לפני שאני אעביר את הנושא בשבוע הבא כסיכום מסודר ליושב ראש ועדת הכספים, ואני מקווה שנוכל לדון בנושאים האלה עוד לפני סיום המושב, ואם לא, זה יהיה בתחילת קיום המושב, קרי, באוקטובר.

מירי רגב: תדעו שבמאבקים כולם נרתמים, לא משאירים אותי ואת חברת הכנסת אדטו ועוד שני חברי כנסת ואת סגן השר ליצמן והמנכ"ל.

מירי רגב: למאבקים כולם נרתמים ואין ימין ואין שמאל.

מירי רגב: החלטנו שאלה שלושת הנושאים שצריך להירתם אליהם, אז באים לכנסת ובאים לאן שצריך ומעלים את זה תקשורתית וציבורית כדי להשפיע על כך שבחוק ההסדרים הקרוב של 2011-2012 הנושאים האלו יבואו לידי ביטוי.

מירי רגב: אם זה לא יתבטא בתקציב, זה לא יתבטא ואת זה אני חושבת שליצמן מבין טוב מאוד.

מירי רגב: תודה רבה לכם.