הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 100, 2010-07-12 09:00

יואל חסון: שלום, בוקר טוב לכולם.

יואל חסון: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא פירוק עמותת אמנות לעם.

יואל חסון: נושא עמותת אמנות לעם התפרסם והיה על סדר-היום בחודשים האחרונים.

יואל חסון: התברר שמשהו קורה בעניין הזה, ואנחנו רצינו בוועדה לביקורת המדינה להבין מה קורה ומה הסיבות - גם לעצירת התקציבים, גם להחלטה על הפירוק, גם להחלטות אחרות שנבעו בהמשך מהעניין הזה.

יואל חסון: אמנות לעם היא עמותה שפעילה שנים רבות, בעיקר כפי שאתם יודעים – ודאי מי שנוכח כאן ועוסק בזה רוב הזמן – בהבאת תרבות לפריפריה ולנקודות בהן צריך לעודד ולהביא יותר תרבות, אמנות, וכל היוצא בדברים האלה.

יואל חסון: ממה שהשתמע ועלה באמצעי התקשורת, במכתבים אחרים שגם הגיעו למבקר המדינה, לוועדה לביקורת המדינה, חשבתי כיושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה שראוי להעלות את העניין הזה ולנסות להגיע, אפשר לומר לחקר האמת או להבהרת העובדות, להבין בדיוק מה קרה ומה אירע בשנה וכמה חודשים האחרונים.

יואל חסון: נמצאים איתנו נציג המבקר ונציגים נוספים, כמובן שרת התרבות והספורט, ומנכ"לית המשרד – שהיא בהופעה ראשונה בוועדה לביקורת המדינה.

יואל חסון: הייתי מבקש מהשרה בשלב הראשון להציג את המצב היום, כפי שאת רואה אותו מבחינת אמנות לעם, ונתחיל בדיון.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: קודם כול, אני מודה לך על כינוס הדיון.

יואל חסון: אני רוצה רק לתקן אותך.

יואל חסון: עמותת אמנות לעם לא נמצאת בפירוק - כדי לתקן את הרישה של הדברים ואולי גם בסדר-היום.

יואל חסון: לכן, רק להגדיר את הנושא – לא מדובר בפירוק עמותת אמנות לעם, אבל לזה תתייחס אחר כך כמובן היועצת המשפטית.

יואל חסון: אני אפתח את דבריי ואומר כך.

יואל חסון: בדצמבר 2008 התקבל מכתב מהסגנית הבכירה לחשב הכללי באוצר, רואת-חשבון סיגלית סייג, שבו היא כותבת: "בהתאם לחשב משרד המדע, התרבות והספורט" – אני מייד אתן לך אותו – "בהתאם למידע שהתקבל בעניין העמותה שבנדון, קיים חשש ממשי כי הועברו כספים לעמותה שבנדון בהיקפים גדולים בצורה לא תקינה, בין היתר שלא בהתאם למבחן התמיכה ולכאורה תוך התערבות ישירה בפעילות העמותה ותוך ניסיון ליצור העדפה של פעילות מסוג מסוים, שלא בהתאם למבחן התמיכה.

יואל חסון: לאור חומרת הנושא אבקשך בשלב זה לחייב את הכספים שאושרו לעמותה בוועדת התמיכות ולא לבצע העברות כספים נוספות לעמותה עד להודעה חדשה בנושא.

יואל חסון: " אתה יכול לקבל את המכתב.

יואל חסון: מדובר כאן, כאמור, במכתב שנכתב – בהנחיה שניתנה בדצמבר 2008.

יואל חסון: להזכירך, אדוני היושב-ראש וחברי הוועדה, אני נכנסתי לתפקידי כשרת התרבות ב- 1 באפריל 2009.

יואל חסון: ההנחיה הזאת, אפוא, ניתנה לפני שנכנסתי לתפקידי כשרת תרבות.

יואל חסון: ובכן, זה מאוד קל לתקוף פוליטיקאים, זה גם מאוד סקסי לתקוף פוליטיקאים מאשר אנשי מקצוע, וכנראה שזו גם הסיבה שבגינה היה ניסיון לתקוף אותי אישית על-ידי חברי הנהלת אמנות לעם, טענות שהן חסרות-שחר, אבל המציאות היא מאוד פשוטה.

יואל חסון: אני לא הייתי מעורבת בשום החלטה – לא קודם לכניסתי לתפקידי, כמובן, וגם לאחר כניסתי לתפקידי.

יואל חסון: הפעילות הבלתי תקינה הזאת שאליה מתייחסת סגנית החשב הכללי התרחשה בתקופת כהונתו של השר שקדם לי.

יואל חסון: גם לאחר כניסתי לתפקידי כל ההחלטות נתקבלו על-ידי הצוות המקצועי של המשרד, היינו ועדת התמיכות, היועצת המשפטית, חשבת המשרד וכל אנשי המקצוע של המשרד.

יואל חסון: אני רוצה להוסיף ולומר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, אין דבר חשוב ביותר בעיני מבחינת הפעילות – כמובן מעבר לפעילות התרבות וכולי – אבל פעילות התרבות בפריפריה היא נושא מרכזי על סדר-יומי ועל סדר-יומו של המשרד, על-פי הנחייתי וגם על-פי החלטת הממשלה לאזורי עדיפות.

יואל חסון: אבל מעבר להחלטת הממשלה, זו גם ההנחיה שאני נתתי עם היכנסי למשרד.

יואל חסון: הפעילות של אמנות לעם התבצעה במשך שנים ארוכות מאוד.

יואל חסון: אני אפילו לא יודעת לומר כמה, אבל אני חושבת שמזה כ-50 שנה מתבצעת פעילות אמנות לעם.

יואל חסון: אמנות לעם היא עמותה, ולמעשה היא איננה חלק מהמשרד אלא עמותה שעומדת בפני עצמה ולמעשה פעלה כספק יחיד, על-פי תקנה תקציבית שרק היא ניגשה אליה.

יואל חסון: יכלו לכאורה להיכנס או לבקש באותה תקנה תקציבית גם עמותות אחרות תמיכה, אבל לא היו כאלה והיא למעשה פעלה באופן יחיד.

יואל חסון: בתקופת כהונתי הקודמת כשרת תרבות, אמנות לעם פעלה.

יואל חסון: אני מעולם לא התערבתי בפעולתה, היא פעלה, לפחות לכאורה, בצורה תקינה – לא שידעתי על משהו אחר.

יואל חסון: אחר כך התברר שהיו שם בעיות כאלה ואחרות שהידרדרו במהלך השנים האחרונות כהנה וכהנה.

יואל חסון: אני לא אכנס לזה כרגע.

יואל חסון: מכל מקום, לצערי הרב, אותה פעילות חשובה מאוד של אמנות לעם – סדרות של הצגות בפריפריה, פעולות שונות, אירועים שונים וכולי – הפעילות הזאת לא התבצעה כהלכה.

יואל חסון: אפשר לראות את הדברים במכתבה של רואת-חשבון סיגלית סייג, כאמור.

יואל חסון: אני ראיתי לעצמי חובה – כמי שעומד בראש משרד התרבות – להמשיך את הפעילות הזאת שכאמור שותקה, ועל כן המשרד מצא דרך אחרת כדי לפעול, ואנחנו אכן מצאנו אותה.

יואל חסון: אם תרצה, אחר כך נוכל לפרט.

יואל חסון: במהלך החודשים שבהם כאמור, אמנות לעם לא פעלה על-פי החלטת ועדת התמיכות, לא עברו לה תקציבים נוספים, ומייד גם הדברים יובהרו.

יואל חסון: במהלך אותה תקופה אני מיניתי ועדה שניסתה לגשר על הפערים ולאפשר את המשך פעילותה של אמנות לעם.

יואל חסון: בראש הוועדה עמד אברהם נתן, שיושב כאן איתנו.

יואל חסון: אברהם נתן הוא חבר המועצה לתרבות ולאמנות ויושב-ראש המדור לתרבות בקהילה מזה שנים ארוכות, והוא ניסה לגשר על אותם פערים יחד עם איתמר גורביץ', שהוא מנכ"ל פורום מוסדות תרבות שמאגד בתוכו כ- 300 מוסדות תרבות, יחד עם גיא אטיאס שהוא התקציבן של משרד התרבות.

יואל חסון: לגבי פעולת הוועדה, אברהם נתן, אני מניחה, יוכל לאחר מכן לפרט מה אירע במסגרת עבודת הוועדה.

יואל חסון: הוא בא בדברים כמובן עם חברי הנהלת אמנות לעם.

יואל חסון: כל טענה מהטענות שנשמעו, ודאי יישמעו בהמשך – אני בזה אסיים את דבריי – כל טענה על ניסיון שלי להשתלט על העמותה או להכניס גורמים פוליטיים, היא מופרכת מעיקרה, לא היה ולא נברא, אבל כאמור קל להשתלח בפוליטיקאים, זה הדבר הקל ביותר והפשוט ביותר.

יואל חסון: אבל כמובן, אני מניחה שעוד יישמעו טענות כהנה וכהנה, אנחנו נשיב עליהן.

יואל חסון: מכל מקום, אני הייתי מבקשת ומציעה – כי אני לא מעוניינת להיכנס לגופם של דברים – אני הייתי מציעה שמי שעסק בנושא הזה מהיום הראשון, וזה הגורם המקצועי והמוסמך במשרד, היועצת המשפטית הדס פרבר, היא תתאר כאן את השתלשלות העניינים למן הרגע הראשון – היא נמצאת כאן איתנו – וזה יהיה הדבר הנכון לעשותו.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אני אשמח שתפרטי לנו את מהלך הדברים מהצד שלך.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הדס פרבר: תודה רבה.

יואל חסון: מאז שאני יועצת משפטית של תחום התרבות, 2006, עברתי כבר שלושה דוחות ביקורת על אמנות לעם – כל שנה היה דוח ביקורת אחר.

יואל חסון: היה ב- 2006, היה ב- 2007 והיה גם ב- 2008, כש- 2008 זה בעצם דוח הביקורת שבגללו נשללה מהעמותה בסופו של דבר התמיכה לשנת 2009.

יואל חסון: כתוצאה ממנו גם נשלל מהעמותה אישור הניהול התקין לשנת 2010 על-ידי רשם העמותות.

יואל חסון: המסקנות שעולות מהדוח – אחרי כן אני אפרט אותן קצת יותר – העלו ש"כספי התמיכות שקיבלה העמותה נוצלו למטרות זרות, בניגוד למבחן התמיכה ולאחר שהתברר שהעמותה מתנהלת באופן בזבזני, לא יעיל, לא תקין ובניגוד למבחני התמיכה.

יואל חסון: " נעשו ניסיונות להגיע לפתרון חלופי, וכיוון שלא הצלחנו להגיע לכך, לא היתה ברירה אלא לשלול את התמיכה מהעמותה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מה זה פתרונות חלופיים?

יואל חסון: איזה?

יואל חסון: הדס פרבר: אני אגיע לזה.

יואל חסון: יש פה סיפור ארוך ומורכב מאוד, עובדתית.

יואל חסון: נעשו פה הרבה מאוד ניסיונות להעלות את העמותה על איזשהו מסלול תקין כי העמותה הזאת מאוד חשובה למשרד, כמו שהשרה פירטה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אבל צריך לומר שדוחות הביקורת שאת מדברת עליהם וההערות שהיו, הם היו לגבי איזושהי הנהלה מסוימת שהיתה בתקופה מסוימת.

יואל חסון: הדס פרבר: לא.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מה לא?

יואל חסון: אני יודע - - - בנצי מורדוב: מה לא?

יואל חסון: שקר.

יואל חסון: הדס פרבר: התשובה היא שלא.

יואל חסון: היו שלושה דוחות.

בנצי מורדוב: אבל אי-אפשר לשקר.

בנצי מורדוב: הדס פרבר: דוחות הביקורת של 2006 ו- 2007 אכן התייחסו – יש לי את ההחלטות שלכם - - - היו"ר יואל חסון: בלי קריאות ביניים, אני מבקש.

בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: כן, אבל אי-אפשר לשקר.

בנצי מורדוב: אבירם בלזר: יועצת משפטית צריכה לדייק בעובדות.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: סליחה, אדוני, אני מבקש ממך, בלי קריאות ביניים.

בנצי מורדוב: כל אחד יקבל את זכותו לדבר.

בנצי מורדוב: אבירם בלזר: היא לא פוליטיקאית.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: סליחה, אני מבקש.

בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: זה לחקירה משטרתית.

בנצי מורדוב: הדס פרבר: הדוחות של 2006 ו- 2007 אכן מתייחסים להנהלה אחרת.

בנצי מורדוב: הדוח של 2008, כותרתו הרשמית היא פרויקטים שבוצעו במגזר הערבי במחצית השנייה של שנת 2008.

בנצי מורדוב: הדוח הזה מתייחס בין השאר לתקופה שבה מכהן הוועד הנוכחי.

בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: לא נכון.

בנצי מורדוב: הדס פרבר: הוועד הנוכחי נכנס לתפקידו בין השנים 2007 לאוגוסט 2008.

בנצי מורדוב: דוח הביקורת מתייחס לתקופה שהם היו חברי ועד מנהל.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

בנצי מורדוב: תמשיכי.

בנצי מורדוב: הדס פרבר: העמותה הזאת, לא רק שהיא עשתה תפקיד מאוד-מאוד חשוב למשרד, היא היתה גם מונופוליסט, וזה בעצם הקו המרכזי פה.

בנצי מורדוב: המשרד עשה הרבה מאוד מאמצים להעלות את העמותה הזאת לניהול תקין, לשמור עליה בחיים, לא לשלול ממנה את התמיכות, בגלל שלא היה גוף אחר שעשה את התפקיד.

בנצי מורדוב: למעשה, כל גוף תרבות אחר שהיו כנגדו כאלה דוחות, לא היו נותנים לו להגיע לדוח הביקורת השנתי השלישי, היו עוצרים אותו כבר בדוח הביקורת הראשון.

בנצי מורדוב: חלק מההתנהלות של המשרד היתה במטרה לקיים את הגוף הזה כי לא היתה אלטרנטיבה אחרת.

בנצי מורדוב: דיברנו על הוועד המנהל.

בנצי מורדוב: הוועד המנהל שנכנס לתפקידו בין השנים 2007 ועד אוגוסט 2008 אינם אנשי תרבות, וזה אחד מהדברים שבסופו של דבר הביאו להתנהלות הבעייתית, הבזבזנית, הלא תקינה של העמותה.

בנצי מורדוב: אנשים שאין להם קשר לתרבות, אנשים שאין להם שום קשר לפריפריה וכתוצאה מכך, מה שהעמותה הזאת עשתה בסופו של דבר – אין לזה לא קשר לתרבות וגם לא יותר מדי קשר לפריפריה.

בנצי מורדוב: לקראת אמצע שנת 2008 קיבלה העמותה תקציב למגזר הערבי.

בנצי מורדוב: היתה החלטת ממשלה שנתנה תוספת העדפה מתקנת לפעילויות תרבות במגזר הערבי.

בנצי מורדוב: לפי החלטת השר דאז, מג'אדלה, החלק הארי מהתקציב הלך לאמנות לעם.

בנצי מורדוב: אמנות לעם התחילה באותה תקופה לעשות שורה ארוכה מאוד של פרויקטים שאחרי זה התבררו כרחוקים מאוד מפרויקטים של תרבות.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: כמו מה?

בנצי מורדוב: מה זאת אומרת?

בנצי מורדוב: הדס פרבר: למשל, מה שהוצג כאירועי תרבות לילדים היה יום כיף בפארק המים באשקלונה.

בנצי מורדוב: היו הרבה מאוד הוצאות על שכירת גמלים, על כיבודים, דיברו איתנו על שחיטת כבשים, על כובעים, על חולצות.

בנצי מורדוב: האמנים קיבלו חלק מזערי מזה, כל השאר הלך לצילומים, לתיעוד, לווידיאו, לפלקטים, כל הצד ההפקתי שאין לו שום קשר לתרבות.

בנצי מורדוב: כל הפעילויות האלה נעשו בהנחתות מלמעלה.

בנצי מורדוב: אמנות לעם, בפעילות הרגילה שלה, עובדת עם ועדות רפרטואר שחברים בהן אנשי מקצוע ואנשי ציבור.

בנצי מורדוב: לא היו ועדות רפרטואר לפרויקטים האלה, הם התקבלו בהחלטה מלמעלה של לשכת השר, יחד עם המנכ"ל דאז – גם המנכ"ל היום – של אמנות לעם.

בנצי מורדוב: לא נעשתה בדיקת מחירים, הספקים הוכתבו מלמעלה, לא נעשתה שום בדיקה האם המחירים שלהם סבירים או שאפשר לקבל את השירותים האלה באופן יותר זול או יותר חסכוני.

בנצי מורדוב: נכללו שם הרבה מאוד פעילויות שלא אושרו בכלל לתמיכה.

בנצי מורדוב: המהלך הרגיל של התמיכה באמנות לעם מצריך תוכנית עבודה שמאושרת על-ידי מדור תרבות בקהילה של מועצת התרבות.

בנצי מורדוב: בוצעו פעילויות שלא אושרו.

בנצי מורדוב: לא אושרו גם על-ידי ועדת התמיכות.

בנצי מורדוב: שיעור הסבסוד שהיה לאירועים האלה היה מאה אחוז.

בנצי מורדוב: האירועים האלה – לא הרשויות המקומיות השתתפו בהם, לא נמכרו אליהם כרטיסים, הם היו בחינם לגמרי, כולל כיבוד, ולחלוטין באופן שחורג מההתנהלות הרגילה של אמנות לעם.

בנצי מורדוב: אריה אלדד: זה הוגש אי פעם ליועץ המשפטי לממשלה כדי שיבדוק חשד לפלילים?

בנצי מורדוב: הדס פרבר: כן, אדוני.

בנצי מורדוב: בסוף דצמבר 2008 התקיימה ישיבה של המדור לתרבות בקהילה שבה הוצגה איזושהי תוכנית עבודה משלימה לפרויקטים במגזר הערבי אחרי שהתקבלה תוספת תקציב.

בנצי מורדוב: כל הדברים שאני כרגע מתארת נאמרו אז באותה ישיבה על-ידי יושב-ראש הוועד המנהל דאז, גיורא רוזן, ורואה-החשבון של העמותה.

בנצי מורדוב: כתוצאה מהדברים האלה עצר משרד החשב הכללי את התמיכה באותו מכתב שהשרה הקריאה קודם.

בנצי מורדוב: אני העברתי את החומר ליועץ המשפטי לממשלה.

בנצי מורדוב: אחרי כן, כשהיה דוח החשב המלווה, גם הוא הועבר ליועץ המשפטי לממשלה.

בנצי מורדוב: אחרי עצירת התמיכה החליט החשב הכללי – זה הכול החלטות של החשב הכללי, לנו אין שום סמכות מסמכותו של החשב הכללי – החליט לאפשר המשך פעילות של העמותה בתנאי שימונה לה חשב מלווה.

בנצי מורדוב: מונה לעמותה חשב מלווה, ובמארס 2009 החליטה סגנית החשב הכללי גם על החזרת התמיכה.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: למה?

בנצי מורדוב: אם מונה חשב מלווה, למה לא נתנו לניסיון הזה צ'אנס?

בנצי מורדוב: קריאה: החזירו את התמיכה.

יואל חסון: להחזיר את התמיכה.

יואל חסון: לא הבנתי, סליחה.

יואל חסון: הדס פרבר: להחזיר את התמיכה.

יואל חסון: כידוע, תקציב המדינה של 2009 התקבל רק ביולי, העמותה לא קיבלה מקדמות כמו שאר גופי התרבות.

יואל חסון: היה דיון מאוד-מאוד ארוך, מאוד בעייתי, לגבי תשלום התמיכות של 2009 לגבי סגירת החשבון לשנת 2008.

יואל חסון: העמותה – כמו כל עמותה – נדרשת להגיש בסוף שנה דוח פעילות, דוח תקציבי על מה שהיא עשתה כדי לקבל את יתרת כספי התמיכה.

יואל חסון: העמותה הגישה כל פעם דוח אחר.

יואל חסון: מספרים השתנו, כל פעם היו אומרים לנו – אבל זה לא הגיוני, זה לא יכול להיות, זה לא מה שאושר – היינו מקבלים דוח אקסל אחר, עם מספרים אחרים.

יואל חסון: החשב המלווה שנדרש להתערב אמר: אין לי מה לעשות, אני לא מצליח להשתלט עליהם, ככה בדברים האלה.

יואל חסון: מה זאת אומרת לא מצליח להשתלט?

יואל חסון: הרי לחשב יש סמכות ולא ניתן להוציא תקציבים ללא חשב, מה זה הוא לא משתלט?

בנצי מורדוב: היא לא מדייקת.

בנצי מורדוב: אבירם בלזר: המשרד פיטר את החשב הזה.

יואל חסון: חברים, החשב הזה, במידה והוא מקבל את הסמכות – יש לו אחריות וגם סמכות – הוא יכול, על פניו, להקפיא את היכולת של העמותה בכלל לעבוד, אז כנראה שהוא לא מילא את תפקידו כי הוא סיים את תפקידו?

יואל חסון: זה מה שקרה בסוף?

יואל חסון: הדס פרבר: לא.

יואל חסון: הוא מונה לחצי שנה.

יואל חסון: הוא פוטר או לא פוטר?

יואל חסון: אבירם בלזר: הוא פוטר.

הדס פרבר: לא, לא פוטר.

הדס פרבר: הוא מונה לחצי שנה והמינוי שלו הסתיים.

הדס פרבר: לא החלפנו אותו.

הדס פרבר: אבירם בלזר: כי הוא כתב שאסור לכם להתערב בעמותה?

הדס פרבר: הוא כתב שאסור לכם להתערב בעמותה ולכן הוא פוטר?

הדס פרבר: סליחה, אנחנו לא ממנים חשבים מלווים.

הדס פרבר: היו"ר יואל חסון: אני שואל שאלה, לא נראה לי ברור כי נראה לי לא הגיוני.

הדס פרבר: קריאה: שאלה טובה, אדוני היושב-ראש.

הדס פרבר: היו"ר יואל חסון: סליחה, חברים.

הדס פרבר: אני מבקש, אדוני.

הדס פרבר: אני אומר לך שאני יודע שחשבים בדרך כלל לא ממונים רק לחצי שנה.

הדס פרבר: זה נראה לי לא הגיוני אצל חשבים אחרים, וזאת סוגיה שמעניין יהיה לבדוק אותה.

הדס פרבר: אני לא מכיר סיפור שמינו חשב לחצי שנה מראש, שקבעו שהוא יהיה לחצי שנה.

הדס פרבר: זה נראה לי מאוד מוזר.

הדס פרבר: דליה מרגלית: גם המינוי הוא לחצי שנה.

הדס פרבר: היו"ר יואל חסון: אז יכול להיות שאני לא יודע.

הדס פרבר: קריאה: עם אופציה להארכה.

הדס פרבר: אורי אורבך: מי מינה את החשב?

הדס פרבר: היו"ר יואל חסון: אני שואל שאלה.

הדס פרבר: כשהחשב בא ואמר, אני לא משתלט עליהם, כפי שתיארת, מה עשיתם?

הדס פרבר: הדס פרבר: אני אקרא מה החשב מדווח לחשבת המשרד.

הדס פרבר: אנחנו לא מדברים כרגע על ההוצאות לשנת 2009, אנחנו מדברים על הדוחות, על הדיווח על תוכנית העבודה בשנת 2008, לפני שהוא נכנס לתפקידו.

הדס פרבר: "אמנות לעם עובדת על הכנת הדוחות כבקשתך.

הדס פרבר: כפי שנוכחת במפגשים הקודמים שלך עם מנכ"ל אמנות לעם, הם מתקשים להכין את החומר באופן בהיר, והנטייה היא להציג את החומר בעמימות.

הדס פרבר: נראה לי שהם טרם הפנימו את דרישותייך לקבל מידע מלא ובשקיפות.

הדס פרבר: " בנוסף לכך, באותו שלב אמנות לעם התחילה לעכב תשלומים לגופי התרבות.

גאלב מג'אדלה: קיים גורם - - -

יואל חסון: חבר הכנסת מג'אדלה, בגלל שאתה מתערב אני חייב להבהיר.

יואל חסון: מכיוון שבהגדרה בחוק יש הגבלה לגבי השתתפות של שר לשעבר – במיוחד שזהו דיון רלוונטי למשרד שהוא היה בו – צריך לומר שלפי חוות-הדעת של היועץ המשפטי של הוועדה אתה רשאי להיות בדיון הזה, אתה רשאי גם להביע את עמדתך.

יואל חסון: אתה פה לא על תקן חבר ועדה, אין לך זכות הצבעה או שום אפשרות להשפיע על סיכום הדיון הזה והחלטת הדיון הזה, אבל אתה יכול כ"עד מומחה" להגיד אחר כך את דעתך בעניין הזה, אבל שוב, לא כחבר ועדה.

יואל חסון: הייתי חייב להבהיר זאת לפרוטוקול, מבחינה משפטית.

יואל חסון: גאלב מג'א'דלה: כבוד היושב-ראש, אנחנו בדקנו את זה בטרם אתה עשית את המאמץ הגדול הזה - כדי לא לסבך אותך ואת הוועדה - עם כבוד מנהלת הוועדה.

יואל חסון: באנו מוכנים למה שאתה אומר כרגע, כי אני בתור חבר הוועדה רוצה לשמור על כבוד הוועדה ועל מעמדה ועל אמינותה.

יואל חסון: לכן אנחנו בדקנו את זה מראש.

יואל חסון: היות וידעתי שיהיו פה המון דברים מגמתיים, שקריים – כולל מהדרג המקצועי כביכול, שהוא עכשיו נושא מטעם השרה את המקצועיות – לכן באתי.

יואל חסון: אם הייתי בטוח שהדברים יתנהלו אמיתית ולא יהיו פה סילופים ושקרים, תאמין לי, לא הייתי בא אפילו, אבל אני הרי מכיר את ההצגה הזאת.

יואל חסון: אורי אורבך: טוב שבאת.

יואל חסון: גאלב מג'אדלה: מצוין.

יואל חסון: בשביל זה באתי.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אתה בהמשך הדיון תוכל להתייחס.

גאלב מג'אדלה: בוודאי.

גאלב מג'אדלה: לחשוף לך את השקרים.

גאלב מג'אדלה: אורי אורבך: אחרת היינו נתקעים עם שקרים.

גאלב מג'אדלה: אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, האם הייעוץ המשפטי נתן את דעתו על ניגוד עניינים אפשרי בין חבר ועדה ונאשם פוטנציאלי?

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: נתן את דעתו.

גאלב מג'אדלה: אורי אורבך: מה פוטנציאלי פה?

גאלב מג'אדלה: הנאשם או חבר הוועדה?

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: היועצת המשפטית, תמשיכי בבקשה.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: זה רק עדות בשבילי כשזה בא מצידך.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: תודה, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: הדס פרבר: באותו זמן העמותה התחילה לעכב או לא לשלם בכלל את החובות לגופי התרבות, למרות שהיה להם כסף לכך, ובניגוד גם להנחיות החשב המלווה הם באופן עקבי עשו את זה ביחס לגופי התרבות.

גאלב מג'אדלה: למה?

גאלב מג'אדלה: כי למנהל ה"קאמרי" ולמנהלת "הבימה" יש טלפון פתוח ודלת פתוחה אצל המנכ"לית ואצל שרת התרבות.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: היא יועצת משפטית.

גאלב מג'אדלה: כל הזמן אתה מעביר לה פתקים.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: היא יועצת משפטית.

גאלב מג'אדלה: אתה לא יכול להעביר לה פתקים כל הזמן.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: חבר הכנסת מג'אדלה, אמרתי לך, אתה פה לא בתקן חבר ועדה.

אריה אלדד: את זה תגיד לעורכי-הדין שלך אחר כך.

אריה אלדד: היו"ר יואל חסון: סליחה.

אריה אלדד: באמת.

אריה אלדד: מספיק עם זה.

אריה אלדד: בבקשה, ואתה יכול להעביר לה איזה פתקים שאתה רוצה.

אריה אלדד: קריאה: החוק מאפשר את זה.

אריה אלדד: היו"ר יואל חסון: יש לך חסינות להעביר פתקים.

אריה אלדד: הדס פרבר: למשל, היו תשלומים שהחשב המלווה אישר אותם ואנחנו מגלים שהם לא שולמו.

אריה אלדד: מתקשר מנהל תיאטרון הקאמרי למנהל מינהל תרבות ואומר: אני לא מקבל את הכסף כבר חצי שנה.

אריה אלדד: מנהל מינהל תרבות אומר לו: אני יודע שהחשב המלווה אישר לשחרר את הכסף, מה קורה פה.

אריה אלדד: אנחנו מתקשרים לחשב המלווה, מתקשרים למנכ"ל, מגלים שהמנכ"ל עצר את הצ'ק שכבר היה מאושר על-ידי החשב המלווה.

אריה אלדד: וזה ככה פעם אחרי פעם.

אריה אלדד: העמותה לא שילמה את החובות שלה לגופי התרבות כדי ללחוץ על המשרד.

אריה אלדד: ואני אבהיר, אני כבר שומעת את הטענה הזאת ברקע.

אריה אלדד: אמנות לעם פועלת כך שעל כל פעילות תרבותית היא קודם כול מקבלת את הכסף אצל הרשות המקומית שמזמינה את הפעילות.

אריה אלדד: אמנות לעם מקבלת את הכסף מראש והיא משלמת אותו שוטף פלוס.

אריה אלדד: כלומר, הכסף הזה לגופי התרבות כבר התקבל אצל אמנות לעם, והוא לא הועבר הלאה לגופי התרבות.

אריה אלדד: רק בסוף אפריל 2009, אחרי הרבה מאוד תיקונים, טיוטות, חילופי גרסאות, ישיבות, הגישה העמותה דוח ביצוע לשנת 2008, שלפחות לפי מה שאנחנו עברנו עליו הוא משקף את מה שאושר לה.

אריה אלדד: אני אגיד כאן – לפי הבדיקה שלנו, העמותה קיבלה כל מה שהגיע לה לשנת 2008.

אריה אלדד: אין לנו חובות כלפיה.

אריה אלדד: פה אני מגיעה ל- 2009.

אריה אלדד: בחודש יולי הגיש החשב המלווה את דוח הביקורת שנקרא "פרויקטים במגזר הערבי במחצית השנייה של שנת 2008".

אריה אלדד: יש לנו פה עותק ליושב-ראש וגם לחברי הכנסת, למי שירצה.

אריה אלדד: בדוח הביקורת יש ביקורת מאוד קשה על ההתנהלות של העמותה.

אריה אלדד: היו"ר יואל חסון: מי ערך את דוח הביקורת?

אריה אלדד: הדס פרבר: רואה-חשבון איתן שפיר, שהוא החשב המלווה.

אריה אלדד: אני אפרט רק בקצרה את ה"היי-לייטס" כיוון שכבר תיארתי את רוב הליקויים: "בניגוד לתקנה ולסדרי מינהל תקינים ולדברי אמנות לעם, היוזמה והתוכנית לביצוע אירועים נקבעה בהנהלת משרד התרבות ולא על-ידי אמנות לעם.

אריה אלדד: באמנות לעם, בנושאים האלה היתה מעורבות רק של המנכ"ל או של היושב-ראש, לא של גורמים מקצועיים לארגון.

אריה אלדד: באירועים לא נכללו אמנים או ספקים אשר אושרו ברפרטואר אמנות לעם או בהתבסס על מחירי אמנות לעם.

אריה אלדד: לא נעשתה בחירת ספקים, הם כולם הוכתבו מלמעלה.

אריה אלדד: עובדי אמנות לעם לא דיווחו – לא לוועד המנהל, לא לממונים עליהם, פעלו ישירות מול לשכת שר התרבות והמנכ"ל.

אריה אלדד: " על אירועים שאינם אירועי תרבות כבר דיברתי.

אריה אלדד: יום כיף לילדים בפארק המים, תחרויות צילומי ילדים, כיבודים.

אריה אלדד: היה שם דבר שלא קיים בשום פעילות אחרת של אמנות לעם, וזה הוצאות כיבוד בהיקף עצום.

אריה אלדד: היה איזשהו סיפור שכנראה כלל גם שחיטת כבשים.

אריה אלדד: מרוצי גמלים, כובעים, חולצות וזיקוקין.

אריה אלדד: כל מה שעולה מהדוח הזה זו תמונה מאוד קשה של בזבוז כספי ציבור למטרות שלא קשורות בכלל להפצת תרבות בפריפריה, של ניהול שאינו תקין ואינו מקצועי, שפעל לקידום הנושאים שאין בינם ובין הפעילות הנתמכת ולא כלום.

אריה אלדד: רק הדוח הזה כשלעצמו, בלי כל המידע המקיף והמאוד-מאוד יסודי שהגיע אלינו לגבי ניהול העמותה, מצדיק את דחיית הבקשה של העמותה לתמיכה.

אריה אלדד: זה אחד הדוחות החמורים שאני ראיתי כיועצת משפטית של משרד התרבות.

אריה אלדד: היו"ר יואל חסון: מתי קיבלתם את הדוח?

אריה אלדד: הדס פרבר: ביוני 2009.

אריה אלדד: היו"ר יואל חסון: ומה היה סדר הפעולות אחר כך, מבחינת תהליך קבלת ההחלטות?

אריה אלדד: הדס פרבר: אני אתחיל בעמותה.

אריה אלדד: הם סגרו את המשרדים, הם הוציאו את כל העובדים לחופשה מאורגנת, ומאותו שלב גם הפסיקו לשלם לגמרי את החובות לגופי התרבות.

אריה אלדד: אנחנו יודעים שבאותו זמן היו להם בקופה 3.8 מיליון שקלים, כלומר הם יכלו לשלם את הכסף הזה.

אריה אלדד: הם לא נתנו לאף אחד גישה למשרדים, כולל לא לחשב המלווה.

אריה אלדד: בנצי מורדוב: זה לא נכון.

אריה אלדד: יש גבול.

אריה אלדד: הדס פרבר: לדוח שפורסם של החשב המלווה היתה גם טיוטת דוח, שהטילה מסקנות מאוד חמורות על המנכ"ל, אמיר עשבי, והוא הודיע על התפטרותו באותו יום.

אריה אלדד: בפועל, אנחנו יודעים שהוא נשאר בעמותה, הוא יושב פה כרגע.

אריה אלדד: הוא זה שהחזיק את המפתחות למשרדים.

אבירם בלזר: אפשר לראות את הטיוטה הזאת?

אבירם בלזר: אני לא מכיר דבר כזה.

אבירם בלזר: הדס פרבר: תשאל את אמיר, תבקש, הוא יושב על-ידך.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אין מסמך כזה.

אבירם בלזר: זאת שערורייה.

אבירם בלזר: ישראל גל: אין כזאת טיוטה.

אבירם בלזר: קריאות: - - - קריאה: האמת שגם בג"ץ - - - כלנית שמיר: גם הוגשה לבג"ץ.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: חברים.

אבירם בלזר: חברים.

אבירם בלזר: סליחה.

אבירם בלזר: הדס פרבר: הטיוטה הוגשה לבג"ץ.

אבירם בלזר: קריאה: אני יכול לבקש לראות את הטיוטה?

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: האם את יכולה להעביר אלי את הטיוטה המדוברת?

אבירם בלזר: אבירם בלזר: ואני רוצה לשמוע אם רואה-חשבון איתן שפיר הוציא אותה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: שנייה, אל תפריע לי.

אבירם בלזר: הדס פרבר: היא גם הוגשה לבג"ץ.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, תעבירי לי את הטיוטה הזאת בבקשה.

אבירם בלזר: הדס פרבר: אני פה טובעת קצת בניירת, אבל כן.

אבירם בלזר: הנה היא.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: השופטים בישראל כבר אמרו את דברם.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: תמשיכי, אבל תתכנסי לסיכום כי אנחנו צריכים להמשיך הלאה.

אבירם בלזר: הדס פרבר: זה הדוח המלא שפורסם.

אבירם בלזר: יש טיוטת דוח ביקורת שיש לה מסקנות.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: טיוטה... אבירם בלזר: מה זה הסיפורים האלה?

אבירם בלזר: הדס פרבר: זה מופיע בנספחים שלנו לבג"ץ.

אבירם בלזר: קריאה: אין.

אבירם בלזר: לא קיבלנו את זה.

ישראל גל: היא תתבייש בסוף, לא עכשיו.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: יש לך עוד מה להוסיף?

ישראל גל: הדס פרבר: יש לי עוד הרבה מה להוסיף.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אז תוסיפי, אבל תתכנסי.

ישראל גל: הדס פרבר: כן, אני אשתדל לצמצם.

ישראל גל: לאור הקושי בדחיית הבקשה של העמותה, מה שהם עושים לגבי כל גוף תרבות אחר, מינתה השרה את ועדת אברהם נתן שהתפקיד שלה היה למצוא איזשהו פתרון ציבורי למשבר הזה.

ישראל גל: הוועדה ישבה, היא שמעה את עובדי אמנות לעם, את אנשי מינהל תרבות, את אנשי העמותה פעמיים, וגם את נציגי החשב הכללי.

ישראל גל: העמותה גם הגישה הצעה לתוכנית הבראה שכוללת מכרז לתפקיד מנכ"ל העמותה במקום המנכ"ל שהתפטר, מינוי מבקר פנים מקצועי לעמותה, צירוף ארבעה חברים חדשים בעלי רקע וניסיון בתחום התרבות לוועד המנהל, מינוי משקיף מייעץ מטעם המשרד בישיבות הנהלת העמותה, הכנת תוכנית התייעלות והטמעת נהלים חדשים, הארכת כהונתו של החשב המלווה ומינוי איש בכיר בעל ניסיון בתחום התרבות ואמנות ליושב-ראש הוועד המנהל.

ישראל גל: אלה היו הצעות של העמותה לתוכנית הבראה שהיא עצמה יזמה כדי שלא ידחו את בקשת התמיכה שלה לשנת 2009.

ישראל גל: בהמלצות הוועדה אכן קיבלו גם את הצעת תוכנית ההבראה הזאת.

ישראל גל: הוועדה עמדה על כך שאמנות לעם היא גוף מאוד-מאוד חשוב, שיש צורך בקיומו, וניסתה למצוא מתווה שבו מצד אחד יהיה איזשהו פתרון מבני לעמותה, פתרון ניהולי.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: מה נעשה עם ההמלצות האלה?

ישראל גל: הדס פרבר: ניסינו לנסח כתב התחייבות שהעמותה היתה צריכה לחתום עליו, ליישום ההמלצות.

ישראל גל: במשך חודשיים ניהלנו משא ומתן, בין השאר יחד עם אברהם נתן, יחד עם החשב המלווה המיועד החדש – לא הצלחנו להגיע להסכמה.

ישראל גל: כל פעם קיבלנו דרישות חדשות וטיוטות חדשות.

ישראל גל: העברנו אני חושבת עשרות טיוטות ולא הצלחנו להגיע להסכמה.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: ומה עשיתם אחר כך?

ישראל גל: בנצי מורדוב: סליחה.

ישראל גל: הם לא הצליחו כי הם רצו נציגים.

ישראל גל: את זה היא לא אומרת.

ישראל גל: הם רצו למנות יושב-ראש, למנות מנכ"ל.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: לא, הם אמרו דווקא שהם רצו להוסיף אנשים לוועד המנהל.

ישראל גל: בנצי מורדוב: לא, היא לא אומרת את זה.

ישראל גל: ישראל גל: הכול יהיה בכתובים.

ישראל גל: אתה תקבל את החומר, תאמין לי – כולל המיילים שלה.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני מבין שאתם הצד של אמנות לעם, תיכף יגיע תורכם.

ישראל גל: אתם הבאים בתור.

ישראל גל: ישראל גל: המיילים שלה.

ישראל גל: ..

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: מה קרה לאחר שהם לא חתמו?

ישראל גל: הדס פרבר: הם לא חתמו, באוגוסט הם פיטרו את העובדים, למעט שלוש עובדות, אחת בהיריון, אחת שהוצא לטובתה צו הגנה ממבקר המדינה, ועוד מנהלת חשבונות.

ישראל גל: התקיימה פגישה עם מנכ"לית המשרד, הם חזרו שוב והעלו את טענותיהם.

ישראל גל: אנחנו החלטנו שאין שם שום דבר חדש ואין ברירה אלא לדחות את בקשת העמותה.

ישראל גל: במקביל, הגישו גופי התרבות שהעמותה היתה חייבת להם כסף, גם תביעה כולל עיקולים וגם בקשה לפירוק.

ישראל גל: בתביעה הגיעו להסדר.

ישראל גל: תיק הפירוק נדחה לצערנו, ועדיין - - - בנצי מורדוב: לצערנו ...

ישראל גל: אבירם בלזר: סוף-סוף יצא המרצע מהשק.

ישראל גל: יצא המרצע.

ישראל גל: הדס פרבר: תשעת גופי התרבות - - - אורי אורבך: זה האושר הגדול שלכם, שלא פירקו?

ישראל גל: - - - בנצי מורדוב: סליחה, השופטת אמרה את דברה.

ישראל גל: שופטת, היא לא משוחדת.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: סליחה.

ישראל גל: מר מורדוב.

ישראל גל: סליחה, חבר הכנסת אורבך, אתה מדליק פה.

ישראל גל: אורי אורבך: לא, הם נורא מתלהבים מזה שלא פירקו אותם.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: בסדר, הם שמחים.

ישראל גל: גם אתה היית שמח שלא יפרקו אותך.

ישראל גל: בנצי מורדוב: שלטון החוק אנחנו מדברים, לא על שחיתויות.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: בית-המשפט החליט פה, הם שמחים על ההחלטה הזאת, זה בסדר.

ישראל גל: הדס פרבר: בסופו של דבר, החובות לגופי התרבות – לתשעה גופי תרבות ועוד להרבה מאוד אמנים בודדים- אין להם פתרון.

ישראל גל: כלומר, אין צו פירוק אבל אין גם תשלום חובות.

ישראל גל: כספי העמותה הלכו למאבק המשפטי, וגופי התרבות, האמנים הבודדים, נשארו ככלי ריק.

ישראל גל: העמותה עתרה לבג"ץ.

ישראל גל: יש לכבוד היושב-ראש העתק של התשובה שלנו המפורטת לבג"ץ, כולל הנספחים, כולל כל הדברים שאנחנו מסתמכים עליהם.

ישראל גל: אני חייבת להעיר פה עוד שתי הערות.

ישראל גל: כל התיק הזה לווה בליווי צמוד של משרד המשפטים ושל החשב הכללי.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחרת.

ישראל גל: במקביל לכל הדברים האלה, לכל התהליכים מול אמנות לעם, התחיל התהליך של ההתקשרות עם ההסתדרות הציונית לגבי החברה שנקראת תרבות לישראל.

ישראל גל: האם את ליווית את כל התהליך הזה?

ישראל גל: הדס פרבר: אני ליוויתי את כל התהליך הזה.

יואל חסון: האם את מגבה מכל הבחינות את התהליך הזה?

יואל חסון: הדס פרבר: כן, אדוני.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: והאם את חושבת שהעובדה שניתן לעמותה הזאת פטור ממכרז, זה דבר נכון?

יואל חסון: הדס פרבר: זה בהחלט דבר נכון.

יואל חסון: בנצי מורדוב: שערורייה.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: אני רק אוסיף – זה באישור החשב הכללי באוצר.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: רק רציתי לוודא.

יואל חסון: בנצי מורדוב: צריך לבדוק את זה.

יואל חסון: המשטרה צריכה לבדוק.

יואל חסון: קריאות: - - -

לימור לבנת: סליחה.

לימור לבנת: זה באישור החשב הכללי באוצר והיועץ המשפטי לממשלה.

לימור לבנת: בנצי מורדוב: כאשר הטעו אותו.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

לימור לבנת: אבל אני רוצה לשאול שאלה בעניין הזה לפני שאני נותן לאמנות בעם.

לימור לבנת: הוקמה כאן חברה שנקראת תרבות לישראל, בהסכם שנמצא אצלי פה שהיה יחד עם מי שהיה אז הגזבר והיושב-ראש בפועל של ההסתדרות הציונית, חגי מירום – הוא כבר לא בתפקידו היום – אבל הוא חתם על הסכם ויש כאן איזשהו סיכום.

לימור לבנת: הוקמה החברה הזאת ונתתם לה פטור ממכרז.

לימור לבנת: האם את מודעת לעובדה, לדוגמה - ואני רוצה לדעת אם זה תקין – שבהסכם הקואליציוני של המוסדות הלאומיים, נכתב בצורה ברורה שהאחריות, כחלק מחלוקת התפקידים הפוליטית במוסדות הלאומיים, האחריות על תרבות בישראל ניתנה למפלגת הליכוד?

לימור לבנת: ואני מצטט: "הליכוד העולמי / ש"ס תבחר את המועמדים לתפקידים הבאים: יושב-ראש הסוכנות היהודית וכולי, יושב-ראש המחלקה בהסתדרות הציונית העולמית, כולל אחריות על תרבות בישראל.

לימור לבנת: " שרת התרבות והספורט לימור לבנת: נמצא כאן ראובן שלום, אולי הוא ישיב לך על כך.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: יש פה הסכם קואליציוני חתום.

לימור לבנת: ראובן, אני יודע שיש לך מה להגיד, סביר שיהיה לך, אתה בקי בהסכמים, אבל אני שואל: מצד אחד ניתן פה פטור לחברה תרבות ישראל - -

בנצי מורדוב: חברה פרטית.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: - - שאמורה על-פי ההסכם שאני קראתי, עם ההסתדרות הציונית, לתת מענה ממלכתי לנושא של תרבות לישראל, אבל בהסכם פוליטי ניתנת אחריות לגוף פוליטי על הניהול – אחריות מיניסטריאלית אפשר להגדיר אותה כי זה כמעט מקביל – אחריות מיניסטריאלית על הגוף הזה.

בנצי מורדוב: ראשית, האם את מכירה את זה?

בנצי מורדוב: שנית, האם את מגבה את זה והאם זה נראה לך תקין?

בנצי מורדוב: הדס פרבר: אני לא מכירה - - - בנצי מורדוב: מי מבקר הפעולות?

בנצי מורדוב: זה לא נתון לביקורת המדינה.

קריאות: - - -

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: אני אומר לכם – הבא שיעיר, פשוט יצא החוצה.

יואל חסון: אני מודיע את זה, זה הכול.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: קודם זה היה בידי מפלגת העבודה, מה זה משנה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני לא יודע, מה מפלגת העבודה?

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: חגי מירום היה ממפלגת העבודה.

יואל חסון: ישראל גל: מה הקשר להסכם הקואליציוני?

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: לא, זה לא קשור.

יואל חסון: אבל בזמן שלו זה כבר היה ארבעה חודשים, זה לא היה בידי אף אחד.

יואל חסון: הסכם קואליציוני חדש, גברתי השרה, שנחתם – שקובע את ארבע השנים הבאות – קובע שהאחריות על תרבות בישראל מבחינה פוליטית, ואת יודעת שזה מנוהל מבחינה פוליטית במוסדות הלאומיים, הועבר לתרבות לישראל.

יואל חסון: זאת אומרת, האחריות על תרבות לישראל היא על-ידי אנשים פוליטיים.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: מדובר בחברה לתועלת הציבור שיש לה ועד מנהל.

יואל חסון: למי?

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: לחברה הזו, תרבות לישראל, יש ועד מנהל.

יואל חסון: הוועד המנהל הזה הוא בראשותו של מיכה ינון, ויש מלבדו עוד שישה.

יואל חסון: מאה אחוז, אבל האחריות הפוליטית - - - שרת התרבות והספורט לימור לבנת: אבל זה לא רלוונטי.

יואל חסון: גברתי השרה, אני אסביר לך למה זה רלוונטי.

יואל חסון: גאלב מג'אדלה: יש לה תשובה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: כי המוסדות הלאומיים – ואת יודעת היטב ואת מכירה אותם היטב – המוסדות הלאומיים מחולקים בחלוקה פוליטית.

יואל חסון: ההסתדרות הציונית מנוהלת ומחולקת בחלוקה פוליטית.

יואל חסון: כל דבר שם, האחריות המיניסטריאלית היא פוליטית, ויש שם חלוקת תיקים.

יואל חסון: אתם, בהסכם קואליציוני – לא אתם, סליחה, את לא חתמת על ההסכם הזה – אבל בהסכם קואליציוני פוליטי שמנהל את ההסתדרות הציונית, כתוב כאן בפירוש: כולל אחריות על תרבות בישראל.

יואל חסון: אני את המוסדות הלאומיים מכיר, ואני יודע היטב כיצד זה מנוהל.

יואל חסון: אתן לכם דוגמה: נושא הרצל, הר הרצל כפי שנקרא, והאחריות על הר הרצל – מה יותר ממלכתי מהר הרצל?

יואל חסון: אבל גם הר הרצל מחולק בהסכמים הקואליציוניים לאחריות פוליטית, ומפלגות או נציגי מפלגות מחזיקים באחריות מיניסטריאלית גם על הר הרצל.

יואל חסון: מה יותר ממלכתי מהר הרצל?

יואל חסון: אבל עדיין, פוליטיקאים מנהלים את הר הרצל – אדוני מר אברהם נתן, שתדע – ככה זה בהסתדרות הציונית, אני מכיר את זה אולי קצת יותר ממך.

יואל חסון: אתה יודע הרבה דברים יותר ממני אבל אולי בעניין הזה אני קצת מבין יותר.

יואל חסון: לכן אני אומר, יש כאן דבר מוזר, זה מעלה תהייה, ורציתי לדעת אם היועצת המשפטית מכירה את זה, שהאחריות על תרבות בישראל – גוף שקיבל גם פטור ממשרד ממשלתי; אגב, גוף שגם לא מבוקר ואין לו יכולת להיות מבוקר על-ידי מבקר המדינה - - - הדס פרבר: לא, הוא מבוקר.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: הוא לא מבוקר.

יואל חסון: ההסתדרות הציונית לא מבוקרת על-ידי ביקורת המדינה, נקודה.

יואל חסון: זאת עובדה.

יואל חסון: הגוף הזה עכשיו מנוהל מיניסטריאלית בחלוקה קואליציונית על-ידי הליכוד.

יואל חסון: אני שואל האם את ידעת את זה והאם זה נראה לך בסדר.

יואל חסון: אם זה בסדר, תגידי בסדר.

יואל חסון: הדס פרבר: אני לא ידעתי את זה אבל אני חושבת שהמבנה של ההסכם – בוא נתחיל קודם כול מזה שההסכם הוא לשנה.

יואל חסון: זאת התקשרות חירום כיוון שלא היה גוף אחר, המשרד עשה מאמצים מאוד גדולים לנסות לאתר גוף אחר שייקח את זה על עצמו.

יואל חסון: אחת הסיבות שבגללן יש פער של שנה כמעט בין המועד שבו אמנות לעם הפסיקה לפעול לבין המועד שבו תרבות לישראל מתחילה לפעול, זה בגלל הניסיון הזה.

בנצי מורדוב: לא הפסיקה.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: בעובדה שאת יודעת את הדבר הזה עכשיו, זה משנה משהו?

בנצי מורדוב: הדס פרבר: לא, ואסביר גם למה.

בנצי מורדוב: קודם כול, ההסכם הוא לשנה.

בנצי מורדוב: החשב הכללי אמר במפורש, ואני חושבת שזה גם נכון מבחינת דיני המכרזים וכל מערכת החוזים וההתקשרויות במדינה: יש לכם עכשיו שנה התקשרות חירום, תתארגנו לעשות מכרז או תמצאו פתרון אחר – תמיכות, חוק, אני לא יודעת מה כרגע, אנחנו גם שוקלים את הדבר הזה – קודם כול, הם נמצאים פה לשנה.

בנצי מורדוב: יש גם מנגנון בקרה מאוד-מאוד מורכב בהסכם.

בנצי מורדוב: יש ועד מנהל שמורכב כולו מאנשי תרבות, מאנשי פריפריה, אין לו נגיעה לפוליטיקאים.

בנצי מורדוב: תוכניות העבודה מבוקרות גם במשרד, גם על-ידי מדור תרבות בקהילה.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: זה היה בהסכם קואליציוני.

בנצי מורדוב: הדגישו את העניין הזה, כולל אחריות על תרבות בישראל.

בנצי מורדוב: אחריות.

בנצי מורדוב: הדס פרבר: אבל זה הלמעלה של הלמעלה, זה לא הפרויקט הספציפי עצמו.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: בסדר, הבנתי.

בנצי מורדוב: תודה רבה.

בנצי מורדוב: מי היה יושב-ראש או מי עדיין יושב-ראש אמנות לעם?

בנצי מורדוב: ישראל גל: שמי ישראל גל.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: בבקשה.

בנצי מורדוב: סליחה, רצה פה התייחסות קצרה יענקל'ה מנדל, יושב-ראש אמ"י – הוא אמר לי שהוא חייב לעזוב.

בנצי מורדוב: בבקשה.

בנצי מורדוב: יעקב מנדל: אני מחזיק פה רשימה של אמני ישראל, שהם חיים מהמשכורת הזאת.

בנצי מורדוב: אלה אמנים שבאמת צריכים את הפת לחם.

בנצי מורדוב: מה שקורה, אנחנו צריכים להבין.

בנצי מורדוב: השיטה היא שהיישובים משלמים בין 50% ל- 70% כמו שנאמר, ואמנות לעם עושה את ההשלמה.

בנצי מורדוב: הם קיבלו את הכסף של האמנים שלי.

בנצי מורדוב: הם כבר קיבלו את הכסף, ואני צלצלתי למר מורדוב – שהוא חבר הוועד המנהל, אמרתי לו: אני יודע שאתם לא מקבלים כסף ממשרד התרבות.

בנצי מורדוב: שים את זה בצד, אבל את הכסף שקיבלת, שאתה צריך להעביר לאמן, תעביר לו, מה אתה מקפיא את זה אצלך.

בנצי מורדוב: זה לא כסף שלכם בכלל, אסור לכם לגעת בו.

בנצי מורדוב: אתם צינור, תעבירו לאמן את הכסף.

בנצי מורדוב: בשיחה טלפונית איתו הגעתי גם להסכמה, אמרתי לו - אתה יודע מה, 50% עכשיו, כסף שקיבלת תעביר לאמנים.

בנצי מורדוב: והיה בינינו דיבור, אמר בסדר.

בנצי מורדוב: לא קרה שום דבר.

בנצי מורדוב: הכסף הזה, אני לא יודע לאן הלך, אבל לאמנים שלי גנבו את הכסף.

בנצי מורדוב: תודה רבה.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: תודה רבה לך.

בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: למעט המילה "גנבו", אני מאשר כל מה שאמרת.

יואל חסון: ישראל גל, בבקשה.

יואל חסון: אבירם בלזר: יש פה מסמכים עבור חברי הכנסת.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אפשר לחלק.

ישראל גל: קודם כול, ברשותכם, אני אציג את עצמי ואת חבריי להנהלה.

ישראל גל: אנחנו פה בגלל הדברים האלה שקורים.

ישראל גל: אף אחד מאיתנו לא מרוויח שקל, אנחנו ההנהלה הראשונה שביטלה את כל תשלומי ההוצאות של חברי ההנהלה, מה שהיה נהוג שנים עברו.

ישראל גל: אנחנו הנהלה שמונינו בסוף אוגוסט 2008.

ישראל גל: לפני שאני אכנס לדברים שלי, שהם יהיו קצת יותר רחבים, אני רוצה להעמיד את העובדות.

ישראל גל: הפעילות שעליה דיברה כבוד היועצת המשפטית, כולה אושרה.

ישראל גל: 70% ממנה אושרו ב-21 ביולי 2008, ב-8 ביולי 2008, ב-6 באוגוסט 2008, ובפברואר 2008.

ישראל גל: 70% מהפעילות בוצע הלכה למעשה לפני ספטמבר, כשאנחנו בכלל נכנסנו כחברים חדשים להנהלה.

ישראל גל: אני אעביר לך את המסמכים האלה.

ישראל גל: הם אושרו, דרך אגב, על-ידי אברהם נתן שיושב פה, משמאלה של היועצת המשפטית הנכבדת, והם בוצעו הלכה למעשה הרבה לפני שהיתה לנו נגיעה להנהלה.

ישראל גל: אנחנו גם לא שילמנו את התשלומים האלה, ואנחנו חשפנו חלק גדול מהדברים, ודברים אחרים – ששילמו משכורות עתק לרואה-חשבון, משכורות כפולות, הוצאות.

ישראל גל: פנינו למשרד התרבות וליועצת המשפטית, פיה היה מלא מים.

ישראל גל: לכן גם הדחנו את ההנהלה.

ישראל גל: ביקשנו חקירה מבוססת והדחנו את ההנהלה הקודמת בדצמבר 2008.

ישראל גל: עד דצמבר 2008, הלכה למעשה היתה הנהלה שניהלה את העמותה – בלי לדווח לחברים מה קורה.

ישראל גל: גאלב מג'אדלה: מי מינה את ההנהלה הזאת שאתם הדחתם?

ישראל גל: ישראל גל: אין לי מושג, אני מתנצל.

ישראל גל: גאלב מג'אדלה: שר החינוך לשעבר.

ישראל גל: ישראל גל: אין לי מושג, לא נכנס לזה, לא חקרתי.

ישראל גל: גאלב מג'אדלה: שר החינוך לשעבר.

ישראל גל: צח גרניט: שר התרבות, צריך לדייק - - - קריאה: ואני אומר לך, היו שחיתויות שם.

ישראל גל: ישראל גל: רבותי, כל דוח החשב הגיע בעקבות תלונות שלנו.

אבירם בלזר: אנחנו גם מינינו אותו.

אבירם בלזר: ישראל גל: אנחנו אישרנו אותו, אנחנו לא חוששים מביקורת.

אבירם בלזר: אנחנו בעד ביקורת.

אבירם בלזר: ובסוף הדברים האלה אני מקווה מאוד שתצא מפה ביקורת רצינית על כל התנהלות המשרד – אחרי שאני אסיים את הדברים.

אבירם בלזר: היו אצלי החברים הנכבדים ממשרד המבקר, אמרתי להם – בואו תיכנסו לבדוק.

אבירם בלזר: נתנו שיתוף פעולה מלא לחשב המלווה, הוא כתב את זה גם בדוח המסכם שלו.

אבירם בלזר: לא בטיוטות.

אבירם בלזר: בדוח המסכם שלו הוא כתב שהוא זכה לשיתוף פעולה מלא, ואני מציע שתזמין גם אותו.

אבירם בלזר: בגלל זה הוא הלך הביתה, ובגלל עוד דברים שהוא רשם פה על המשרד עצמו הוא הלך הביתה.

אבירם בלזר: נושא הכספים – השרה הציגה את זה בצורה מכובדת שהיא קיבלה מכתב בדצמבר, שלא להעביר כספים.

אבירם בלזר: ובצדק רב.

אבירם בלזר: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: לא קיבלתי כי לא הייתי שם.

אבירם בלזר: ישראל גל: היא לא היתה, ולא העבירו כספים.

אבירם בלזר: רק שוב, בשל הטעיית אנשי המקצוע, אולי לא את ידעת מזה אבל אני אעביר לך את המכתב ממארס - תעביר לה את זה – של אותה גברת סיגי סייג, שאומרת: תעבירו להם את כל כספי 2008 ואת המקדמות.

אבירם בלזר: יש שיתוף פעולה מלא.

אבירם בלזר: אותה רואת-חשבון סיגי סייג שאומרת – תעבירו להם את הכספים.

אבירם בלזר: הנה, תן את זה לשרה שתחזיק את זה ביד.

אבירם בלזר: קצת אמיתוּת, אנחנו נמצאים בוועדה לביקורת המדינה.

אבירם בלזר: אנחנו פה נמצאים – תאמינו לי, אני לא מרוויח, משקיע המון זמן, כסף מכיסי.

אבירם בלזר: הנושא הזה של ניקיון ציבורי הוא הנושא הכי חשוב, אני שמח שאתם העליתם את הנושא הזה פה לדיון.

אבירם בלזר: לא יכול להיות שיועצת משפטית תגיד שהיא לא יודעת שזה פוליטי.

אבירם בלזר: היא גם עונה לי במכתב שזה לא פוליטי.

אבירם בלזר: היא מדווחת לחשב הכללי שהעמותה שלנו סגורה – זו התגובה של החשב הכללי אלי, שהעמותה שלנו סגורה, בגלל זה הם קיבלו פטור ממכרז.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: זה לא נכון.

אבירם בלזר: ישראל גל: וזה לא נכון.

אבירם בלזר: העמותה שלנו לא סגורה.

אבירם בלזר: אנחנו פה.

אבירם בלזר: אנחנו פה קיימים.

אבירם בלזר: זה רק שתי התייחסויות לדברים האלה.

אבירם בלזר: כולנו פה לא קשורים לתקופת הדוח.

אבירם בלזר: דרך אגב, אני שמח שסוף-סוף הגענו אליך כי סוף-סוף אנחנו יכולים להיפגש עם השרה.

אבירם בלזר: ארבעה מכתבים הוצאנו בעניין הזה, גם הם יוגשו, לא זכינו למענה.

אבירם בלזר: אנחנו עמותה חשובה לתרבות, רצינו להיפגש, הוצאנו מכתבים.

אבירם בלזר: לא נפגשנו, לא נתנו לנו להיפגש.

בנצי מורדוב: ישראל, לא היה לה זמן, היא היתה בכדורסל.

בנצי מורדוב: מה יש לה זמן לתרבות?

בנצי מורדוב: ישראל גל: בנצי, עכשיו אני מדבר.

יואל חסון: בנצי, אני מבקש.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: אני מבקש בלי הערות כאלה.

יואל חסון: אבירם בלזר: אדוני היושב-ראש, משפט אחד בהמשך לדבריו.

יואל חסון: הנקודה הזאת היא מאוד-מאוד מרכזית כי ברגע שהשרה נכנסה לתפקידה, אנחנו האמנו שהיא נכנסת בניקיון-כפיים.

יואל חסון: לכן, כעמותה מרכזית של המשרד – זו עמותה מרכזית שלו, זה לא משרד המדע, התרבות והספורט; זה רק משרד התרבות והספורט, זהו.

יואל חסון: עמותה מרכזית, הפעילות המרכזית של המשרד לנהל תרבות בפריפריה.

יואל חסון: התקשרנו איתה, שלחנו פקסים, שלחנו מכתבים.

יואל חסון: היא מעולם לא נפגשה אתנו.

יואל חסון: מעולם.

יואל חסון: היא נפגשה עם עובדים בעמותה, עובדים זוטרים.

יואל חסון: בנצי מורדוב: לא עם ההנהלה.

יואל חסון: אבירם בלזר: המטרה סומנה ברגע שהיא נכנסה.

יואל חסון: ישראל גל: מה שאני הולך להגיד לכם עכשיו זה כמו סיפור קפקאי ממש.

יואל חסון: חלק – שערותיהם בטח יסתמרו, וחלק אולי לא, אבל מה שמדהים בכל הסיפור הזה, שמי שמשלם את המחיר על התנהלות שכזו זה הפריפריה, שהפסידה פעילות תרבותית במשך השנה וחצי האחרונות.

יואל חסון: ליטל פורת: והאמנים.

יואל חסון: ישראל גל: תיכף אני אמשיך, גם האמנים מהצד השני, שהפסידו פעילות – כסף שיכלו להרוויח.

יואל חסון: בוודאי.

יואל חסון: אבירם בלזר: כולנו משרתים את הפריפריה.

יואל חסון: ישראל גל: ודאי.

יואל חסון: ליבי-ליבי עם האמנים ואמרתי את זה.

יואל חסון: אבירם בלזר: אבל אנחנו משרתים את הפריפריה, זו מטרת העמותה.

יואל חסון: ישראל גל: 40 מיליון שקלים זו הפעילות שהיתה צריכה להיות בפריפריה מבחינת פעילות תרבותית, שבוטלה בשנה האחרונה.

יואל חסון: 40 מיליון שקלים זה כסף שהאמנים היו צריכים להרוויח.

יואל חסון: אם הכספים היו זורמים – התשעה מיליון שקלים, שאגיע אליהם בסוף – כל יתרת החובות היתה מגיעה לאמנים.

יואל חסון: לא אני מחזיק את הכסף בביתי.

לימור לבנת: אתם החזקתם את הכסף ולא שילמתם להם, ישראל.

לימור לבנת: ישראל גל: לא אני לקחתי.

לימור לבנת: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: מה שהגיע להם.

לימור לבנת: ישראל גל: תיכף אני אגע גם בנקודה לאן הלך הכסף.

לימור לבנת: אנחנו עמותה שעושה פעילות רבה.

לימור לבנת: רק בחודש ינואר 2009 עשינו 1,220 אירועים עם אמנים ביישובי עוטף עזה.

לימור לבנת: קיבלנו הבטחה מהמשרד, מהמנכ"ל, מהשר הקודם, לקבל מימון לזה.

לימור לבנת: היתה מלחמה בעוטף עזה והיישובים היו במקלטים.

לימור לבנת: את הכספים האלה שילמנו עד תום לאמנים למרות שלא קיבלנו שקל מההבטחה.

לימור לבנת: אנחנו ירדנו עם הרכבים שלנו.

לימור לבנת: בנצי מורדוב: פיזית היינו שם.

לימור לבנת: ישראל גל: לקחנו אמנים ברכבים שלנו.

לימור לבנת: אבירם בלזר: למקלטים.

לימור לבנת: ישראל גל: למקלטים, כדי לעודד את המוראל.

לימור לבנת: אבל הגיעה השרה החדשה, והכסף לא הגיע.

לימור לבנת: אנשי המשרד אמרו – אין הבטחה כזאת, לא היו דברים מעולם, את זה עשיתם וולונטרית.

לימור לבנת: וולונטרית.

לימור לבנת: אבל את הכסף הזה שילמנו לאמנים כי זה היה חשוב, כי זו היתה משימה גדולה.

לימור לבנת: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: איזה אוסף של שקרים.

לימור לבנת: בנצי מורדוב: כן, זה לא נעים, מה לעשות.

לימור לבנת: ישראל גל: אני בהחלט מודה לך, אדוני היושב-ראש, שזימנת אותנו.

לימור לבנת: אני רוצה לדבר קצת מהכתב, רשמתי לי את החומר כי החומר הוא ארוך, ואני מבקש חמש-עשר דקות הקשבה.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: חמש דקות.

לימור לבנת: ישראל גל: אז אצטרך להקריא את זה מהיר.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: תקריא מה שחשוב.

לימור לבנת: ישראל גל: אין כאן ספק שכל המערכת הזאת התנהלה בקנוניה על מנת להחליף אותנו.

לימור לבנת: יש כאן משטר אימה על מוסדות התרבות.

לימור לבנת: איתמר גורביץ', שאיננו פה, ריכז את מוסדות התרבות להגיש כנגדנו תביעת פירוק.

לימור לבנת: אותו איתמר גורביץ' משתכר בעקיפין ובמישרין מהמשרד.

לימור לבנת: בעקיפין ובמישרין.

לימור לבנת: והלכו להסית את מוסדות התרבות כנגדנו, כנגד עמותה שדאגה להם לפעילות רבה במשך שנים רבות, לפניי עוד.

לימור לבנת: גם קודמיי עשו עבודה טובה.

לימור לבנת: אני לא כועס עליהם.

לימור לבנת: באמת, אני לא כועס על האמנים, אני מבין אותם, זה מטה הלחם שלהם – על יעקב מנדל, על כולם – זה הלחם שלהם, אבל צריכים לדעת להפעיל את הדברים על-פי חוק.

לימור לבנת: צירפנו לכם כאן קובץ של מסמכים שמראה רק מקצת מהדוגמאות של הפעילות שלנו ואת מכתבי התודה שקיבלנו רק על "עופרת יצוקה".

לימור לבנת: על 1,220 אירועים שלא קיבלנו בעבורם כסף.

לימור לבנת: צירפנו לכם – בניגוד למה שהשרה אמרה – את המכתב של רואת-חשבון סייג, שמאשר להעביר לנו את הכספים, ומשום מה המשרד התעלם מהאישור.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: למה?

לימור לבנת: אבל היא מדברת על העברת כספים ל- 2008, וקיבלתם את הכספים.

לימור לבנת: 2008.

לימור לבנת: בנצי מורדוב: לא קיבלנו.

לימור לבנת: ישראל גל: אל"ף, לא קיבלנו.

לימור לבנת: היו"ר יואל חסון: מי החשבת של המשרד?

לימור לבנת: דליה מרגלית: אני.

יואל חסון: קיבלו או לא קיבלו?

דליה מרגלית: קיבלו.

דליה מרגלית: ישראל גל: לא קיבלנו.

יואל חסון: 2008, מאה אחוז?

יואל חסון: דליה מרגלית: קיבלו את כל הכסף שהיה מגיע להם בגין 2008, אשר אושר בוועדת תמיכות, אשר אושר על-ידי המדור.

יואל חסון: ישראל גל: אשר אושר.

יואל חסון: קריאה: כולל עבור "עופרת יצוקה".

יואל חסון: אז כנראה היה ויכוח מה מגיע.

יואל חסון: דליה מרגלית: כל פעילות שמאושרת על-ידי המדור, ואושרה על-ידי המדור, הועבר להם בגינה כסף.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: הערתך נרשמה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הדס פרבר: כולל "עופרת יצוקה" שלא אושר.

יואל חסון: אבירם בלזר: סליחה, יש על זה צו על תנאי של בית-המשפט העליון.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אגב, כל הדיון הזה הוא באווירה שיש דיון בבית-המשפט העליון, וזה ישפיע בוודאי גם על ההחלטות פה בסוף.

יואל חסון: ישראל גל: תמצית המנהל של החשב המלווה למר נחמיה קינד מהחשב הכללי מדברת בעד עצמה, והחשב המלווה כותב במפורש – במפורש: במשרד התרבות יש להקפיד שלא להפעיל לחץ על הנהלת אמנות לעם.

יואל חסון: ואני רוצה להגיד לך, ואתה תראה גם את כל התכתובת של היועצת המשפטית – לחץ שכזה לא קיבלנו מעולם.

יואל חסון: קביעת חברי דירקטוריון, בחירת יושב-ראש, בחירת מנכ"ל, בחירת משקיף ציבורי, ועוד ועוד ועוד ועוד, בלי התחייבויות להעביר את הכסף.

יואל חסון: ויש לי את כל התכתובות מהמייל שלה.

יואל חסון: מנהל בפועל את הכול.

יואל חסון: בנצי מורדוב: הם רצו לנהל.

יואל חסון: ישראל גל: ואני רוצה להגיד לך – רק בגלל המשפט הזה, הודיעו לו שהוא לא ממשיך את עבודתו.

יואל חסון: הוא לא ממשיך את עבודתו.

יואל חסון: בנצי מורדוב: פיטרו אותו.

יואל חסון: ישראל גל: החשב המלווה, הודיעו לו שהוא לא ממשיך את עבודתו.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: כי הוא אמר שמשרד התרבות לא צריך להתערב.

יואל חסון: שהיועצת המשפטית לא תכתוב לי במיילים שלה – אדוני, חמישה אנשים, ותתפטר לאלתר ושהמנכ"ל יתפטר לאלתר ושזה יעשה ככה ויהיה ככה.

יואל חסון: לא יאומן, ואתה תראה את הכול.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: היתה פה ועדת נתן.

יואל חסון: אתם קיבלתם את מסקנות ועדת נתן?

יואל חסון: ישראל גל: אני תיכף אתייחס לוועדת נתן במלואה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: בנצי מורדוב: ועדת נתן הוא חברי למרכז הליכוד.

יואל חסון: זה לא עושה אותו אדם רע.

יואל חסון: בנצי מורדוב: מה רצית, שיעשה דבר בניגוד לדברה של השרה?

יואל חסון: נו באמת.

יואל חסון: ישראל גל: החשב המלווה ציין באותו דוח, הדוח המסכם - - - קריאה: איזה מפלגה?

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: חוץ מזה שהוא לא חבר מרכז, הכול בסדר.

יואל חסון: בנצי מורדוב: אנחנו חברי מרכז הליכוד יחד.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: חבר מרכז הליכוד זה לא קללה.

יואל חסון: בנצי מורדוב: אני מציין עובדה.

יואל חסון: ישראל גל: אדוני היושב-ראש, אותו חשב מלווה שציטטו מדבריו – מהטיוטות שלו, לא מהדוח הסופי, חלילה וחס, כל מיני טיוטות ודברים כאלה שהעבירו ביניהם – מציין כי לא היתה כל מגבלה בביקורת, והמבקר זכה לשיתוף פעולה מלא מנציגי העמותה, מנהליה, עובדיה, ורואה-חשבון של העמותה.

יואל חסון: אבירם בלזר: זה מופיע בסעיף 1(5) במסמך 4 אצלכם.

יואל חסון: ישראל גל: יש לכם את זה בנספחים – בניגוד לאיזה טיוטות ומיילים וכל מיני דברים כאלה.

אבירם בלזר: זה הדוח האמיתי.

אבירם בלזר: לא כל מיני טיוטות שלא ראינו.

אבירם בלזר: ישראל גל: החשב המלווה כתב מיילים למשרד ולחשבת שצריכים להעביר כספים.

אבירם בלזר: צריכים להעביר כספים.

אבירם בלזר: זה גם נמצא פה – יש לכם את הכול, אתם תראו את זה.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: סעיף 5.

אבירם בלזר: ישראל גל: הטיעון שלרגל הדוח לא העבירו כספים הוא מופרך לחלוטין.

אבירם בלזר: הנה פרוטוקול סיכום של ישיבת המדור לתרבות, רק שנה אחורה.

אבירם בלזר: ביולי שנה שעברה, 26 ביולי שנה שעברה, אושרו לנו שישה מיליון שקלים.

אבירם בלזר: אגב, אני זורק לכם שאלה לאוויר – חבל שאין פה חברי כנסת נוספים, אבל אני שולח פה שאלה לאוויר.

אבירם בלזר: בשנת 2008, ב-2007, ב-2006, תקציב העמותה היה בסביבות 14-13 מיליון שקלים בממוצע.

אבירם בלזר: ביולי 2009, אחרי שבתחילת השנה ישבנו ועשינו תקציבים על 10 ו-11 מיליון שקלים בעקבות ישיבות עם המשרד ועם אנשי המקצוע במשרד, יחד עם החשב המלווה – דרך אגב, החשב המלווה ישב באותן ישיבות במשרד ואישר לנו תקציב של 10 מיליון שקלים בערך לעבוד עליו – הורידה לנו ועדת נתן ל- 6 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: שימו לב, מ-15 מיליון שקלים ל- 6 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: שימו לב אם הכול לא פוליטי – אם הכול לא פוליטי – ובשנת 2010, לחברה פרטית פוליטית – שבעלי המניות שלה הוא אדם אחד, חבר מרכז הליכוד – אישרתם 12 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: ללא מכרז.

אבירם בלזר: ישראל גל: האם זה – ככה לחלל האוויר - לא מראה על מגמות?

אבירם בלזר: אבירם בלזר: בלי מבקר המדינה, בלי כלום.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: מי זה הבעלים שהוא חבר מרכז הליכוד?

אבירם בלזר: ישראל גל: דב בראל.

אבירם בלזר: הוא מופיע פה, הוא בעלי המניות היחיד.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: חבר סניף ירושלים.

אבירם בלזר: ישראל גל: דרך אגב, היא כתבה הפוך על הדברים האלה – יש לי מכתב שהיא מחזיקה בזה– יוגש בתלונה למבקר שאני רוצה בסופו של דבר, כן תהיה חקירה על כל ההתנהלות הזאת.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: אנחנו באנו עם מסמכים, לא עם טיוטות.

אבירם בלזר: מסמכים שחתומים.

אבירם בלזר: לא טיוטות שאי-אפשר להציג אותן.

אבירם בלזר: ישראל גל: כולל מכתב שלה, שהיא סותרת את עצמה.

אבירם בלזר: זה היה ככה כאנקדוטה, אבל אישרו לנו את ה- 6 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: קיצצו, כחלק מהתהליך שלא לפגוע בתרבות בפריפריה.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: מדהים.

אבירם בלזר: ישראל גל: וראה פלא.

אבירם בלזר: שאלו אותנו, אדוני היושב-ראש - - - גאלב מג'אדלה: ממשלה עם דגל לפריפריה.

אבירם בלזר: ישראל גל: רבותי, אנחנו נמצאים בחודש יולי 2009, חצי שנה אחרי שהעמותה פעילה.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: תאריכים חשובים, אדוני היושב-ראש.

אבירם בלזר: ישראל גל: אחרי שהעמותה פעילה.

אבירם בלזר: שימו לב כי יש כאן רצף של דברים, כולל תוכנית ההתייעלות שהיא רושמת עליה בסוף, ויש דרישה כזאת בכתב.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: מספיק, חבר'ה, זה מפריע.

אבירם בלזר: גאלב מג'אדלה: הוא צריך להנחות את הפקידים מה להגיד.

אבירם בלזר: זה התפקיד שלו – להנחות את הפקידים מה להגיד.

אבירם בלזר: ישראל גל: אנחנו נמצאים ביולי.

אבירם בלזר: מודיעים לנו – קיצוץ בתקציב.

אבירם בלזר: יש קיצוץ בתקציב, ב- 29 ביולי.

אבירם בלזר: רק עלות – וזה מצוין באותה ישיבה – רק העלות של המנגנון במשך החצי שנה הזאת הוא כמעט 3 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, לא שמעתי.

אבירם בלזר: השרה העירה לי הערה שהיתה חשובה.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: כן, זה כדי להסיח את תשומת הלב.

אבירם בלזר: ישראל גל: ביוני - היועצת המשפטית דיברה בפאתוס ובהתרגשות רבה – כשהוצאנו את העובדים לחופשה, היא רק לא ציינה שהורידו לנו את הכסף, ורק עלות המנגנון לחצי שנה הזאת עלה כמעט 4 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: מתוך אחריות, היינו צריכים לעשות צעדים.

אבירם בלזר: עצרו את התקציב.

אבירם בלזר: ישראל גל: כמעט 4 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: מאיפה נביא את הכסף?

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: צמצמנו.

אבירם בלזר: ישראל גל: כמעט 4 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: זו השאלה.

אבירם בלזר: פתאום מצמצמים.

אבירם בלזר: שכחו שיש עלות מנגנון, שעוד מעט אנחנו נדע גם איך רכשו אותו ואיך קנו אותו ואיך קלטו אותו.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: קלטו את מי?

אבירם בלזר: את העובדים שפיטרתם?

אבירם בלזר: ישראל גל: ודאי, אני אגיש, זה יהיה לחקירה מסודרת.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: זה צריך להיות חקירה משטרתית.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: בנצי מורדוב, אני מבקש ממך.

אבירם בלזר: אני לא מבין, את מי קלטו?

אבירם בלזר: ישראל גל: אני אגיע לדרישת חקירה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: כדאי שתגיע כי אני בשעה 10:30 סוגר את הדיון.

אבירם בלזר: ישראל גל: בספטמבר, כשאני קורא לעובדים לפטר אותם, סוף-סוף זכיתי לפגישה אצל מישהו מהמשרד.

אבירם בלזר: אני יושב-ראש עמותת אמנות לעם – העמותה הכי חשובה שמגדירים אותה – זכיתי לפגישה עם מישהו רשמי מהמשרד, וזאת המנכ"לית שבאמת איחלתי לה בהצלחה.

אבירם בלזר: והפגישה היתה כזאת.

אבירם בלזר: נכנסנו לישיבה: איחרתם את המועד.

אבירם בלזר: כמו במאפיה הסיציליאנית.

אבירם בלזר: איחרתם את המועד, בלאו הכי בשבוע הבא מפרקים אתכם.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: הגישו בקשה למחוזי.

אבירם בלזר: ישראל גל: יש בקשה לפירוק, אנחנו לא יכולים לדבר איתכם, הנושא תלוי ועומד בבית-משפט.

אבירם בלזר: יש לי את זה מוקלט, דרך אגב.

אבירם בלזר: הנושא עומד תלוי בבית-משפט, אין לנו מה לדבר.

אבירם בלזר: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: מי כמו במאפיה הסיציליאנית?

אבירם בלזר: הקלטנו.

אבירם בלזר: .. בנצי מורדוב: שחיתויות לא יהיו פה.

אבירם בלזר: ישראל גל: זה הכול.

אבירם בלזר: שבוע אחרי כן קיבלנו הודעה על ביטול התקציב רטרואקטיבית.

אבירם בלזר: מה עושה עמותה שהוציאה כבר 3 מיליון שקלים משכורות ושילמה אותן, גברת חשבת?

אבירם בלזר: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: איזה סגנון, באמת...

ישראל גל: כשמודיעים לה שאין לה כסף בכלל?

ישראל גל: אחרי שהיא שילמה את ה-3 מיליון שקלים שהמדינה הכניסה אותה להתחייבות הזאת?

ישראל גל: כשלטענתנו, אנחנו היינו בתת-תקן של כוח-אדם, אתם דרשתם התייעלות.

ישראל גל: נאלצנו לפטר את העובדים.

ישראל גל: אין לך ברירה – מתוך אחריות, ועל מנת שנוכל לשלם.

ישראל גל: אני אתן לבנג'י להגיד כמה מלים – הוא העורך-דין שלנו לשתי הערכאות המשפטיות, גם בעניין הפירוק, גם מה שאמרה השופטת ורדה אלשיך על נושא הפירוק, עם ציטוטים חמורים מאוד, גם ציטוטים של דורית בייניש על ההתנהלות של משרד התרבות בנושא הזה ועל הכספים.

ישראל גל: לכן, אני לא אכנס לנושא המשפטי, אתה תגיד את הדברים האלה.

ישראל גל: ולעניין ועדת נתן.

ישראל גל: אברהם נתן יושב פה, הוא יודע שאנחנו לא מרוויחים כסף מהעניין, ואמרתי לו בישיבה: אברהם, אני פה לא בשביל לעשות כסף.

ישראל גל: אני איש ציבור.

ישראל גל: אבירם בלזר: יושב-ראש העמותה לא מקבל שום שכר.

ישראל גל: ישראל גל: אני, לא אכפת לי ללכת הביתה.

ישראל גל: העמותה הזאת יותר חשובה מישראל גל.

ישראל גל: יותר חשובה מישראל גל.

ישראל גל: בוא נגיע למסמך עקרונות, אבל מסמך העקרונות הזה הלך וצמח וצמח וצמח וצמח, וגם לא היתה התחייבות להעביר כסף עדיין, למרות שהחשב המלווה ביקש כסף ולמרות שהחליטו בגלל זה לפטר אותו ולמרות שסיגי סייג כתבה את המכתב להעביר כספים, לא החליטו להעביר כסף.

ישראל גל: אמרנו – כסף קודם כול, ואחר כך אנחנו נלך.

ישראל גל: קודם כול תעבירו כסף.

ישראל גל: יש גבול גם לאמצעי הסחיטה וההתערבות, וכל התנאים הדרקוניים.

ישראל גל: לא היה אכפת לי ללכת.

ישראל גל: לא היה אכפת לי ללכת.

ישראל גל: אני לא נאחז בקרנות המזבח, אני לא מרוויח מזה, אבל ההתנהלות הזאת – ואמרתי לאברהם נתן – ההתנהלות הזאת תביא אותנו לדרך שכזאת שאנחנו נילחם עד הסוף.

ישראל גל: גם השם שלנו חשוב.

ישראל גל: גם השם שלנו חשוב, גם ההתנהלות צריכה להיות נקייה, ואני שמח שזה פה בוועדה.

ישראל גל: אני לא יודע מי זימן את זה, אבל אני שמח.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

ישראל גל: כל המסכת הזאת שאתה מתאר - - - ישראל גל: צח, מה זה מצחיק?

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: סליחה.

ישראל גל: באמת, נו.

ישראל גל: ישראל גל: אני תיכף אתייחס גם לצח, לשיטת המאפיה שלו.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני פונה אליך ואתה מדבר אל צח.

ישראל גל: מי זה צח?

ישראל גל: ישראל גל: זה העוזר של לימור לבנת.

ישראל גל: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: הוא ראש מינהל התרבות.

ישראל גל: קריאה: הוא דרש בשמה למנות כל מיני אנשים.

ישראל גל: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: איזה שקרים.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: סליחה.

ישראל גל: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: צח, זה ממש לא שווה את - - - היו"ר יואל חסון: אני רוצה לשאול.

ישראל גל: כל המסכת הזאת שתוארה, למה?

ישראל גל: זה רק בגלל שאתה חושב שהם קיבלו החלטה כי הניהול היה לא תקין, כי יש את כל ההערות האלה?

ישראל גל: למה לדעתך כל הטירוף הזה קורה עכשיו?

ישראל גל: ישראל גל: הטירוף, אני עכשיו אגיע אליו.

ישראל גל: הטירוף הזה הוא טירוף - - - היו"ר יואל חסון: לא הגעת לטירוף עד עכשיו?

ישראל גל: ישראל גל: לא.

ישראל גל: הטירוף הזה הוא להשתלטות, לקבל פה דירקטורים, לקבל פה ג'ובים, לקבל פה הפניית כספים לאן שרוצים.

ישראל גל: זה הכול.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: מאיפה זה בא?

ישראל גל: איך אתה אומר את הדברים האלה, על איזה בסיס?

ישראל גל: ישראל גל: מאז חילופי השלטון.

ישראל גל: מחודש מארס לא נפגשו איתנו.

ישראל גל: אבירם בלזר: השרה לא נפגשה איתנו.

ישראל גל: פעם ראשונה אחרי שנה וחצי אנחנו רואים את השרה היום.

ישראל גל: ישראל גל: זה הבסיס.

אבירם בלזר: היא לא נפגשה איתנו מראש, אף פעם.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: וזה לא דבר מקובל.

אבירם בלזר: ישראל גל: היא זומנה לאירועים רבים.

אבירם בלזר: כלום.

אבירם בלזר: אפס.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: משפט אחרון.

אבירם בלזר: ישראל גל: אני אומר – הנושא הזה הוא פוליטי, רצו להשתלט על העמותה מבחינה כלכלית, מבחינה תקציבית, ולמנות את הדירקטורים, את היושב-ראש, את המנכ"ל ואת כל הדברים האלה.

אבירם בלזר: זה האינטרס היחיד, ולהשתלט.

אבירם בלזר: ועכשיו אני רוצה לשאול – וכתבתי את זה במכתבים ועד היום לא נעניתי.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: משפט אחרון.

אבירם בלזר: ישראל גל: זה בשלוש שאלות שאני רוצה שיפתחו אותן לחקירה.

אבירם בלזר: איך זה יכול להיות?

אבירם בלזר: החברה הפרטית, אתה רשמת, שהיא נמצאת גם בהסכם קואליציוני, היא חברה פוליטית, כשמחזיק בעלי המניות שלה הוא אחד, אני לא יודע איזה ועד מנהל אבל הוא אחד.

אבירם בלזר: הכיצד החברה הפרטית – וזה חשוב שיבדקו כי לנו יש מסמכים, שיש הטעיה גם אצל החשב הכללי- הכיצד החברה הפרטית הזאת, ללא ניסיון, קיבלה פטור ממכרז?

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: מעניין.

אבירם בלזר: ישראל גל: הכיצד ויתרו לחברה הזאת על הגשת תוכניות עבודה ואישרו לה 12 מיליון שקלים, בלי להכיר אותה?

אבירם בלזר: כששנה קודמת, לאמנות לעם נתנו 6 מיליון שקלים בלבד.

אבירם בלזר: אברהם נתן: על איזו חברה אתה מדבר?

אבירם בלזר: אבירם בלזר: החברה הפרטית הזאת.

אבירם בלזר: ישראל גל: הנה, זה המסמך.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: החברה, תרבות לישראל.

אבירם בלזר: זה מסמך מרשם החברות – חברה פרטית.

אבירם בלזר: ישראל גל: חברה פרטית שבעלי המניות שלה הוא איש אחד שקוראים לו דב בראל.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: דירקטורים של התאגיד.

אבירם בלזר: כתוב: 1.

אבירם בלזר: בראל גוטסמן דב, תאריך מינוי: 18 בספטמבר 2010, כתובת: המלך ג'ורג'.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: שערורייה.

אבירם בלזר: זה לחקירת משטרה כל הסיפור הזה.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: 12 מיליון שקלים.

אבירם בלזר: איך אושר 12 מיליון שקל?

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: ככה מכספי מדינה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: הלאה, שאלה נוספת ואחרונה.

אבירם בלזר: ישראל גל: שלוש-ארבע שאלות.

אבירם בלזר: הכיצד אישרה המדינה העברת כספים - קודם דיברו על אירוע עם גמלים וכל מיני דברים כאלה - העברת כספים של מאות אלפי שקלים?

אבירם בלזר: לרכישת טובין של חברה פרטית.

אבירם בלזר: מאיפה הם קנו את כל הריהוט, את הציוד, את המחשבים?

אבירם בלזר: מאיפה?

אבירם בלזר: הרי הכסף הזה של משרד התרבות זה כסף לפעילות.

אבירם בלזר: לא לרכישת טובין ולהעשרת הון של חברה פרטית.

אבירם בלזר: הכיצד השרה, בין במישרין – ואני רוצה לחזור לנושא של תוכנית ההתייעלות הנדרשת – ובאמצעות שליחים, המרידה את עובדי העמותה, ובתמורה להבטחת ג'ובים?

אבירם בלזר: ועובדה, כל העובדים התקבלו בחברה החדשה.

אבירם בלזר: קריאה: יושבים פה עובדים.

אבירם בלזר: ישראל גל: איך זה יכול להיות ואיך זה מסתדר שמאיתנו, היא והחשב שלה דורשים לפטר אותי?

אבירם בלזר: דרישה שגם בדוח נתן היתה רשומה בכתב.

אבירם בלזר: איך זה עולה בקנה אחד?

אבירם בלזר: סוף דבר, אני רוצה רק שהעורך-דין יציג את הטיעונים המשפטיים.

אבירם בלזר: הכוונה רק מתפרשת בנושא התקציב.

אבירם בלזר: 15, 6, 12 לחצי שנה.

אבירם בלזר: אם זה לא פוליטי, תגיד לי מה זה אתה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: תודה.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אני מבקש שני משפטים.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: בבקשה, עורך-דין לוינטל.

אבירם בלזר: בנג'י לוינטל: עורך-דין לוינטל, מייצג את אמנות לעם, היועץ המשפטי, משרד גדעון פישר.

אבירם בלזר: קודם כול, יש פה שני בג"צים שמתנהלים בעניין.

אבירם בלזר: פעם אחת, הבג"ץ שהעמותה הגישה באוקטובר 2009 בעניין יתרת הכספים שלא הועברו ל- 2008 ול- 2009; שם, בבג"ץ הזה, ניתן צו על תנאי כנגד משרד התרבות, ובתיק הזה קבוע דיון ב-21 בחודש.

אבירם בלזר: זה דבר ראשון.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: תשעה ימים.

אבירם בלזר: בנג'י לוינטל: באותו דיון שבו נקבע הצו על תנאי, אומרת הנשיאה בייניש: איך אפשר לכפות על העמותה להכניס אליה אנשים מטעם משרד התרבות?

אבירם בלזר: מדוע צריך לצרף אנשים בתיאום עם המשרד?

אבירם בלזר: זו עמותה.

אבירם בלזר: מדוע התנאי שזה לא יהיה מחברי העמותה?

אבירם בלזר: משרד התרבות רוצה להשתלט על העמותה?

אבירם בלזר: למה ההנהלה של העמותה צריכה להיות מורכבת מאנשי משרד התרבות?

אבירם בלזר: אחרי כן אומר אותם דברים השופט פוגלמן – אני מוכן גם לתת את הפרוטוקול הזה ליושב-ראש הוועדה, שיראה בדיוק מה אומרת השופטת בייניש.

אבירם בלזר: זה פעם אחת.

ישראל גל: אגב, זה בהתאם להנחיית היועץ המשפטי לממשלה.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: מר גל, מספיק.

ישראל גל: אני לא אאפשר יותר.

בנג' לוינטל: פעם שנייה, דיברו פה על העניין של ההסתדרות הציונית.

בנג' לוינטל: גם פה יש בג"ץ כי עמותת אמנות לעם נותרה החרדה האחרונה לכספים של הפריפריה ולאן מעבירים אותם.

בנג' לוינטל: זה בג"ץ אחר.

בנג' לוינטל: זה לא רק העניין, אדוני היושב-ראש, של פטור ממכרז.

בנג' לוינטל: זה כבר הסוף של התהליך.

בנג' לוינטל: לפני זה, כל התהליך של חלוקת הכספים הוא בכלל לא לפי חוק יסודות התקציב.

בנג' לוינטל: לא נקבעו מבחני תמיכה, לא מבחנים שוויוניים, אף אחד לא קיבל הזדמנות בכלל להתמודד על התקציב הזה.

בנג' לוינטל: למה זה כל כך מפתיע?

בנג' לוינטל: כי מיולי 2009 משרד התרבות יודע שהוא לא מעביר כספים לעמותה הזאת, אז פתאום במארס 2010 הוא חייב לעשות מהר-מהר מכרז כי זה דחוף?

בנג' לוינטל: איפה חוק יסודות התקציב?

בנג' לוינטל: מסתבר כשבודקים, שהולכים בשיטה הישנה של שיטת הכספים הייחודיים וכל מיני סיבובים.

בנג' לוינטל: זאת הטענה בבג"ץ השני.

בנג' לוינטל: הבג"ץ הזה קבוע לדיון בספטמבר, הגשנו בקשה להקדים את הדיון בו ואני מקווה שהוא יוקדם.

בנג' לוינטל: נקודה אחרונה, אני רק אחדד את ההתייחסות של השופטת אלשיך, שדחתה באופן מאוד חריג בחריפותו את הבקשה לפירוק, שמי הצטרף לבקשה לפירוק הזאת?

בנג' לוינטל: מי שהגיש אותה זה "הבימה" וכל מיני אמנים אבל מי שעמד מאחוריהם בכתב זו אותה יועצת משפטית של משרד התרבות.

בנג' לוינטל: בנצי מורדוב: היא אמרה את זה פה.

בנג' לוינטל: בנג'י לוינטל: ורשם העמותות.

בנג' לוינטל: קריאה: זה בפני עצמו חקירה.

בנג' לוינטל: אבירם בלזר: זאת התלונה ללשכת עורכי-הדין.

בנג'י לוינטל: אומרת אלשיך – איך יכול להיות שמשרד התרבות הוא כל כך תומך נלהב בבקשה לפירוק העמותה, כשמצד שני היא זאת שצריכה לתת תשובות לבג"ץ על איך היא מתנהלת ולמה היא לא מעבירה כספים?

בנג'י לוינטל: אלו דברים שלא נאמרים כל יום, ובפסק הדין הזה השופטת אלשיך אמרה דברים מאוד חמורים כנגד המדינה, כנגד רשם העמותות – היא אמרה שהוא בכובעו כמדינה ולא יכול להיות שהוא יתעלם מכך שהוא חלק מהמדינה – דחתה את הפירוק, פסקה 100,000 שקלים הוצאות ואמרה שהכול צריך להתברר, אם בכלל, בבג"ץ ולא בכל מיני הליכים ותמרונים אחרים.

בנג'י לוינטל: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.

בנג'י לוינטל: אני מודה לך.

בנג'י לוינטל: חשבת המשרד, בבקשה, יש לך שלוש דקות.

בנג'י לוינטל: תתייחסי נקודתית לטענות שעלו, שלדוגמה לא פעלו על-פי חוק יסודות התקציב, תסבירי את עניין הפטור ממכרז, האם את מכירה את החברה הזאת, על-פי איזה כללים נתת לה פטור.

בנג'י לוינטל: דליה מרגלית: תודה רבה.

בנג'י לוינטל: אני אתייחס לכל הדברים, אני אתחיל מהתחלה.

אבירם בלזר: כמה כסף הביאה חברה חדשה?

אבירם בלזר: דליה מרגלית: סליחה.

אבירם בלזר: נתנו לי שלוש דקות, אני לא הפרעתי לך, אל תפריע לי.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: אני מדבר עם היושב-ראש.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, אני מבקש, אל תדבר איתי גם.

אבירם בלזר: דליה מרגלית: אני אתייחס מהתחלה.

אבירם בלזר: כל מה שנאמר כאן הם לא דברי אמת, אני מדברת בלשון המעטה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: כל מה שנאמר?

אבירם בלזר: דליה מרגלית: על-ידי העמותה.

אבירם בלזר: אני הפסקתי את התשלומים, אני לא שחררתי את התשלומים.

אבירם בלזר: אני לא שחררתי את התשלומים ל- 2008 כי הדיווחים שניתנו לי על-ידי המנכ"ל היו דיווחים שגויים.

אבירם בלזר: אני ביקשתי ממנו לא פעם ולא פעמיים לתקן את הדוחות שלו.

אבירם בלזר: הוא חזר ותיקן את הדוחות שלו במשך חודש וחצי – הלכנו במיילים הלוך-חזור – עד שהוא תיקן את הדוחות, ושחררנו לו את הכספים.

אבירם בלזר: אני הפסקתי את זה, נכון, אני מצטערת.

אבירם בלזר: ההנחיה לגבי 2009 היתה התנהלות תקינה.

אבירם בלזר: הגיע דוח החשב המלווה.

אבירם בלזר: דוח החשב המלווה יצא רק לאחר שהובטח לחשב המלווה שהמנכ"ל מתפטר.

אבירם בלזר: אבל המנכ"ל לא התפטר ולכן החשב המלווה אפשר לנו לפרסם את הדוח השני , שהיה חמור יותר.

אבירם בלזר: ואמיר, אתה יודע את זה, הוא אמר לך שהוא לא מפרסם את הדוח החמור בתנאי שאתה מתפטר, ואכן אתה הבטחת שאתה מתפטר.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: איפה זה כתוב?

אבירם בלזר: דליה מרגלית: יש לי הרבה מיילים בנושא.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: אל תתייחסי, תדברי אלי בבקשה.

אבירם בלזר: דליה מרגלית: יש לי מיילים של החשב המלווה שהוא כתב לישראל גל, היושב-ראש, והוא כתב:

אבירם בלזר: הנהלת העמותה מבצעת היום שורה של פעולות שהינה מעוררת מחלוקת בחלקה.

אבירם בלזר: מנכ"ל שפרש ממשיך לעסוק בענייני העמותה, בניגוד מפורש לסיכומים קודמים – עם סימני קריאה.

אבירם בלזר: החלפת מפתחות.

אבירם בלזר: אתם לא משלמים התחייבויות העמותה לספקים, עלולים לגרור תביעות משפטיות.

אבירם בלזר: יש לי כאן עוד מכתב של החשב המלווה שמודיע לישראל גל – שהמשך תפקידנו כחשב מלווה מותנה בהתקיים התחייבות שהמנכ"ל פורש, שהמנכ"ל שפרש עוזב את העמותה לחלוטין ומנתק כל קשר עם העמותה – הנה, הוא פה.

אבירם בלזר: לא תיחתם כל התחייבות ולא נוצרת כל התחייבות ללא אישור החשב המלווה.

אבירם בלזר: הריני להודיע

אבירם בלזר: כם שנכון למועד זה, 12 ביולי, לא נמסר לנו שתנאים אלה מולאו, לפיכך לא אוכל להמשיך למלא את תפקידי כחשב מלווה.

אבירם בלזר: זאת אומרת, הוא התפטר בגלל שהם לא עמדו בהתחייבויות שלהם.

אבירם בלזר: ישראל גל: אבל הדוח הוא מה- 23 ביוני.

אבירם בלזר: את כתבת את זה ב-12 ביולי.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, אני לא יכול לקרוא אותך לסדר, אני אוציא אותך החוצה בסוף.

אבירם בלזר: ישראל גל: זה רק חצאי אמיתות.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: אני אוציא אותך החוצה, מספיק.

אבירם בלזר: אתה דיברת זמן רב, באמת.

אבירם בלזר: דליה מרגלית: מאוחר יותר, למרות ההתנהלות הכושלת שלהם, אנחנו החלטנו שאנחנו נמנה להם חשב מלווה חדש.

אבירם בלזר: הכנסנו חשב מלווה חדש ואמרנו: אנחנו נותנים לעמותה הזאת אפשרות לצאת מה"ברוך" שהיא הכניסה את עצמה אליו.

אבירם בלזר: מינינו חשב מלווה חדש.

אבירם בלזר: החשב המלווה ישב איתם פעם, וכתב לי מייל, נתחיל מהסוף: הוועד המנהל דוחה את תוכנית ההבראה.

אבירם בלזר: בקיצור, הוא דוחה את כל ההתנהלות שאתם הסכמתם אליה בהתחלה.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: שערורייה.

אבירם בלזר: קריאות: - - - היו"ר יואל חסון: סליחה, אל תתייחסי אליהם, אני מבקש.

דליה מרגלית: זה בקשר לנושא הזה.

דליה מרגלית: לגבי ההסתדרות הציונית.

דליה מרגלית: ההסכם של משרד התרבות הוא עם ההסתדרות הציונית.

דליה מרגלית: ההסכם של משרד התרבות הוא רק עם ההסתדרות הציונית, אני לא יודעת על איזו חברה אתם מדברים.

דליה מרגלית: בנג'י לוינטל: - - - שהקימה בשביל זה בדיוק.

דליה מרגלית: היו"ר יואל חסון: מה זאת אומרת לא יודעת.

דליה מרגלית: אבל הכסף עובר לשם.

דליה מרגלית: עבר או עובר.

דליה מרגלית: דליה מרגלית: ההסתדרות הציונית אמורה להעביר אלינו תוכנית עבודה, כשתוכנית העבודה הזאת מאושרת על-ידי המשרד.

דליה מרגלית: כל עוד המשרד לא מאשר את תוכנית העבודה ולא מאשר את הכללים לפיהם תוכנית העבודה פועלת, לפיה הם יפעלו, המשרד לא יעביר אגורה.

דליה מרגלית: היו"ר יואל חסון: לא עבר כסף עד עכשיו להסתדרות?

דליה מרגלית: דליה מרגלית: המשרד לא העביר אגורה עד עכשיו.

דליה מרגלית: בנג'י לוינטל: אמרתם לבג"ץ שהעברתם מקדמות של שישה מיליון שקלים.

דליה מרגלית: קריאות: - - - היו"ר יואל חסון: אני מבקש, תצא בבקשה החוצה.

דליה מרגלית: באמת, אל תיאלץ אותי לעשות דבר כזה.

דליה מרגלית: חברים, אל"ף, זה לא שוק פה, זה הוועדה לביקורת המדינה, וזה גם לא בית-משפט כאן, אז אני מבקש.

דליה מרגלית: כל אחד אומר את דברו וזה הכול.

דליה מרגלית: סליחה, גברתי, זרקו לך פה הערות – הועבר כסף או לא הועבר?

דליה מרגלית: דליה מרגלית: הועבר.

דליה מרגלית: הועברה מקדמה של 20%.

דליה מרגלית: היו"ר יואל חסון: אז אל"ף, אני מציע לך עצה אישית.

דליה מרגלית: לפני שאת מצהירה הצהרות שלא עבר, תבררי שעבר או לא עבר.

דליה מרגלית: דליה מרגלית: לא.

דליה מרגלית: לא עבר ההמשך - - -

יואל חסון: את כמעט הטעית פה את הוועדה וזה לא ראוי.

יואל חסון: דליה מרגלית: סליחה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני שאלתי אותך אם עבר, את אמרת בנחרצות לא עבר, אפס שקלים.

יואל חסון: דליה מרגלית: לא עבר מעבר למקדמה.

יואל חסון: לא נתת לי לסיים.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: לא, לא אמרת את זה, אבל אני בטוח שהיא לא עשתה את זה במזיד.

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: בנצי מורדוב: גם אני בטוח...

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני בטוח שלא עשית את זה במזיד, אני רק מציע לבדוק את זה.

יואל חסון: 20% זה סכום לא מבוטל מתוך הסכום הכולל.

יואל חסון: כמה זה בכסף?

יואל חסון: קריאה: מיליון ושמונה מאות.

יואל חסון: קריאות: - - - בנצי מורדוב: שני מליון ו-400 אלף.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אומרת לי פה חשבת המשרד – 1.8 מיליון.

יואל חסון: זה מה שאת אומרת?

יואל חסון: דליה מרגלית: כן.

יואל חסון: הכסף הועבר להסתדרות הציונית להתארגנות.

יואל חסון: קריאה: למה?

יואל חסון: להתארגנות?

יואל חסון: ישראל גל: לקנות ציוד.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מה הם יעשו עם הכסף הזה?

יואל חסון: מה הם צריכים לעשות עם הכסף הזה?

יואל חסון: דליה מרגלית: להתארגנות.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: יש כבר פעילויות שהם הולכים לעשות ביולי.

יואל חסון: דליה מרגלית: יש לי כאן מכתב של רואה-חשבון דניאל זינגר, שהוא ביקש להשתחרר מלהיות רואה-חשבון של העמותה.

יואל חסון: ב- 23 באפריל 2009 הוא נתן לרואה-חשבון ניסים דוידוב אישור כתב שחרור.

יואל חסון: למשל, בתמצית מדובר בהתנהלות בניגוד גמור להתנהלות תקינה אשר נדרשת על-פי הנחיות ניהול תקין של רשם העמותות.

יואל חסון: זה הוא כותב לרואה-חשבון החדש של העמותה.

יואל חסון: "הנני מוצא לעצמי חובה להסב תשומת לבך לכך שבתקופת כהונתי כרואה-חשבון מתחתי ביקורת על התנהלות העמותה ואחרים הקשורים אליה, הן במישור הציבורי, הן במישור החוקי, הן במישור הכספי.

יואל חסון: "

יואל חסון: הנקודה ברורה.

יואל חסון: אמיר עשבי: בטח, הוא קיבל 250,000 שקל.

יואל חסון: בנצי מורדוב: אני חייב שני משפטים.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: סליחה, אתה לא חייב שום דבר.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: בנצי, באמת.

יואל חסון: קיבלתם את הזכות שלכם להיום.

יואל חסון: בנצי מורדוב: זה חשוב מאוד.

יואל חסון: אני לא יכול, יש לי דיון שמתחיל עם ראש ממשלה ואני לא יכול לאחר אפילו דקה.

יואל חסון: בנצי מורדוב: זה חשוב מאוד.

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: לא, אני מבקש ממך.

יואל חסון: יש לי שאלה אחת אלייך.

יואל חסון: את אומרת שהעברת את הכסף להסתדרות הציונית.

יואל חסון: דליה מרגלית: נכון.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: ואת אישרת את העיקרון שהם יהיו פטורים ממכרז.

יואל חסון: דליה מרגלית: נכון.

יואל חסון: בהתאם לחוק חובת המכרזים.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: האם את מודעת לעניין שההסתדרות הציונית, כנראה לצורך ביצוע פעולות, הקימה חברה ייעודית לעניין הזה, את מודעת לזה.

יואל חסון: דליה מרגלית: כן.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אז את יודעת שהכסף יגיע לחברה הזאת.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: ודאי.

יואל חסון: דליה מרגלית: בוודאי.

יואל חסון: לא, את אמרת קודם אני לא יודעת על איזה חברה מדובר.

יואל חסון: דליה מרגלית: לא.

יואל חסון: כשדובר על חברה פרטית.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: זו חברה פרטית.

יואל חסון: אני מסביר לך, סליחה.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: תן לראובן להסביר.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני אתן לראובן גם להסביר, לא אוותר על הסבריו המנומקים של ראובן, ואני מעריך את הסבריו.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: המלומדים.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מלומדים ומנומקים.

יואל חסון: אבירם בלזר: מספר 12.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני יודע.

יואל חסון: דליה מרגלית: זו חברה לתועלת הציבור.

יואל חסון: בנצי מורדוב: כן.

יואל חסון: בטח.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אני מסביר לך שיש כאן עובדה.

יואל חסון: אני מדבר גם על העתיד כי אתם מדברים פה ומעירים-אולי בצדק ואולי לא, אני לא יודע להחליט, אין לי כרגע את הכלים – על עניינים של ניהול תקין או לא תקין של המערכת שאתם העברתם לה כספים.

יואל חסון: ואתם כרגע מעבירים כסף לחברה שהיא חברה שיש בה אדם אחד שמחזיק במאה אחוז מהמניות שלה – אדם אחד – שאין בה שום דבר.

קריאה: - - -

יואל חסון: זה מה שכתוב במסמך, אני מסביר לך, אתה יכול לראות את המסמך.

יואל חסון: זה רשות החברות.

יואל חסון: ראובן שלום, בבקשה.

יואל חסון: ראובן שלום: מחזיקת המניות הבלעדית בחברה הינה ההסתדרות הציונית העולמית, נקודה.

יואל חסון: בוודאות, בלי שום ספק.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אז למה יש דירקטור - - - ראובן שלום: לא.

יואל חסון: דובי בראל, מנהל הכספים של ההסתדרות הציונית העולמית – בעת רישום חברה נדרשים לרשום דירקטור ראשוני - הוא היה דירקטור ראשון, דרך אגב הוא לא היה בדירקטוריון, הוא היה דירקטור ראשון מנהל כספים בעת רישום החברה.

יואל חסון: את זה הערתי.

יואל חסון: אם אתה נותן לי גם את השלוש דקות, אני אדבר.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: ראובן שלום: ההסכם, כמו שנאמר, הוא בין המשרד לבין ההסתדרות הציונית העולמית.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: תציג את תפקידך, גם לפרוטוקול וגם בכלל.

יואל חסון: ראובן שלום: שמי ראובן שלום, מייצג את ההסתדרות הציונית העולמית.

יואל חסון: ישראל גל: מיועד להיות המנכ"ל.

יואל חסון: ראובן שלום: אמרת דבר לא נכון, חסר בסיס - -

יואל חסון: אתה לא חייב להתייחס, ראובן.

יואל חסון: ראובן שלום: - - חסר שחר.

יואל חסון: הוא לא נשקל מעולם, לא היה בשום כיוון אחר.

יואל חסון: הבא שיעיר הערה, יצא החוצה.

ישראל גל: מתנצל.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: סליחה, ישראל גל, אני מבקש ממך.

ישראל גל: ישראל גל: מתנצל.

ישראל גל: ראובן שלום: זה הסכם שבו ההסתדרות הציונית שותפה למשרד בהובלת פרויקט של הפצת תרבות בפריפריה.

ישראל גל: היות וההסתדרות הציונית העולמית, שאדוני היושב-ראש – כמי שהיה נשיא הקונגרס הציוני יודע את המורכבות שלה ואת ענייני העובדים, חוסר גמישות, הסכמי עבודה – בהסכם עצמו נקבע שההסתדרות הציונית רשאית לפעול בעניין הזה גם באמצעות תאגיד, ואני אומר – בבעלותה המלאה, בשליטה מלאה שלה, על מנת שיהיה יותר קל לקלוט עובדים וכדומה.

ישראל גל: אנחנו מכירים את העניין הזה.

ישראל גל: אבירם בלזר: יפה.

ישראל גל: יותר קל.

ישראל גל: ראובן שלום: ניסו פה לומר חברה פרטית.

ישראל גל: יושבים פה עורכי-דין.

ישראל גל: על-פי חוק בישראל, כל חברה שמניותיה אינן נסחרות בבורסה היא חברה פרטית.

ישראל גל: המינוח, להגיד חברה פרטית שמישהו פה שולט – כל חברה שמניותיה לא בבורסה היא חברה פרטית.

ישראל גל: קריאה: להבדיל מציבורית.

ישראל גל: ראובן שלום: לכן, גם חברה שהיא באופי שלה ציבורית - -

אבירם בלזר: אנחנו עמותה.

אבירם בלזר: ראובן שלום: - -כי היא מוחזקת על-ידי הציבור, על-ידי העם היהודי, הסתדרות ציונית עולמית – היא ברישומה חברה פרטית.

אבירם בלזר: אני רוצה לומר משהו על האנשים.

אבירם בלזר: נכון שכשבאנו לפרויקט הזה, הסביבה הטבעית של קליטת אנשים היו אנשים שעסקו בפרויקט כי היה לנו רצון להדביק את הפער.

אבירם בלזר: ואני אומר – אנחנו לא היינו שותפים לכל מה שהיה ואין לנו חלק בכל מה שהיה עד שפנו אלינו, וזה היה באמצע השנה.

אבירם בלזר: גילינו צוות עובדים מדהים, נאמן, מסור ויעיל, ויישר כוח גם למי שטיפל וטיפח אותו בעמותה הקודמת.

אבירם בלזר: אנשים אחד-אחד, תענוג לעבוד איתם, יודעים את העבודה, מסורים, יעילים, עובדים ממש בשעות לא שגרתיות, אנשים מצוינים, ואני אומר – בראשם מי שהיתה הסמנכ"לית הקודמת, יושבת לשמאלי, רינת, שעוד מעט תשמעו ממנה מה שעשתה בתקופה הקצרה הזו.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: לא נשמע, לצערי.

אבירם בלזר: ראובן שלום: אני מבקש שכן תשמע.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אני רוצה להגיד משהו.

אבירם בלזר: ראובן שלום: כדי לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש.

אבירם בלזר: דירקטוריון החברה - מיכה ינון יושב-ראש, היה לשעבר ראש מינהל תרבות; נתן איתן, היה לפני מספר שנים באמנות לעם, היום הוא מנכ"ל "יד ושם"; אורה גולדברג, ידועה בתמיכה שלה באמנות ב"הבימה"; איילת מצגר, סמנכ"לית ברשות השנייה לטלוויזיה; זאב (ולוולה) שור, היה איש תרבות בעיריית תל-אביב וידוע.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: מזכיר התק"ם.

אבירם בלזר: ראובן שלום: מזכיר התק"ם, לכבוד כולנו.

אבירם בלזר: יהודה לנקרי, איש משכמו ומעלה; חיים בן אסרף, רואה-חשבון מההסתדרות הציונית העולמית; וחיים מולן, מוזיקאי מהפריפריה.

אבירם בלזר: אלה האנשים, זה הצוות.

אבירם בלזר: כחשב החברה מינו את רואה-חשבון קובי גינצבורג, שמי שמכיר אותו, יודע.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אני מכיר אותו.

אבירם בלזר: ראובן שלום: אני אומר לך, התברכנו בפעילות שלו, ביושרה שלו וביכולת שלו לתפקד.

אבירם בלזר: בנצי מורדוב: כן, כן...

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: ראובן שלום: ואני מבקש – ייגרם עוול גם לוועדה אם לא תשמע דקה את רינת.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז, אולי בסוף.

יואל חסון: אני רק שואל אותך שאלה.

יואל חסון: בהסכם - - - ראובן שלום: אני אתייחס להסכם הקואליציוני.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: כן.

יואל חסון: מדוע זה נכנס להסכם הקואליציוני - וראובן, אני מזכיר לך שאני בקי בהסכמים קואליציוניים.

יואל חסון: ראובן שלום: אני יודע.

יואל חסון: היות ואתה בקי, ויחד עשינו הסכמים קואליציוניים, אז אתה יודע – קודם כול, בהסתדרות הציונית העולמית, בעלי תפקידים הם אנשים שמייצגים גופים, ארגונים יהודיים ציוניים, בארץ ובתפוצות.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: כן.

יואל חסון: ראובן שלום: כבר בעת חתימת ההסכם – שזה היה לפני למעלה מחצי שנה – היה ברור שהתחום הזה הוא תחום של המחלקה שמטפלת בפעילות בישראל.

יואל חסון: בזמנו, לשמחתנו, ראש המחלקה דאז, שְמה ידוע לך, היתה בחופשת לידה ולא טיפלה, ולכן מי שטיפל בכל העניין מול המשרד היה הגזבר חגי מירום, שהיה האיש הבכיר במערכת באותה עת.

יואל חסון: כבר אז, בישיבת ההנהלה הציונית בזמנו, נקבע שהתחום הזה הוא תחום, מטבע הדברים, של פעילות בישראל, ואני מזכיר דרך אגב שבאמנה שמדברת על הפעילות של ההסתדרות הציונית העולמית מול הממשלה, נרשם גם תחום תרבות בישראל, פעילות בישראל.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז, והתיק של פעילות בישראל עבר לליכוד בקדנציה הזאת.

יואל חסון: ראובן שלום: שנייה.

יואל חסון: מי שמחזיק את התיק הזה היום הוא איש נציג הליכוד, ולכן באמת בהסכם הקואליציוני שבו דובר על כל הדברים – על התפקידים – נקבע שהיות והמחלקה לישראל מנוהלת על-ידו, הוא ראש המחלקה, זה המקום להדגיש, דרך אגב - - -

יואל חסון: ראובן, במחלקה בישראל - - - ראובן שלום: לא תרבות לישראל, לא החברה, אלא תחום התרבות בישראל.

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: ראובן שלום: תרבות בישראל.

יואל חסון: בישראל, לא לישראל.

יואל חסון: החברה, שמה תרבות – אין לו, עם כל הכבוד, שום אחריות.

יואל חסון: תרבות בישראל.

יואל חסון: התרבות בישראל, לא חברת תרבות לישראל.

לימור לבנת: כתוב תרבות בישראל.

לימור לבנת: לא תרבות לישראל.

לימור לבנת: קריאות: - - -

ראובן שלום: תרבות בישראל כתחום, כתחום שהוא יותר רחב.

ראובן שלום: תרבות בישראל זה גם פעילות עם תנועות הנוער, וכדומה.

ראובן שלום: זה התחום.

יואל חסון: הבנתי.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: התשובה ניתנה.

יואל חסון: ראובן שלום: החברה היא חברה, מנוהלת על-ידי דירקטוריון שלה.

יואל חסון: אבירם בלזר: יש פה עיוות.

יואל חסון: הם דיברו שעה, אנחנו חצי שעה.

יואל חסון: קריאה: מאיתנו דיבר אחד.

יואל חסון: אחד דיבר מאיתנו.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני מודה לך.

קריאות: - - - ישראל גל: זלזול.

קריאות: היו"ר יואל חסון: בנצי מורדוב, משפט קצר.

קריאות: תתמקד.

קריאות: בנצי מורדוב: בנצי מורדוב, חבר הנהלה בעמותת אמנות לעם.

קריאות: דיברו פה על הרבה מאוד דברים כדי להטיל בנו רפש.

קריאות: הם ניסו להטיל בנו רפש בצורה נוראית.

קריאות: הם דיברו על איזשהן חולצות, חשבון שהגישו בעניין חולצות.

קריאות: מעולם העמותה לא שילמה אף לא שקל אחד, ואני בעל זכות חתימה בעמותה הזאת.

קריאות: לא שילמנו שקל אחד על כל אותם דברים שהחבר'ה האלה הציגו כאן.

קריאות: אבירם בלזר: שהם אישרו, בתקופתם.

קריאות: הם אישרו את הדברים האלה.

קריאות: בנצי מורדוב: אתה מפריע לי.

קריאות: אבירם בלזר: סליחה.

קריאות: בנצי מורדוב: ולכן, מטרתם היא להטיל רפש.

קריאות: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

קריאות: עניינית.

קריאות: בנצי מורדוב: כל מטרתם היתה לבקש דירקטורים, לבקש חברים בהנהלה, לבקש מנכ"ל, לבקש יושב-ראש, ובשכר.

קריאות: ולכן, כל מה שאמר נתן אברהם – אני הייתי עד להרבה מאוד ישיבות בהשתתפות נתן אברהם – הם ביקשו כל הזמן שניתן נציגות הולמת לשרה בהנהלת העמותה.

קריאות: ואני אומר לך, דבר פסול מעיקרו.

קריאות: לעצם העניין, כשנכנסנו לתפקיד באוגוסט 2008, אני אומר לך- אחד הדברים שעשינו זה בדיקות, בדק-בית מה קורה בעמותה הזאת, ואכן היו דברים נוראים שקרו אז.

קריאות: לדוגמה, רואה-חשבון שהיה רואה-חשבון של עמותות ברק, שמו זינגר, קיבל שכר של כ- 240,000 שקלים בשנה.

קריאות: ישראל גל: באישור החשבים.

קריאות: בנצי מורדוב: כשהלך לפגישות, קיבל בנוסף 300 שקלים לשעה, בתוספת מע"מ.

קריאות: הדברים הללו נראו לי – כמי שניהל מערכות ציבוריות גדולות בעבר, והרבה יותר גדולות מעמותת אמנות לעם – זה נראה לי תמוה.

קריאות: רואה-חשבון, שכרו נע בסביבות 50-40 אלף שקלים בשנה, ולא 240,000 שקלים בשנה.

קריאות: ישראל גל: כמו שמשלמים עכשיו.

קריאות: בנצי מורדוב: ולכן, היום החלפנו אותו.

קריאות: יושב-ראש קיבל החזר הוצאות – דבר שלא מקובל בעמותה שכזאת.

קריאות: החלפנו אותו.

קריאות: היו אי-סדרים.

קריאות: החלפנו, שינינו, תיקנו, הבאנו לסדר, לניהול תקין.

קריאות: ואני רוצה לומר לכם, חברים.

קריאות: היו"ר יואל חסון: משפט אחרון.

קריאות: בנצי מורדוב: משפט אחרון.

קריאות: לפני המשפט האחרון אני רוצה לתקן את הדברים.

קריאות: נאמר כאן שההסכם הוא לשנה, אבל לא כך הוא.

קריאות: הצדדים רשאים, ואני מקריא מתוך ההסכם – "להאריך הסכם זה לתקופות נוספות של שנה כל אחת, בכפוף לחוק מכרזים, התשנ"ג-1993, ותקנותיו".

קריאות: אני רוצה לבוא ולומר לכם, חברים, העמותה הזאת זה דבר יקר.

קריאות: אסור לנו ללכת שולל אחר ההתנהלות הכושלת, כפי שנראתה לנו במשך השנה וחצי, כאשר אחת ממטרותיו העיקריות של משרד התרבות היא לאפשר תרבות ואמנות בפריפריה.

קריאות: מה שנעשה בשנה וחצי האחרונות – מניעת תרבות ואמנות בפריפריה על-ידי השרה.

קריאות: חד וחלק.

קריאות: היו"ר יואל חסון: תודה.

קריאות: אני מודה לך.

קריאות: קריאה: היא לא היתה.

קריאות: בנצי מורדוב: וזה חמור כשלעצמו.

קריאות: היו"ר יואל חסון: בנצי, תודה רבה לך.

קריאות: אני מבקש מאברהם נתן משפט רלוונטי.

קריאות: אברהם נתן:

קריאות: תודה רבה על רשות הדיבור, אני אשתדל לקצר מאוד.

קריאות: אני חושב שבכלל, יש פה איזושהי טרגדיה של עניינים.

קריאות: מדברים פה חברים בעמותה של אמנות לעם על טובת האמנות לעם בפריפריה, אבל מי זה אמנות לעם?

קריאות: האם אמנות לעם זה אנשי ציבור שנכנסו לוועד המנהל או העובדים שמנהלים?

קריאות: כי כשהוא אומר, אנחנו עשינו ויצאנו ונסענו ל"עופרת יצוקה", והכול – זה העובדים.

קריאות: אבירם בלזר: לא, זה אנחנו.

קריאות: תסלח לי.

קריאות: ישראל גל: אלה שקרים.

קריאות: פוליטיקאים.

קריאות: אברהם נתן: אם העובדים של העמותה אומרים לי, אין לי אמון בהנהלה שלהם, אז מה אתה רוצה מאתנו?

קריאות: ישראל גל: מי אישר את כל תוכניות העבודה של - - - היו"ר יואל חסון: אני מבקש שתצא החוצה, או שתשתוק.

קריאות: ישראל גל: אז אני שותק.

קריאות: אברהם נתן: צריך להבין.

קריאות: עמותת אמנות לעם זו עמותה פרטית שקיבלה באופן סדיר כספים ממשרד התרבות.

קריאות: אף אחד לא מתחייב – ואני חושב שאפילו זה לא תקין – שהם ימשיכו לקבל.

קריאות: יכולים לעשות מכרז.

קריאות: מה קרה?

קריאות: למה צריך להעביר לאותם אנשים, לאותה עמותה כל הזמן כספים אם היא לא מתנהלת נכון בחמש שנים?

קריאות: היו"ר יואל חסון: אתה עכשיו עושה את זה לעמותה אחרת.

קריאות: אתה עכשיו עושה את זה על חברה אחרת.

קריאות: אברהם נתן: אני אענה לך גם על זה.

קריאות: תאמין לי, אני אענה.

קריאות: בחמש שנים האחרונות, עמותת אמנות לעם – אם הכול היה מתנהל בסדר, כולם היו שמחים, אבל אם בחמש שנים האחרונות מתחלף שלוש פעמים יושב-ראש ומתחלף שלוש פעמים מנכ"ל, משהו בעמותה הזאת לא בסדר, מובנה לא בסדר.

קריאות: התנאים השתנו, כללים השתנו, היא לא מתנהלת בסדר.

קריאות: אין חובה להעביר את הכספים.

קריאות: כשבאו אלי אמרתי – אני מוכן לעשות את הצעד, לנסות בכל זאת, אנחנו מדברים כבר על יולי – 50% מהכסף שכביכול היה צריך להגיע לפריפריה, לא מגיע לפריפריה - אני מבקש להגיע לאיזשהו הסכם, לאיזושהי הצעת עבודה שאפשר יהיה לעבוד ביחד.

קריאות: אני מקבל מכתב – אני לא מבין את העורך-דין פה – מכתב מגדעון פישר, שהוא מציע לי, כי האנשים שנמצאים, אין להם קשר לתרבות.

קריאות: הם לא אנשי תרבות.

קריאות: בנצי מורדוב: מי אמר את זה?

קריאות: נתן אברהם: אני אומר את זה.

בנצי מורדוב: מאיפה אתה מכיר אותנו?

נתן אברהם: אתם אמרתם לי את זה.

נתן אברהם: בנצי מורדוב: נו באמת.

נתן אברהם: לך יש קשר לתרבות.

נתן אברהם: ..

נתן אברהם: אתה איש תרבות מפורסם.

נתן אברהם: בנצי מורדוב: קצת יותר ממך.

נתן אברהם: אברהם נתן: לכן אני מתנצל.

יואל חסון: שניכם לא אנשי תרבות אם אתם מפריעים אחד לשני.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: בנצי מורדוב: קצת יותר ממך.

יואל חסון: ישראל גל: אני הייתי מוכן לחתום על המסמך הזה בעיניים עצומות.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אתה היית מוכן לצאת.

יואל חסון: נתן אברהם: בא עורך-דין שלהם, ואומרים: אנחנו רוצים לתקן.

יואל חסון: אנחנו נוסיף ארבעה אנשי תרבות.

יואל חסון: ביוזמתם.

יואל חסון: אני בירכתי על זה.

יואל חסון: אנחנו נוסיף.

יואל חסון: אנחנו נחליף את המנכ"ל.

יואל חסון: הוא, היושב-ראש אומר: אברהם, תשמע, בטעות נקלעתי לפה.

יואל חסון: תן לי שלושה חודשים, אני מתפטר.

יואל חסון: בנצי מורדוב: לא נכון.

יואל חסון: לא נכון.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: הם הציעו להחליף את המנכ"ל.

יואל חסון: ישראל גל: אני הייתי מוכן לחתום על המסמך הזה.

יואל חסון: אברהם נתן: הוא כותב את זה.

יואל חסון: הוא כותב את זה במסמך.

בנצי מורדוב: לא נכון.

בנצי מורדוב: הם כתבו אותו.

בנצי מורדוב: הם הכתיבו אותו.

בנצי מורדוב: קריאות: - - - היו"ר יואל חסון: הבנתי.

בנצי מורדוב: מספיק, חבר'ה, לא היה דבר כזה.

בנצי מורדוב: ישראל גל, אני לא מבין, מה זה.

ישראל גל: סליחה.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני אומר לך, תרוץ לכנסת, כדאי לך, אתה יודע לעשות את העבודה.

ישראל גל: אברהם נתן: לצערי הרב, בהבנות האלה בסופו של דבר לא נחתם המסמך, ולכן הגענו למצב שהכסף – כמו שהם מדברים בשם הפריפריה – כסף צריך לעבור לתרבות.

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: ברור.

ישראל גל: אברהם נתן: ואז חיפשו פתרון אחר, נמצא הפתרון הזה.

ישראל גל: אולי זה לא הפתרון המושלם, יכול להיות שהמשרד בשנה הבאה יוציא מכרז בין העמותות ואז מי שיתמודד ויעמוד בקריטריונים ויעמוד בנהלים – הוא שיהיה.

ישראל גל: דבר אחד לא ברור לי.

ישראל גל: איך יכול להיות שהעובדים מקבלים הגנה של מבקר המדינה והם טוענים שאין להם אמון בהנהלה שלהם, אז מה אתם רוצים מאיתנו?

ישראל גל: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.

ישראל גל: אני מודה לכם.

ישראל גל: אני מסכם את הדיון, אני אתן לשרה.

ישראל גל: קריאות: - - -

קריאה: אין להם שום קשר למקום.

קריאה: ראובן שלום: יש לי בקשה.

קריאה: דקה אחת תשמע מה נעשה.

יואל חסון: אני מצטער, אני לא מאפשר.

יואל חסון: אני מבקש לא להשתלט על הדיון.

יואל חסון: אני מבקש מכם.

יואל חסון: ראובן, לא יהיה.

יואל חסון: הזמן שלי מוגבל, הייתם צריכים להגיד לי מראש שהיא נמצאת כאן.

יואל חסון: אין לי בעיה, את יכולה לכתוב לוועדה ולהעביר את זה כחומר כי זה לא הדיון האחרון בנושא הזה.

יואל חסון: אורי אורבך: רק להבהרת המידע.

יואל חסון: מישהו מהאנשים האלה או מהדירקטוריון קשור לאמנות או לפריפריה?

יואל חסון: קריאה: כן.

יואל חסון: זהבה פיפל: אני פסנתרנית והיסטוריונית שעובדת משנות השבעים באמנות לעם.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: יפה.

יואל חסון: קיבלת תשובה.

יואל חסון: תודה, אני מודה לך.

יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: היא היחידה שלא צעקה.

יואל חסון: היא היחידה ששתקה.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, השאלות שלך הספיקו לי בהרבה, הן לקחו לי 50% מהזמן לדבר.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מעולה.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: שאלת שאלות נוקבות.

גאלב מג'אדלה: חלק מהצוות של השרה גם טעה בתשובות שלו – הכול הרי מוקלט – גם כבוד היועצת המשפטית וגם כבוד החשבת.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: הוקלט בפרוטוקול.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: בוודאי.

גאלב מג'אדלה: ואתה העמדת אותם על טעותם.

גאלב מג'אדלה: טעויות מהותיות.

גאלב מג'אדלה: זה מראה לך שיש מקהלה שעובדת, יודעת מה היא עושה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להבהיר כאן.

גאלב מג'אדלה: היתה פנייה למבקר לבדוק.

גאלב מג'אדלה: אגב, חברי אברהם נתן אמר דבר מאוד חשוב.

גאלב מג'אדלה: חמש שנים יש בעיות עם העמותה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר מג'אדלה היה שר שנתיים פחות חודש, זאת אומרת לפניי ואחריי יש עוד שלוש שנים.

גאלב מג'אדלה: אברהם נתן: לא אתה המצאת את הבעיות.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: הרי כל הכוונה של המקהלה שהיתה פה של הפקידוּת – להטות מהמהות של ההתקשרות עם ההסתדרות הציונית את הנושא של ההתנהלות כביכול הבעייתית.

גאלב מג'אדלה: ובכן אני קובע – ויש בכתב תימוכין– היתה פנייה למבקר המדינה, ואני ידוע ביחס שלי ובכבוד שלי למבקר המדינה, ובהערכה שלי.

גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה עשה סקר בדיקה והחליט בכתב לא לבדוק את אמנות לעם.

גאלב מג'אדלה: חד-משמעית.

גאלב מג'אדלה: יש על זה מכתבים, אדוני היושב-ראש, אתה תקבל אותם.

גאלב מג'אדלה: אבירם בלזר: יש פה המסמך.

גאלב מג'אדלה: ישראל גל: אנחנו ביקשנו.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: דבר שני, היתה פה הטעיה מגמתית - שולמו פלקטים, גמלים, תיעוד.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כדאי שתדע – עד שאני באתי למשרד לא היתה תרבות ערבית במשרד הזה.

גאלב מג'אדלה: היו כך וכך מיליון שקלים לעמותות, המשרד לא ידע איך זה בכלל נעשה.

גאלב מג'אדלה: באתי – ואני בהזדמנות זאת גם רוצה להודות לראש הממשלה אולמרט.

גאלב מג'אדלה: לא להפריע ליושב-ראש, זה לא יעזור לך אם תשאלי אותם.

גאלב מג'אדלה: זאת עובדה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השרה, זאת עובדה, לא יעזור לך.

גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה לא ישנה את דעתו עכשיו בשיחה איתך.

גאלב מג'אדלה: יש עובדה.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: או שכן.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: זו ההזדמנות להודות לראש הממשלה אולמרט, שנתן 95 מיליון שקלים תקציב נוסף לערבים במדיניות הממשלה, העדפה מתקנת.

גאלב מג'אדלה: לערבים.

גאלב מג'אדלה: רצו לקחת אותם למקומות אחרים, ואנחנו כלשכת השר, והמשרד, עמד על כך שהכסף הזה ילך לערבים, וחלקו הגדול היה לפריפריה.

גאלב מג'אדלה: אז אמרו פה, הסגירו את עצמם – גמלים.

גאלב מג'אדלה: איפה יש גמלים, אדוני היושב-ראש, מהניסיון הפוליטי שלך, חוץ מבנגב?

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מה זה קשור לניסיון פוליטי?

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: זה לא פריפריה, הנגב?

גאלב מג'אדלה: אז היו פסטיבלים והיו גמלים, ולא נשחטו כבשים, ויש אנשים שהולכים להיתבע – הוצאת דיבה על הדברים שאמרו היום.

גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך – אני הבאתי כבוד למדינה ולמשרד בזה שתיעדנו, דאגנו שהכול יהיה מתועד ומצולם, ובפלקטים, ושסמל המדינה יתנוסס שם, כי לפני זה אף אחד לא ידע מי עושה מה.

גאלב מג'אדלה: אבל יותר מזה אני רוצה להגיד לך.

גאלב מג'אדלה: לשר מג'אדלה יש מעמד לתת ל"עופרת יצוקה" מיליון ו-200 אלף שקלים לאנשים במקלטים, אבל אין לו סמכות לתת לערבים, לציבור שלו.

גאלב מג'אדלה: אמרה את זה היועצת המשפטית.

גאלב מג'אדלה: אמרה שהעמותה ביצעה פעולות ללא אישור המשרד.

גאלב מג'אדלה: כאן אתה גילית שהם עכשיו נותנים כסף, עוד לפני שיש תוכנית.

גאלב מג'אדלה: 20%.

גאלב מג'אדלה: בנצי מורדוב: להתארגנות.

גאלב מג'אדלה: אני נתתי כסף ל"עופרת יצוקה" במתכוון כדי לעשות פעולות תרבות באותה תקופה בשדרות וביישובים אחרים, במתכוון – מהתקציב של הערבים, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: לעומת זאת, השרה פיטרה בינתיים חמישה ערבים שמצאה במשרד.

גאלב מג'אדלה: כל ערבי שיכלה להזיז אותו, פיטרה אותו – עברו מכרזים, עובדי מדינה – ואם היו פונים למבקר המדינה, היה נעשה דבר.

גאלב מג'אדלה: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: איזה דברי הבל.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך משפט אחרון.

גאלב מג'אדלה: יש כזה פתגם – מלאכתם של צדיקים נעשית בידי אחרים.

גאלב מג'אדלה: כל המקהלה שראית פה מנסים להטות מה"פאשלה" הגדולה הפוליטית, בניגוד לחוק, שעשו עם ההסתדרות הציונית.

גאלב מג'אדלה: זאת כל האמת.

גאלב מג'אדלה: זה הדיון האמיתי, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: השר מג'אדלה וההתנהלות שלו לשנתיים – אני מוכן שהמבקר יבדוק.

גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה, לא המבקר הפנימי.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: ברור.

גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: וכל המקהלה שאתה ראית כאן היתה שותפה מלאה.

גאלב מג'אדלה: אפילו היה חשב לפני החשבת שקראו לו מודריק – שהוא ידוע, איש מאוד רציני – שמונה שנים במשרד.

גאלב מג'אדלה: הוא אומר בהנהלה, מתועד: פעם ראשונה לתרבות הערבית יש תוכנית מראש שנה, ומאושר לה תקציב מראש שנה, עוד לפני שהתרבות היהודית הגישו תוכניות.

גאלב מג'אדלה: ופה אומרים שהם עבדו בלי תוכניות.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.

גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: האם מישהו מחברי הכנסת רוצה להגיב, להתייחס?

אורי אורבך: במשך השנים – ואני לא בקי בדיוק בכל חילופי ההנהלות – אבל אני מבין שתמיד יש בעיות עם העמותה שנקראת אמנות לעם, ולפי מה שמתרקם פה ומובן פה, אנחנו רואים שמתחלפות הנהלות.

אורי אורבך: ותמיד משפרים, וזה מקום שכל הזמן משתקם.

אורי אורבך: והשאלה היא, כשאנחנו באים לדון בכספי ציבור שנועדו למטרות שהן מוסכמות וחשובות על כולם, האם לא צריך לנסות פעם משהו אחר שיש לו ניסיון פחות רע.

אורי אורבך: לא מדבר עכשיו על כוונות טובות, אני מבין שלכולם יש כוונות טובות פה, אבל יש פה ניסיון מאוד רע.

אורי אורבך: ויכול להיות שצריך, לפחות לשנה, לפני שניגשים למכרז – שנה או שנתיים, או שנה ועוד שנה, לפני שניגשים למכרז, שבו גם אמנות לעם וגם תרבות לישראל או למי שזה פתוח, אם זה לעמותות או לחברות פרטיות – אולי צריך לנסות משהו אחר, כי שמענו פה ממש בתחילת הדיון מיעקב מנדל שמייצג אמנים – מעניין אותנו הפריפריה ומעניין אותנו האמנים; לא ההנהלה, לא העובדים, כל זה, זה דברים שוליים.

אורי אורבך: אבירם בלזר: נכון.

אורי אורבך: אורי אורבך: אתה אומר נכון, אבל אם הם לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל מכם - - - אבירם בלזר: כי הכסף במשרד.

אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: אל תפריע לו.

אורי אורבך: אז יכול להיות – ככה בהיגיון פשוט – שצריך לנסות עם מישהו אחר ולא איתכם.

אורי אורבך: וההערה השנייה שאני מעיר, לא רוצה להעיר פה על נימוסים והליכות כי קטונתי – אבל אני לא רואה פה – האנשים פה הם אנשים כנראה עם ניסיון ניהולי מאוד עשיר, אבל הקשר של רובכם, לפחות לתחום הספציפי הזה של תרבות בפריפריה, לעומת מה שהוצג פה לגבי שבעה שמות של אנשים שזו ההתמחות שלהם רבת-השנים – לא יודע.

אורי אורבך: אבירם בלזר: מאיפה אתה יודע מה הניסיון שלנו?

אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: נעשה "חיים שכאלה" בהזדמנות אחרת.

אורי אורבך: הוא דל יותר, בוא נגיד את זה בעדינות.

אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.

אורי אורבך: תגישו לו הצהרה על חלקכם בתרבות הישראלית.

אבירם בלזר: אתה יודע איזה מופעים אני ארגנתי?

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: אני לא רוצה עכשיו לדעת.

אבירם בלזר: אבירם בלזר: אני הייתי יושב-ראש אגודות הסטודנטים בכל הארץ.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, אני מבקש ממך.

אבירם בלזר: אורי אורבך: זאת ההתרשמות שלי, בסדר?

יואל חסון: חבר כנסת, יש לו ייחודיות, הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה, ואתה אפילו לא יכול לתבוע אותו דיבה.

אבירם בלזר: אוקיי, סליחה.

אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: זאת הזכות הקטנה שנשארה לנו.

אבירם בלזר: ישראל גל: חבל שלא נכחת כשאני דיברתי.

אבירם בלזר: אורי אורבך: ולכן, במשפט סיום – אחרי כל כך הרבה שנים של התנהלויות של הנהלות – כמובן אתם מושלמים, אבל ההנהלות הקודמות כל כך כושלות – יכול להיות שצריך לבדוק אפשרויות אחרות כיצד לנצל את כספי המדינה לטובת תרבות בפריפריה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: נציג המבקר, יובל חיו, בבקשה.

יואל חסון: יובל חיו: אני רק אומַר במילה אחת שמשרד מבקר המדינה אכן פתח בבדיקה בנושא הזה – פעמיים הוא פתח בבדיקה, ופעם ראשונה מייד אחרי פתיחת הבדיקה מונה החשב המלווה.

יואל חסון: בפעם השנייה אנחנו התחלנו את הבדיקה והוגשה עתירה.

יואל חסון: אנחנו המתנו לקבל את תשובת המדינה לעתירה.

יואל חסון: אחרי שבחנו את שני המסמכים הללו, אני אומַר בצורה ברורה – מה שהיום יושב אצל בג"ץ זה שאלות יסודיות ביותר לגבי כל מה שמתנהל בעמותה ולגבי כל מה שעלה פה בדיון.

יואל חסון: ולכן, מתוך עיקרון של הדדיות בין רשויות השלטון, לא מצאנו לנכון שהביקורת הזו כרגע תתקיים, כשב-21 בחודש הרכב השופטים אמור להתכנס ולעסוק בסוגיה הזאת.

יואל חסון: ולכן, ייאמר בצורה ברורה – מבקר המדינה לא חיווה דעתו בעניין הזה.

יואל חסון: יחד עם זאת, הוא בהחלט מוטרד - מתוך החשיבות שיש לנושא של תרבות בפריפריה - מהעובדה שבמשך תקופה ממושכת לא היתה פעילות של העמותה הזאת, ולכן אנחנו ממשיכים לעקוב אחר הדברים ויתקבלו ההחלטות לאור המשך הפעילות בבית-המשפט.

יואל חסון: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: השרה לבנת, בבקשה, הדוברת האחרונה.

לימור לבנת: כמה הערות קצרות לדברים שנאמרו כאן.

לימור לבנת: ראשית, להערה האחרונה של חבר הכנסת מג'אדלה.

לימור לבנת: המשרד לא פיטר עובדים ערבים, בכלל אי-אפשר לפטר עובדים שזכו במכרז.

לימור לבנת: זה חסר כל שחר, כמו טענות רבות.

לימור לבנת: מבקר המדינה אמר את דברו לגבי פעילותו של השר לשעבר וחבר הכנסת היום, מג'אדלה, בנושא אחר על התערבותו הבלתי תקינה בהחלטות.

לימור לבנת: גאלב מג'אדלה: לעניין.

לימור לבנת: לעניין הזה.

יואל חסון: לא, סליחה.

יואל חסון: אי-אפשר להפריע.

לימור לבנת: על התערבותו הבלתי תקינה בהחלטות המדורים של המועצה, ולכן אני חושבת שבעניינים האלה מוטב לחבר הכנסת מג'אדלה לא להוסיף על הדברים שכבר אמר המבקר.

לימור לבנת: אני מבקשת להתייחס, ובזה אני אסתפק, כי נאמרו כאן הרבה מאוד דברים, בעוד שתי הערות קצרות מאוד.

לימור לבנת: ראשית, המשרד הקים ועדה, ועל כך הוא גם הודיע לבג"ץ.

לימור לבנת: הקים ועדה בהקשר לנושא תרבות לישראל – ועדה שתבחן את המשך הפעילות בנושא הזה של הפעילות בפריפריה, באיזו צורה היא תיעשה.

לימור לבנת: האם תימשך התקשרות מהסוג הזה באמצעות רכישות, אולי באמצעות תמיכות, בדרך כזו או בדרך אחרת, ולכן כפי שאמרנו, ההתקשרות היא לשנה.

לימור לבנת: איך זה ייעשה בהמשך, המשרד לצורך זה הקים ועדה, אנחנו נודיע גם לבג"ץ איך אנחנו מתכוונים לעסוק בהמשך.

לימור לבנת: וכמובן לעניין ההאשמות של קבוצת ה"חבר'ה לייצים" האלה שיושבים כאן ונהנים מאוד מעצמם.

לימור לבנת: בנצי מורדוב: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד.

לימור לבנת: עם כל הכבוד.

זהבה פיפל: מה זה הדבר הזה.

זהבה פיפל: קריאות: - - -

בנצי מורדוב: סליחה.

בנצי מורדוב: את הכינויים ואת הגינויים האלה תשאירי בביתך.

בנצי מורדוב: עם כל הכבוד.

בנצי מורדוב: אני מוחה.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: סליחה, זה היה מיותר.

בנצי מורדוב: סליחה, בנצי.

בנצי מורדוב: אני מבקש להוציא את בנצי, אני מבקש להוציא את כל השורה הזאת.

בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: מה זה התנהלות כזאת?

בנצי מורדוב: זה תרבות?

בנצי מורדוב: אנחנו מתנדבים.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: בנצי, מספיק.

בנצי מורדוב: זכותה של השרה.

בנצי מורדוב: אל תוציא אותו, אבל מספיק.

בנצי מורדוב: אנחנו מתנדבים.

בנצי מורדוב: בושה וחרפה.

בנצי מורדוב: שרת תרבות.

בנצי מורדוב: שרה חסרת תרבות.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: אני מבקש ממך.

בנצי מורדוב: זו זכותה לומר מה שהיא רוצה, גם אם אני לא אוהב את זה.

בנצי מורדוב: זכותה, מה לעשות.

בנצי מורדוב: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: ונהנים מאוד מעצמם, תוך הצגות ולעיסת מסטיק, וכל החוסר תרבות הזה של יושב-ראש העמותה, תוך הטחת האשמות והשמצות שאין להן שום בסיס ושום שחר.

בנצי מורדוב: יושבים כאן, מתפוצצים מצחוק, הצגות של יושב-ראש העמותה.

בנצי מורדוב: אני חייבת כאן לומר כך.

בנצי מורדוב: אברהם נתן אמר כאן קודם – ההצעות לצרף אנשים, שיושב-ראש העמותה יתפטר, שהמנכ"ל יתפטר, שהיתה דרישה של החשב כפי שאמרה החשבת קודם – החשב המלווה– לא באו מצידי.

בנצי מורדוב: לא היה שום ניסיון להשתלט על העמותה, לא היה לי שום עניין בזה, לא למנות ג'ובים ומינויים פוליטיים.

בנצי מורדוב: יש פה אנשים פוליטיים בתוך הנהלת העמותה.

בנצי מורדוב: זה ודאי לא היה שום דבר ושום ניסיון מצידי.

בנצי מורדוב: אלה דיבורים שאין להם שום בסיס, הם חסרי שחר לחלוטין.

בנצי מורדוב: צדקנות.

בנצי מורדוב: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: ולראיה, אגב אפשר לראות – והציג את זה קודם ראובן שלום – מיהם האנשים המהווים היום את הוועד המנהל בתרבות לישראל.

בנצי מורדוב: כולם אנשים מתחום התרבות והאמנות וכולם אנשים ראויים, בניגוד לרוב חברי ההנהלה המהווים היום את הנהלת אמנות לעם.

בנצי מורדוב: אפשר היה גם לראות את זה בהתנהלות שהתקיימה כאן היום.

בנצי מורדוב: אני מכירה הרבה דיונים בוועדה לביקורת המדינה, הייתי בעצמי חברה בוועדה לביקורת המדינה, באתי גם כשרה לשעבר לדיונים הללו.

בנצי מורדוב: אני לא זוכרת הרבה דיונים שהתנהלו בצורה הזאת, חסרת התרבות והלא ראויה, ולכן כל ההאשמות האלה הן כמובן מופרכות, חסרות שחר.

בנצי מורדוב: חבל שזו ההתנהלות.

בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך, גברתי השרה.

בנצי מורדוב: אני מבקש לסכם את הדיון כך.

בנצי מורדוב: הוועדה לביקורת המדינה קודם כול מוטרדת מהדברים שנשמעו כאן בוועדה.

בנצי מורדוב: מוטרדת מכל ההתנהלות שהיתה, ולא יכולה ואין לה את הכלים בשלב הזה לקבוע מה הדברים הנכונים או איפה נמצאת האמת.

בנצי מורדוב: לכן, במיוחד, וגם לאור העובדה שהנושא אמור להיות נדון בדיון בבג"ץ ב-21 בחודש, אני חושב שראוי שהוועדה לביקורת המדינה בשלב הזה לא תקבל החלטה, ולכן הדיון הזה לא יסתכם בהחלטה אופרטיבית.

בנצי מורדוב: יחד עם זאת, בכוונתי להתייעץ עם מבקר המדינה ואנשיו לגבי הבדיקות שנעשות כרגע ולבדוק האם יש נחיצות לעשות בדיקות לא רק על תפקוד העמותה, כפי שהיתה הכוונה המקורית, אלא על ההתנהלות הכללית ביחס בכלל בין המשרד לבין העמותה, גם עם ההתקשרות המדוברת עם החברה החדשה.

בנצי מורדוב: אני אומר שוב.

בנצי מורדוב: אני לא קובע שעדיין ראוי וצריך לעשות את הבדיקה הזאת, זאת לא דעתי כרגע, אבל בהחלט אני מתכוון להתייעץ עם מבקר המדינה.

בנצי מורדוב: כמובן שההחלטה של בג"ץ היא החלטה שתשפיע על כל הנושא הזה מהתחלה ועד הסוף.

בנצי מורדוב: נמתין להחלטה הזאת, לאחר מכן הוועדה לביקורת המדינה תתכנס פעם נוספת כדי להחליט כיצד אנחנו ממשיכים ומטפלים בסוגיה הזאת.

בנצי מורדוב: אני מאחל לכולנו שקודם כול תהיה לכולנו תרבות, וודאי שתהיה גם תרבות בפריפריה.

בנצי מורדוב: תודה רבה לכולם.

בנצי מורדוב: הישיבה נעולה.