ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 298, 2010-07-13 11:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אנחנו בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חנייה בתמרור המתיר חנייה לנכים), התש"ע-2010, של חבר הכנסת משה (מוץ) מטלון.

אופיר אקוניס: זאת לא הפעם הראשונה, יושבים כאן גם נציגים של ארגוני הנכים, ואנחנו מקדמים חקיקה שמיטיבה ככל שאנחנו יכולים לסייע לפשט את החיים שלכם עד כמה שאפשר.

אופיר אקוניס: אני מבין, חבר הכנסת מטלון, שאתה מציע בהצעת החוק הזאת שלא להגביל את השעות שבהן החנייה מותרת לרכב נכה בלבד – לא בכולם, יש כבר תמרורים שהם בלתי מוגבלים, ויש תמרורים שמוגבלים בשעות.

משה (מוץ) מטלון: תמיד היו.

אופיר אקוניס: נכון, נכון.

אופיר אקוניס: מה הצעתך?

אופיר אקוניס: תספר לנו, נשמע הערות ונתחיל להקריא.

משה (מוץ) מטלון: הצעת החוק באמת מדברת על איסור הגבלה.

משה (מוץ) מטלון: אני אספר לך סיפור אישי בוזגלו: רציתי לצאת ערב אחד לבלות, ופתאום מצאתי את עצמי לא נכה, ויצאתי ממש לרקוד צ'ה-צ'ה-צ'ה, ופתאום מעדתי וחזרתי לכיסא הגלגלים שלי ולא הבנתי מדוע.

משה (מוץ) מטלון: אז ראיתי שעיריית תל-אביב, שהיא אגב המגדילה לעשות בענייני חניות נכים, וברמה האישית אני הולך למשפט על שני דוחות שקיבלתי לאחרונה- -

אופיר אקוניס: מגדילה לעשות במה?

משה (מוץ) מטלון: מגדילה לעשות באטימותה כלפי נכים וכלפי אנשים עם מוגבלויות, בעיקר במקומות חנייה.

משה (מוץ) מטלון: היא מובילה בתחום הזה, אני חייב לציין את זה; אף על פי שבתחומים אחרים היא עושה דברים גדולים למען נכים.

משה (מוץ) מטלון: הפרדוכס והפער הזה ממש לא ברורים לי מאין הם נובעים.

משה (מוץ) מטלון: מצאנו שישנם תמרורים במקומות בילוי וקניות ובמקומות מרכזיים אחרים- -

גבי גזית: - - - בשכונות מגורים.

משה (מוץ) מטלון: גם בשכונות מגורים.

משה (מוץ) מטלון: אני יכול לבקר את חבריי בשעות הערב ולחפש לעצמי מקומות חנייה.

משה (מוץ) מטלון: יש עוד רשויות שהעתיקו מעיריית תל-אביב את הדבר הגאוני הזה והגבילו את שעות החנייה.

משה (מוץ) מטלון: אני גם שמעתי כמה טיעונים: פעם אחת שמעתי שאין דבר כזה- -

אופיר אקוניס: כלומר המשמעות של השלט הזה היא כזו- -

משה (מוץ) מטלון: שאני נכה עד 16:00 אחר הצהריים.

משה (מוץ) מטלון: זאת המשמעות בשפת היומיום.

גבי גזית: אנחנו עשינו תחקיר.

גבי גזית: יש תמרור אחד ברחוב ליברמן בתל-אביב, שהוא רחוב קטן- -

אופיר אקוניס: רחוב ליברמן קשור למוץ?

גבי גזית: במקרה לא, זה קשור לרופא השיניים שלי.

משה (מוץ) מטלון: לשר החוץ שלנו, לא רק לי.

גבי גזית: רון חולדאי כתב לנו, לא היה ולא נברא כדבר הזה.

גבי גזית: אז הלכנו ותחקרנו את הסיפור הזה, נורא פשוט.

גבי גזית: גם היה, גם נברא.

גבי גזית: הוא אומר, רק במקומות שבהם יש מבני ציבור גדולים.

גבי גזית: אז הנה, סתם לדוגמה, ברחוב ליברמן השלט מגביל את החנייה לנכים בימים א'-ה' מ-8:00 עד 19:00.

גבי גזית: כלומר ב-19:00 על הנכה להפסיק להיות נכה.

גבי גזית: אני חייב לומר שב-59 שנות מדינה זה פשוט לא היה.

גבי גזית: זה עתה שבתי מסיור בארצות-הברית, והראיתי לחבר הכנסת מטלון שאין שום הגבלות על מקומות חנייה לנכים; 7 ימים בשבוע, 24 שעות- -

אופיר אקוניס: אתה אומר שיש תמרור אחד- -

גבי גזית: אחד בודד ויחיד מוגבל, למעט בימי שישי ושבת.

משה (מוץ) מטלון: ומה כתוב על השלט בארצות-הברית?

אופיר אקוניס: רגע, אני מנסה לחדד ולבדוק, ובטח מר טיומקין מעיריית תל-אביב יוכל להסביר לנו מה קורה בעיקר בתל-אביב.

אופיר אקוניס: בבית אסיה לדוגמה, ששם יש עורכי דין רבים, אבל הם לא עובדים בשישי-שבת – זה מה שהתכוונת לו – ראשון עד חמישי, ושישי-שבת – לא.

אופיר אקוניס: כלומר בשישי-שבת החנייה פתוחה יותר לכולם.

גבי גזית: אין לי תשובה טובה בשבילך- -

אופיר אקוניס: אני מנסה להבין אם זה הרציונל.

גבי גזית: - - לגבי בית אסיה.

אופיר אקוניס: לא, זה היה סתמי לחלוטין.

גבי גזית: השאלה שלך מצוינת, והיא יכולה לכלול 18 מקומות חנייה ליד בניין הביטוח הלאומי שלא עובד בשבת.

גבי גזית: בואו נתווכח על 18 מקומות החנייה האלה.

גבי גזית: אבל שני מקומות חנייה בכיכר דיזנגוף שבו אין שום מבני ציבור, אלא בתי קפה וחנויות, כשנכה מגיע לשם ביום שישי ב-9:00 בבוקר, והוא לא יכול לחנות שם ולא בשום מקום אחר.

אופיר אקוניס: כי מקום החנייה שלו נתפס כבר על-ידי מכונית שלא מוגבלת.

גבי גזית: בדיוק.

גבי גזית: מכונית שהגיעה בלילה, חנתה, ונשארה במשך היום.

אופיר אקוניס: אפילו באה ביום שישי ב-8:45.

אופיר אקוניס: הבנתי את הרציונל.

אופיר אקוניס: אני מבין שיש תמיכה ממשלתית, הגברת ראובני.

משה (מוץ) מטלון: רק עוד משפט אחד: אני מבקש להשלים את דבריו של מר גזית.

משה (מוץ) מטלון: בביקורו בארצות-הברית הוא גם צילם את השלט שעליו כתוב: "נא לכבד".

משה (מוץ) מטלון: זאת לא מילה מוכרת במחוזותינו.

גבי גזית: "נא לכבד את זכותם של נכינו לחנות במקום הזה 24 שעות ביממה".

משה (מוץ) מטלון: הדגש הוא על ה"נא לכבד".

גבי גזית: בוושינגטון D.C., כל מקום חנייה, גם ליד "הבית הלבן" שזה מקום עבודה, כידוע, אין מגבלות חנייה.

גבי גזית: זאת המצאה ישראלית הדבר הזה, זאת המצאתה של חולדאי.

אופיר אקוניס: עברה בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: חוה ראובני: הממשלה תומכת בהסתייגויות מסוימות.

אופיר אקוניס: משאירה מאוד מעורפל.

אופיר אקוניס: יש קביעות ספציפיות.

אופיר אקוניס: גברת רווה צריכה להיות פה, אבל בדיון מקביל.

אופיר אקוניס: זה מעניין.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם.

אופיר אקוניס: הגברת ראובני, היועצת המשפטית של משרד התחבורה, אני מבין שהממשלה כמובן תמכה – החוק עבר בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: מתי זה היה?

אופיר אקוניס: לא מזמן.

לאה ורון: ב-2 ביוני.

משה (מוץ) מטלון: לא מזמן.

משה (מוץ) מטלון: אני פשוט ביקשתי ממך- -

אופיר אקוניס: כן, ולכן במהירות האפשרית העלינו את זה.

משה (מוץ) מטלון: אני מודה לך מאוד על כך.

חוה ראובני: הממשלה תומכת בהסתייגויות מסוימות שהן ממש בניגוד ל- - - היא תומכת בתיאום ומשאירה מאוד במעורפל אלו שינויים היא מבקשת.

חוה ראובני: בהחלטת הממשלה יש ממש קביעות ספציפיות.

חוה ראובני: גברת רווה צריכה להיות פה, אבל אני מבינה שהיא בדיון מקביל.

חוה ראובני: היא גם ניסתה להביא לידי ביטוי באיזשהו נוסח ראשוני שהיא הכינה על-פי החלטת הממשלה- -

אופיר אקוניס: בדיון מקביל?

אופיר אקוניס: בבניין הזה?

אופיר אקוניס: חוה ראובני: בבניין הזה, בוועדת חוקה, אם אינני טועה.

אופיר אקוניס: נשמח לשמוע את עמדתה.

חוה ראובני: היא העבירה אליי במייל עותק מנוסח שהיא העבירה גם לוועדה, שאני מבינה שנעשה בדיבור עם חבר הכנסת מטלון, והוא מנסה להביא לידי ביטוי את תוכנה של החלטת הממשלה.

חוה ראובני: היא מסכימה עקרונית שלמעט במצבים ספציפיים התמרורים אינם צריכים להיות מוגבלים בשעות.

חוה ראובני: אבל יש מצבים ספציפיים שדווקא כן.

משה (מוץ) מטלון: את יודעת לומר לנו אותם?

חוה ראובני: כן.

חוה ראובני: כפי שנאמר בהחלטת הממשלה: אם מדובר במקום חנייה שמוקצה לרכב נכה מסוים ליד מקום עבודתו אפשר להגביל את השעות של התמרור הזה לשעות שהוא מסר שאלה השעות שהוא נמצא- -

גבי גזית: את מתכוונת לתמרור שעליו רשום מספר הרכב הספציפי?

גבי גזית: אין לנו בעיה עם זה.

משה (מוץ) מטלון: אין לנו בעיה עם זה.

משה (מוץ) מטלון: יש לנו בעיה רק עם הכלליים.

אופיר אקוניס: התמרור הכללי.

אופיר אקוניס: הבנתי.

גבי גזית: הדיון הוא על אלה שאינם משויכים.

חוה ראובני: דבר שני שלפי החלטת הממשלה מותר להגביל הוא מקומות חנייה המוקצים ליד מבני ציבור בשעות מתן שירות לציבור- -

אופיר אקוניס: מר גזית הזכיר את זה.

משה (מוץ) מטלון: מה ההגדרה של מבני ציבור וכמה מקומות?

משה (מוץ) מטלון: שם נתווכח על מספר המקומות.

משה (מוץ) מטלון: אם יש עשרה, אפשר לדבר להשאיר שני מקומות.

חוה ראובני: נוסח החלטת הממשלה הוא לא נוסח של חקיקה ואין כאן הגדרה של מבני ציבור, אבל הרעיון הוא די ברור.

אופיר אקוניס: הבנתי.

ניר ימין: יש הגדרה של מקומות ציבוריים בחוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, ויש שם מספר הגדרות.

ניר ימין: אנחנו נעבור על ההגדרות ונראה מה מתאים לאופי השירות והציבור, ומה רלוונטי לאפשר לרשות המקומית להגביל.

משה (מוץ) מטלון: אני מראש אומר שאנחנו באים בנימה פוזיטיבית לפתור את העניין, ולא ניקח מקום חנייה לאדם שמסומן לו.

משה (מוץ) מטלון: יכול להיות, כפי שאמר חברי, נצמצם את השעות במספר מקומות, הרי אנחנו באים ממקום הגיוני.

אופיר אקוניס: הבנתי.

גבי גזית: אדוני היושב ראש, אני מקווה שלא נלך לאיבוד בהגדרה.

גבי גזית: כי למשל אני גר ליד סניף הדואר בגבעתיים, ויש שם שלושה מקומות חנייה לנכים.

גבי גזית: הדעת נותנת שבשבת אולי אפשר שאחד או שניים מהם יהיו פנויים לציבור, אבל ודאי שלא שלושתם כי מול סניף הדואר מתגוררים בני אדם עם נכים.

גבי גזית: לכן ההגדרה פה צריכה להיות מאוד עדינה.

ניר ימין: אנחנו נעבור עליה.

אופיר אקוניס: מר טיומקין, מכיוון ששמה של העירייה שאתה מייצג הוזכר יש לך, כמובן, זכות להגיב.

אופיר אקוניס: אתה לא חייב, אבל אתה יכול אם אתה רוצה להתייחס.

אופיר אקוניס: בהזדמנות הזאת אני אעדכן אותך שעיריית תל-אביב לא הציבה עדיין את כל התמרורים של התרת החנייה בתחום תחנות האוטובוס אחרי 20:00 ביום שישי.

אופיר אקוניס: למשל מול דיזנגוף 99, שם סעדתי לא מזמן.

משה טיומקין: כבודו, אני רוצה לחדש – נדמה לי שאנחנו העירייה היחידה שהציבה עד התאריך הקובע.

אופיר אקוניס: זה נכון.

אופיר אקוניס: בעניין הזה אני משבח אתכם.

משה טיומקין: עד התאריך הקובע.

אופיר אקוניס: ברבים מהמקומות – נכון, אבל לא בכל המקומות.

משה טיומקין: אני בשמחה אקבל רשימה.

משה טיומקין: עברנו בצורה יסודית לגמרי, והצבנו בכל מקום שההנחיות של החוק - -

אופיר אקוניס: נכון, אתה צודק.

אופיר אקוניס: בירושלים שום שלט אחד לא הוצב, וזה דבר מצער כשלעצמו.

משה טיומקין: בנושא הזה מגיע לנו פרס – צל"ש ולא טר"ש.

אופיר אקוניס: אני מסכים איתך.

אופיר אקוניס: אמרתי שלא בכל המקומות.

אופיר אקוניס: להערותיהם של חבר הכנסת מטלון ושל מר גזית.

אופיר אקוניס: אני רק אומַר שנכנסו 25 חיילים אורחים שהגיעו היום לכנסת.

אופיר אקוניס: אתם בסיור כללי בכנסת?

קריאה: לפני הסוף.

אופיר אקוניס: אנחנו מברכים אתכם.

משה (מוץ) מטלון: מברכים אתכם.

משה (מוץ) מטלון: חיילים הם תמיד בלִבותינו.

אופיר אקוניס: יחידת סנפיר מחיל הים באשדוד.

אופיר אקוניס: ברוכים הבאים.

אופיר אקוניס: אתם בדיון יחסית רגוע ושלו ובקונסנזוס די רחב, אבל שלא תחשבו שכל הדיונים הם כאלה.

אופיר אקוניס: בבקשה, מר טיומקין.

משה טיומקין: דבר ראשון, אני בהחלט מצטרף להחלטת הממשלה.

משה טיומקין: זה מקובל עליי לגמרי.

משה טיומקין: אולי רק לחזק אני אתן דוגמה אחת בלבד- -

משה (מוץ) מטלון: מר טיומקין, רק אם תוכל להסביר לנו תוך כדי הסקירה מאיפה באה ההגבלה הזאת?

אופיר אקוניס: אתם בטוחים שזה רק בתל-אביב?

משה (מוץ) מטלון: לא, גם בהרצליה- -

גבי גזית: יש בידינו תמונות מכרמיאל.

אופיר אקוניס: תמיד כשעוסקים בתעבורה ובתחבורה תל-אביב, מטבע הדברים, היא במרכז העניין.

חוה ראובני: בפרט בענייני חנייה.

אופיר אקוניס: נכון.

משה טיומקין: אני אתן דוגמה כדי להבהיר את זה כפי שאני מבין את זה.

משה טיומקין: מגרש הכדורגל "בלומפילד", שמתקיימים בו משחקים בשעות מסוימות ובימים מסוימים- -

משה (מוץ) מטלון: אני מבקש להדגיש: של הדאבליסטים.

אופיר אקוניס: אל תציין עובדות שיעצבנו אותי.

אופיר אקוניס: סיכמנו כמה חברי כנסת, כמו חבר הכנסת לוין שהוא חבר בסיעתי, ואנחנו חברים טובים, שאם הוא יזכיר פה את הצלחותיה של הפועל תל-אביב ניאלץ אולי לשקול את המשך הדיון.

משה טיומקין: אבל שם לא רק "הפועל" משחקים.

אופיר אקוניס: נכון, אבל הוא הזכיר את הדאבליסטים.

משה טיומקין: באה אליי קבוצת נכים ואמרו לי שמספר מקומות החנייה ליד "בלומפילד" לא מספיק בזמן המשחקים כי באים יותר נכון.

משה טיומקין: אמרתי, אין בעיה.

משה טיומקין: אני מבין את זה, זה בשעות המשחק, אבל למה בכל ימות השבוע?

משה טיומקין: לא צריך את זה, סתם יעמדו מקומות ריקים ללא שימוש- -

אופיר אקוניס: אז מה עשיתם?

משה טיומקין: אם זאת הכוונה אז מקובל עליי.

אופיר אקוניס: מה התמרור אומר?

משה טיומקין: הגישה היא ללכת בכיוון הנכים.

משה טיומקין: אני לוקח את הדוגמה שהעלה גבי בעניין סניף הדואר- -

גבי גזית: מר טיומקין, קח דוגמה יותר טובה שהבאתי פה.

אופיר אקוניס: איפה זה?

אופיר אקוניס: טוב, ליברמן כבר קיבל רחוב.

משה (מוץ) מטלון: גם מטלון קיבל רחוב.

אופיר אקוניס: זה משהו אחר.

משה (מוץ) מטלון: הוא גם משה מטלון, אגב.

גבי גזית: מר טיומקין, עזוב את "בלומפילד", אתה צודק.

גבי גזית: בוא נדבר על שלושת מקומות החנייה היחידים ברחוב ריינס ליד כיכר דיזנגוף – למה הם מוגבלים?

משה טיומקין: יש לי בקשה: אל תדבר איתי על כתובת מסוימת ועל מבנה ספציפי- -

אופיר אקוניס: כי הוא לא יודע.

משה טיומקין: זה לא הדיון פה.

משה טיומקין: אני מוכן לבדוק כל דבר עם כתובת מסוימת לגופו של עניין.

משה טיומקין: אני לא מסוגל ב"שלוף" לתת לך תשובות בהכללה.

משה טיומקין: בהכללה אני מקבל את הגישה הזאת, אין לי שום בעיה עם הגישה הזאת.

משה טיומקין: יש מקומות של שעות עבודה, צריך לתת יותר אחרי שעות העבודה, צריך לתת בהתאם לצורכי הסביבה בשביל למצוא את האיזון הדק בין הצרכים של כלל הציבור לבין הצרכים של הנכים- -

גבי גזית: מה עם רחובות שבהם אין מקומות עבודה, אין מבני ציבור, ובכל זאת הם מוגבלים?

גבי גזית: אתה יודע כמוני שיש דברים רבים כאלה.

משה טיומקין: רבותיי, אני יכול לתת מספרים.

גבי גזית: תן.

גבי גזית: אני ביקשתי מכם מספרים במכתב, ואתם לא רציתם לתת לי.

משה (מוץ) מטלון: אמרתם שאין דבר כזה.

גבי גזית: אמרתם, לא היה ולא נברא.

גבי גזית: ראש העיר שלכם אמר "לא היה ולא נברא".

משה טיומקין: אני מדבר בשם עצמי.

משה טיומקין: בעיר תל-אביב-יפו יש כ-1,100 עמודים אישיים.

משה טיומקין: יש למעלה מ-600 מקומות חנייה ציבוריים.

משה טיומקין: אפשר להתווכח אם זה הרבה או מעט.

משה טיומקין: אני עשיתי סיור בתל-אביב עם נכים וביקשתי מהם לתת לי מפה עם ציוני הנקודות הבעייתיות.

משה טיומקין: אני מחכה לקבל את המפה ואת הרשימה.

משה טיומקין: אני מוכן להתייחס לכל מקום לגופו של עניין.

משה טיומקין: אם יהיה צורך להוסיף, אז גם נוסיף.

משה (מוץ) מטלון: אתה יודע למה הגשנו הצעת חוק?

משה (מוץ) מטלון: כי כל המענים שאתה מציע הם לא מענים.

משה (מוץ) מטלון: אם לא תהיה פה חקיקה, אדוני היושב ראש, שתורה לך שאתה צריך להסיר את ההגבלה, כמובן בהבנות שנגיע אליהן, לא יקרה שום דבר.

אופיר אקוניס: לכן החקיקה תהיה.

אופיר אקוניס: מר טיומקין, עוד משהו?

משה טיומקין: יש לנו דלת פתוחה ואוזן קשבת.

משה טיומקין: יושבים פה הרבה מנציגי הנכים- -

משה (מוץ) מטלון: אני מודה שעוד שבתקופה שהייתי בארגון נכי צה"ל נפגשתי איתך- - -

משה טיומקין: - - נפגשים איתם בצורה מסודרת ומכירים ברמה האישית.

משה טיומקין: נדמה לי שיש פה קצת הגזמה בכל מערכת היחסים, לפחות בין עיריית תל-אביב לבין ארגוני הנכים.

משה טיומקין: אני לא אומר שאין בעיות, שלא תהיה אי הבנה – יש בעיות, ודאי שיש.

משה (מוץ) מטלון: אתה אומר את זה בבית המשפט בקרוב.

אופיר אקוניס: כפיר כהן, יועץ משפטי במרכז השלטון המקומי, הוא אחרון הדוברים.

אופיר אקוניס: את הצעת החוק הפרטית יקריא היועץ המשפטי של ועדת הכלכלה.

כפיר כהן: בוקר טוב.

כפיר כהן: בדיונים הקודמים לפני כחודשיים שעסקו בעניינם של הנכים, מרכז השלטון המקומי לקח על עצמו לקיים דיון בהשתתפות ארגוני הנכים, נציגי רשויות מקומיות ונציגים משפטיים מרשויות מקומיות כדי לפתוח דיון ולקרב את הלבבות.

כפיר כהן: אני שמח שאתמול, עוד לפני הדיון הזה, התקיים דיון במרכז השלטון המקומי, הגיעו מספר נציגים מארגוני הנכים השונים, בעיקר מי שנמצא סביב השולחן הזה, והגיעו כמובן גם נציגים מאגפי תנועה ברשויות המקומיות וגם מהלשכות המשפטיות.

כפיר כהן: מרכז השלטון המקומי, כפי שציין מר טיומקין, בהסתייגויות שהציגה הממשלה.

כפיר כהן: אנחנו מבקשים שמכיוון שישנה אוזן קשבת בשלטון המקומי וישנו רצון לבוא בפתיחות ובנפש חפצה לכיוון ציבור הנכים- -

משה (מוץ) מטלון: נכים זה לא סיפור.

משה (מוץ) מטלון: אל תגדיר את זה, נכים זה לא "סיפור".

משה (מוץ) מטלון: "ציבור" אמרת?

כפיר כהן: אמרתי "ציבור".

משה (מוץ) מטלון: סליחה.

משה (מוץ) מטלון: אני מתנצל.

כפיר כהן: אנחנו מבקשים שהצעות החוק האלה ייעשו במשותף בעצה אחת בדיון ויבואו וישטחו את הטענות ואת המצוקות.

כפיר כהן: אני יודע שזה נעשה, שוחחתי עם היועץ המשפטי של עיריית תל-אביב- -

אופיר אקוניס: זה המקום.

משה (מוץ) מטלון: פה עושים חקיקה.

אופיר אקוניס: זה השולחן העגול.

כפיר כהן: בדרך כלל השלטון המקומי- -

אופיר אקוניס: אתה השלטון המקומי.

כפיר כהן: אם תיתנו לי לסיים אולי תבינו את הכוונה.

כפיר כהן: אני בסך הכול אומר שהדיון המקצועי שיכול להיעשות טרם, ולא באחרית היום כשאנחנו מקבלים מוצר מוגמר, אלא לשמוע את הנציגים המקצועיים ולהגיע לדיון מקצועי וסגור- -

אופיר אקוניס: זה המקום.

כפיר כהן: אנחנו פתחנו את הדלת.

כפיר כהן: לא יצאו בשורות אתמול, אבל בהחלט נפתחה הדלת.

כפיר כהן: יש רצון טוב משני הצדדים להגיע להסכמות, וצריך לנצל את הבמה הזאת.

אופיר אקוניס: מר כהן, תודיע לשלטון המקומי בשמי שאנחנו מסיימים היום את ההכנה לקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: יש עכשיו, לצערי, פגרה די ארוכה.

אופיר אקוניס: קראתי הבוקר שבגלל השנה המעוברת גם נחזור שבוע אחרי סוכות, באוקטובר – זה באמת שיאים שאני לא מכיר אותם.

אופיר אקוניס: אני לא מבין למה.

אופיר אקוניס: אני מודיע שאני חוזר בשבוע הראשון של אוקטובר.

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: כמו כל עם ישראל – נגמר חול המועד סוכות – חוזרים לעבוד.

אופיר אקוניס: איזה יתרון יש לנו פה שחוזרים בפיגור של שבוע?

אופיר אקוניס: לא הבנתי.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהידיעה שגויה.

גבי גזית: דאגו שיהיה לנו מה לדבר ברדיו.

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: אני מודיע שתנצלו את הזמן להידברות.

אופיר אקוניס: אנחנו בסך הכול בין הקריאה הטרומית לקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: אני לא רואה פה הרבה על מה להידבר, זאת הצעת חוק קצרה, מאוד מדודה, מאוד מדויקת.

כפיר כהן: אני מדבר גם על הצעת החוק הזאת וגם על הצעות חוק שיהיו בעתיד.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, בוודאי.

אופיר אקוניס: תמיד אנחנו מדברים כאן, וההידברות מתקיימת כאן.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו נתחיל בהקראה.

אופיר אקוניס: יש כאן שני נוסחים: הנוסח שעבר בקריאה הטרומית- -

לאה ורון: והנוסח שעבר ממשרד המשפטים לדיון ב-13 ביולי, והוא גם הופץ.

לאה ורון: זה הנוסח שהוועדה תדון בו עכשיו.

אופיר אקוניס: זה הנוסח שהממשלה מציעה.

אופיר אקוניס: על ההערות הכלליות שהממשלה השמיעה, גם אתה וגם מר גזית – שעדיין אינו חבר כנסת – הבעתם תמיכה.

אופיר אקוניס: מר ימין, בבקשה להקריא.

לאה ורון: זה הנוסח שנדון בו עכשיו.

ניר ימין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חניה בתמרור המתיר חניה לנכים),

ניר ימין: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור הגבלת שעות חניה בתמרור המתיר חניה לנכים), הוספת סעיף 70ב2 בפקודת התעבורה, אחרי סעיף 70ב1 יבוא: "איסור הגבלת שעות חניה בתמרור המתיר חניה לנכים 70ב2.

ניר ימין: על אף האמור בכל דין, רשות תימרור מקומית המציבה תמרור המתיר חניה לרכב של נכה, לא תגביל את שעות החניה בתמרור שהוצב כאמור;

ניר ימין: זאת הצעת החוק המקורית שחבר הכנסת מטלון הגיש.

אופיר אקוניס: שעברה גם בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: זה מה שעבר – עד מה שהקריא כרגע היועץ המשפטי.

משה (מוץ) מטלון: נכון.

ניר ימין: תכף נגיע לשני הסייגים שביקשה הממשלה להתייחס אליהם בהחלטתה.

ניר ימין: אני רוצה לשאול קודם, האם אנחנו באמת צריכים את הביטוי ברישא: "על אף האמור בכל דין", משום שלמיטב ידיעתי, רשות התִמרור המקומית מציבה תמרורים מכוח הסמכות שלה בהתאם לתקנות התעבורה.

ניר ימין: אם אנחנו מגבילים את סמכותה בפקודת התעבורה ממילא ברור שהיא לא יכולה לפעול בהתאם לתקנות - - -

משה (מוץ) מטלון: למה זה מפריע לך?

משה (מוץ) מטלון: זה רק יעצים את זה, זה רק יחזק.

ניר ימין: השאלה אם זה מיותר או לא.

ניר ימין: אם זה מיותר אנחנו משתדלים לא לכתוב ביטויים כלליים- -

משה (מוץ) מטלון: בעיניי, לא.

אופיר אקוניס: המציע מציע להשאיר, ואני מקבל את עמדתו.

ניר ימין: אבל אם הביטוי הזה- -

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מטלון, אנחנו שואלים מבחינת המעשה, לא מבחינת הניסוח.

אופיר אקוניס: מה זה מפריע לך?

לאה ורון: בחקיקה לא מכניסים מילים ומשפטים מיותרים.

משה (מוץ) מטלון: זה לא יעלה ולא יוריד?

ניר ימין: למיטב הבנתי, זה לא יעלה ולא יוריד מאחר שאנחנו קובעים הסדר בפקודת התעבורה, והסמכות של רשות התמרור המקומית מופיעה בתקנות, וממילא ההוראות שבפקודה גוברות, מן הסתם, על ההוראות שבתקנות.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אם אתם חושבים כך, וגם המציע מסכים, אז אין בעיה.

אופיר אקוניס: תמשיך להקריא.

משה (מוץ) מטלון: שום דבר שייתן מכסָה או הנחה אני לא מוכן לו בעניין הזה.

אופיר אקוניס: ברור, ודאי.

אופיר אקוניס: צריך להיזהר.

אופיר אקוניס: לפעמים הממשלה מביאה הערות שמעקרות מכל תוכן את החוק שהכנסת הציעה.

לאה ורון: בשביל זה יש לך המחלקה המשפטית של הכנסת.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: קראנו בשבוע שעבר הצעות חוק של אורלב ואזולאי.

אופיר אקוניס: זה היה מדהים – הממשלה הביאה נוסח שבעצם ביטל לחלוטין את החוק.

אופיר אקוניס: אני הבנתי את זה ב-10 הדקות הראשונות של הדיון, ואני שואל אותם, האם אתם בכל זאת רוצים להמשיך – המשיכו.

אופיר אקוניס: בסוף הם הבינו את זה, והחוק באמת הוקפא בשלב הזה.

אופיר אקוניס: זה היה חוק על חלוקת דואר זבל בתיבות- -

משה (מוץ) מטלון: אנחנו מבקשים לוותר על המציאות הזאת כאן.

אופיר אקוניס: זה לא יקרה, זה בסדר.

ניר ימין: אני גם מתחייב לבדוק את זה שוב לאחר הדיון- -

משה (מוץ) מטלון: אני מודה לך.

ניר ימין: - - אם נמצא שבכל זאת הביטוי הזה נדרש אני מניח שהיושב ראש יסמיך אותי להוסיף אותו.

אופיר אקוניס: בהחלט, הוסמכת.

אופיר אקוניס: בבקשה, גברת ראובני.

חוה ראובני: המילה "המתיר" נראית לי לא נכונה.

חוה ראובני: אנחנו לא מדברים על מצב שבו החנייה מותרת לנכים, ובלי התמרור היא אסורה, אלא מדברים על מקום שיועד או אפילו יוחד.

אופיר אקוניס: את מציעה: "המציבה תמרור המקנה או מייעד חנייה"?

חוה ראובני: "מקנה לו".

אופיר אקוניס: אוקיי, אז המילה "מייעד" במקום המילה "מתיר".

חוה ראובני: גם בכותרת השוליים צריך לשנות.

אופיר אקוניס: גם בכותרת השוליים, בהחלט.

אופיר אקוניס: תודה לך.

אופיר אקוניס: אנחנו מגיעים לתוספות או להארות – ב-א' – שהציעה הממשלה.

ניר ימין: אני חייב לציין שכאן יש טעות בדפוס.

ניר ימין: אני אקרא קודם כול את פסקה 1.

ניר ימין: אלה שני המקרים שבהם הרשות המקומית תהיה רשאית להגביל בשעות את מקום החנייה: (1) "מקום החנייה הוקצה לרכב מסוים הנושא תג, למעט במקום המוקצה לו ליד מקום מגוריו הקבוע, והגבלת השעות נקבעה בהתאם לדיווח שמסר בעל התג".

ניר ימין: אני קראתי גם את החלטת הממשלה, ואני מניח שהכוונה היא "ליד מקום עבודתו הקבוע" ולא ליד מקום מגוריו.

אופיר אקוניס: נכון.

חוה ראובני: יש כאן "למעט" כפול.

אופיר אקוניס: אז תסבירי לנו.

אופיר אקוניס: הגענו כאן להסכמה לגבי מקום העבודה.

לאה ורון: במקום המגורים יש הגבלת זמן?

אופיר אקוניס: אין שום הגבלות זמנים במקום המגורים.

חוה ראובני: אין על זה מחלוקת.

שלמה פלדמן: יש על זה מחלוקת.

אופיר אקוניס: על מקום המגורים?

אופיר אקוניס: אין שום הגבלת זמן.

אופיר אקוניס: אתה גם מעיריית תל-אביב?

שלמה פלדמן: כן.

אופיר אקוניס: מה תפקידך בעירייה?

שלמה פלדמן: מנהל אגף התנועה.

שלמה פלדמן: אנחנו נותנים מקום חנייה לנכה ליד מקום מגוריו.

שלמה פלדמן: למי שיש חנייה ליד מקום מגוריו אנחנו לא נותנים גם ליד מקום העבודה.

אופיר אקוניס: מה זאת אומרת?

אופיר אקוניס: לא הבנתי.

אופיר אקוניס: למה, הוא לא צריך למקום העבודה?

אופיר אקוניס: ליד הבית אין על זה ויכוח, הוא מחנה שם סמוך ביותר לכניסה לביתו הפרטי או לבניין.

אופיר אקוניס: הוא נוסע לעבודה, ומה קורה?

אופיר אקוניס: בין הבית לעבודה הוא כבר לא נכה?

דורון יהודה: הוא הבריא.

אופיר אקוניס: לא בדיוק הבנתי, הוא מבריא?

אופיר אקוניס: לא בדיוק הבנתי את הרציונל הזה.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על מקום אישי, מר פלדמן, עם המספר האישי.

שלמה פלדמן: כן.

משה (מוץ) מטלון: מניסיון, תאמין לי, זה כואב לעלות על מוקש.

משה (מוץ) מטלון: אל תעלה על המוקש הזה.

גבי גזית: פתח פצע.

קריאה: כדאי לבדוק את מה שהוא אמר, היטב.

אופיר אקוניס: אנחנו מנסים להבין מה שאמר מר פלדמן.

קריאה: הוא העיר הערה חשובה לנו.

קריאה: אנחנו מודים לו על כך.

אופיר אקוניס: שהעירייה נותנת מקום אחד ליד הבית, וזה על בסיס מספר הרכב, אם אינני טועה.

דורון יהודה: זה צריך להיות גם במקום העבודה.

אופיר אקוניס: הוא מגיע למקום העבודה, ומה קורה שם?

אופיר אקוניס: נאמר הוא עובד ב"בית אסיה".

אופיר אקוניס: לא יודע מה נדבקתי ל"בית אסיה".

שלמה פלדמן: בבית אסיה יש חניון גדול מאוד, ואם הוא עובד שם שהמעסיק ידאג לו למקום חנייה.

אופיר אקוניס: אבל אנחנו מדברים על רחוב- -

קריאות: - - -

אופיר אקוניס: אבל אנחנו מדברים על הרחוב.

אופיר אקוניס: אנחנו מדברים על רחוב דפנה, לדוגמה.

שלמה פלדמן: רחוב דפנה הוא לא דוגמה נכונה כי ברחוב הזה יש הרבה מאוד חניונים – מתחת לכל בניין יש חניון גדול מאוד.

דורון יהודה: אבל נכים לא יכולים להיכנס לחניון.

אופיר אקוניס: השגרירויות הזרות קיבלו שם ברוחב לב מקומות חנייה – שבדיה, בלגיה וכדומה.

משה (מוץ) מטלון: מאוד מאוד.

שלמה פלדמן: אני מציע שתעביר את כל השגרירויות לירושלים.

אופיר אקוניס: אני בעד.

אופיר אקוניס: זה בהצעת חוק.

שלמה פלדמן: אבל מה לעשות שכולם בתל-אביב?

אופיר אקוניס: זאת בעיה נפרדת.

אופיר אקוניס: למה השגרירויות לא שוכרות חניונים מתחת לאדמה?

אופיר אקוניס: שישכרו הם.

דורון יהודה: לא רק זה, יבואו נכים, יחנו באותה חנייה, ואותו אחד שעובד שם לא ימצא.

דורון יהודה: שנית, יש מכוניות קבועות שלא נכנסות לחניונים.

דורון יהודה: אתה לא לוקח בחשבון שצריך גם שם תמרור לנכים.

דורון יהודה: עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: לא הבנתי, האם ההערה הזאת של עיריית תל-אביב נוגעת לסעיף?

ניר ימין: ההערה של עיריית תל-אביב לא נוגעת לסעיף הזה מאחר שיש היום, בהתאם לתקנות התכנון והבנייה במקומות פרטיים, כדי לקבל היתר בנייה יש חובה להקצות מספר מקומות חנייה לנכים.

ניר ימין: לכן חניונים וכדומה באים על פתרונם בהקשר הזה.

ניר ימין: אולי נציבות השוויון תתייחס לזה באופן מפורט.

ניר ימין: לגבי רחובות – העניין הזה לא מוסדר, ולכן אין חובה, למיטב ידיעתי, עדיין על רשויות מקומיות להקצות מקומות חנייה לנכים ברחובות.

ניר ימין: לכן הנוסח, כפי שהתבטא בהחלטת הממשלה שנוגע למקום העבודה של הנכה, הוא הרלוונטי, ולא מקום המגורים שלו.

חוה ראובני: הסיבה שאמרתי שהנוסח פה הוא לא טעות היא שיש כאן "למעט" כפול.

אופיר אקוניס: למה?

חוה ראובני: הכלל הוא שהיא לא תגביל, למעט אם המקום הוקצה לרכב מסוים הנושא תג, ולמעט – שוב – ליד מקום המגורים.

חוה ראובני: זה איסור.

ניר ימין: למה אני צריך להגיד את זה שוב?

אופיר אקוניס: אני לא מבין מה החזרה הזאת על "למעט".

חוה ראובני: אפשר לומר את זה בחיוב.

אופיר אקוניס: אז תגידו את זה בחיוב.

ניר ימין: אז נאמר בחיוב שהוא נוגע רק למקום העבודה.

חוה ראובני: האמירה כאן היא שמותר לה לסייג את שעות החנייה למקום שמיועד לרכב ספציפי, ובתנאי שזה לא במקום המגורים.

חוה ראובני: אפשר "ובלבד".

ניר ימין: איזה עוד נסיבות את רואה שהם לא מקום עבודה?

חוה ראובני: אינני יודעת.

שי בוזגלו: נסיר את ההגבלה של שני מקומות חנייה?

אופיר אקוניס: אתה גם מנציבות שוויון?

שי בוזגלו: ממשרד המשפטים.

קריאה: - - -

חוה ראובני: אי אפשר להגדיר "מקום עבודה" כי מה זה "מקום עבודה"?

חוה ראובני: - - -

אופיר אקוניס: מה הגברת מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות אומרת?

עירית שביב שני: לא הבנתי את גדר המחלוקת.

עירית שביב שני: יש פה ניסוח של משרד המשפטים שהועבר אלי יותר מאוחר- -

אופיר אקוניס: יותר מאוחר מזה?

עירית שביב שני: כן.

עירית שביב שני: הוא לדעתי, מבחינה לשונית יותר - -

אופיר אקוניס: מה הניסוח?

שי בוזגלו: מעבר לניסוח, אני רוצה לומר שכשכתבנו חשבנו שיש מצב שבו רשות מקנה מקום גם ליד הבית וגם ליד מקום העבודה.

שי בוזגלו: במצב כזה חשבנו שאולי אחרי שעות העבודה אפשר לאפשר לאנשים אחרים לחנות במקום הזה.

שי בוזגלו: אבל כשכתבנו את זה באמת חשבנו שמקום אחד שמור ליד הבית ואחד ליד העבודה.

שי בוזגלו: מכאן הנוסח של הסעיף.

אופיר אקוניס: בניסוח הזה זה לא כל כך מובן.

אופיר אקוניס: אפילו הגברת ראובני לא הבינה את הדבר.

עירית שביב שני: אם אני מבינה נכון זה אומר שבבית אין הגבלה- -

אופיר אקוניס: בבית אין שום הגבלה, זה ברור כשמש.

עירית שביב שני: רק במקום העבודה?

אופיר אקוניס: עכשיו מציעה הממשלה שליד מקום העבודה תוכל לקבוע הגבלה.

אופיר אקוניס: אתם הסכמתם לזה, חבר הכנסת מטלון.

משה (מוץ) מטלון: נכון.

עירית שביב שני: הניסוח שיש לי פה: "מקום החנייה מוקצה לאדם מסוים ולגבי רכב מסוים- -

אופיר אקוניס: אני לא מבין, יש לכם נוסח נוסף, משרד המשפטים?

עירית שביב שני: לא יודעת, זה נוסח שנשלח אליי היום בבוקר ממשרד המשפטים.

אופיר אקוניס: זה הנוסח לדיון היום.

אופיר אקוניס: יש נוסח אחד בלבד, אנחנו לא קיבלנו עוד נוסח.

עירית שביב שני: בלי "למעט".

אופיר אקוניס: יש לך רעיון לניסוח יותר מובן של הדבר הזה?

חוה ראובני: אני לא הייתי רוצה לקצר את זה ל"מקום עבודה" כי אני לא רוצה לסגור אפשרות שיש הקצאות ספציפיות פר שעות לצרכים אחרים.

חוה ראובני: לכן צריך שיהיה ברור- -

משה (מוץ) מטלון: סעיף 2 מדבר על הדברים האחרים.

חוה ראובני: "ובלבד שלא תגביל את מקום החנייה במקום המוקצה לו ליד בית מגוריו.

חוה ראובני: אולי זה יותר ברור בלי "למעט" הכפול.

עירית שביב שני: אפשר לכתוב: "מקום חנייה שהוקצה לאדם מסוים", בלי להתייחס למקום עבודה.

גבי גזית: אפשר להוציא בכלל את התו שליד מקום מגוריו, כי ברור מאליו לחלוטין שלא מתעסקים עם זה שם, ולהשאיר רק את - - -

לאה ורון: אתה איש רדיו מאוד טוב.

לאה ורון: חקיקה תשאיר.

אופיר אקוניס: "מקום החנייה הוקצה לרכב מסוים, למעט במקום המוקצה לו ליד מקום עבודתו הקבוע".

חוה ראובני: לא, לא, כי יש "למעט" עוד קודם.

ניר ימין: עורכת הדין ראובני אומרת שאם נגביל את הסמכות של הרשות המקומית בהקצאה של מקומות חנייה רק למקומות עבודה, אנחנו נצמצם יתר על המידה את המקומות שאסור יהיה לה להגביל.

ניר ימין: כלומר יש מקומות שהם לא מקומות עבודה, ועדיין אנחנו לא רוצים לאפשר לרשות המקומית להגביל את ההקצאה שם.

חוה ראובני: במקום "למעט" – "מקום החנייה הוקצה לרכב מסוים הנושא תג, ובלבד שלא תגביל את שעות החנייה במקום שהוקצה ליד מקום מגוריו".

אופיר אקוניס: אבל ליד מקום מגוריו, זה ברור, לא?

אופיר אקוניס: הבעיה היא לא מקום מגוריו- -

עירית שביב שני: אז ברור שאסור להגביל שם.

אופיר אקוניס: על "מקום מגוריו" אין ויכוח.

אופיר אקוניס: את "מקום מגוריו" הוצאנו, זה ברור כשמש.

משה (מוץ) מטלון: ראש מפלגתי לשעבר היה אומר: "גם המובן מאליו, מוטב שייאמר".

משה (מוץ) מטלון: אני פה אומר: מוטב שייכתב.

משה (מוץ) מטלון: קראו לו מנחם בגין.

אופיר אקוניס: נכון, אבל הוא לא היה ראש מפלגתך, הוא היה ראש מפלגתי.

משה (מוץ) מטלון: הוא היה ראש מפלגתי לשעבר.

אופיר אקוניס: שלא יהיו אי הבנות, כי למפלגתך יש רק מנהיג אחד.

משה (מוץ) מטלון: לשעבר.

ניר ימין: הגבלת השעות נקבעה בהתאם למה?

ניר ימין: כשמדובר על מקום העבודה אז בעל התג מדווח לרשות התמרור מהן השעות שבהן הוא עובד.

ניר ימין: אם הוא שכיר הוא יכול להמציא אישור מהמעביד שאלה באמת שעות העבודה- -

אופיר אקוניס: אם העיקרון מוסכם אני מבקש מכם- -

ניר ימין: אבל לא ברור איך איך העיקרון- -

אופיר אקוניס: אז אני מבקש מכם לנסח יחד עם חבר הכנסת מטלון אם העיקרון מוסכם.

אופיר אקוניס: העיקרון הוא שעל מקום המגורים אין מחלוקת, ואין שאלה; לעומת זאת במקום העבודה תהיה אפשרות או אולי קיימת היום אפשרות- -

שלמה פלדמן: בפועל היא קיימת.

אופיר אקוניס: יפה.

אופיר אקוניס: זה דבר שהוא רוצה שייכתב, שאין שום הגבלה ליד מקום המגורים, אבל יכולה להיות הגבלה מסוימת ליד מקום העבודה.

משה (מוץ) מטלון: זה מוקצה למספר רכב מסוים לאחר שעות העבודה.

משה (מוץ) מטלון: בסדר, על זה הסכמנו מראש.

אופיר אקוניס: הדבר הזה צריך להיות מנוסח בצורה ברורה יותר.

אופיר אקוניס: לא חייבים לנסח את זה עכשיו, יכולים להצביע על העיקרון, ובלאו הכי החוק הזה חוזר אלינו עוד פעם אחת.

משה (מוץ) מטלון: נכון, לשנייה ושלישית.

אופיר אקוניס: היועץ המשפטי יסכם את העקרונות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

ניר ימין: ההחלטה של הוועדה היא שהאפשרות של רשות מקומית להגביל בתמרור את שעות החנייה לנכים היא שהרשות המקומית תהיה רשאית להגביל אותו רק כשהמקום הזה הוא סמוך למקום העבודה ולפי השעות שבהן בעל התג עובד, והוא דיווח לרשות המקומית על השעות האלה.

אופיר אקוניס: איך הוא יכול לדווח?

אופיר אקוניס: בהליך שלכם, לדוגמה, אומר עורך דין שהוא עובד במשרד שלו עד 18:00, 19:00 או 20:00?

אופיר אקוניס: אבל לפעמים שעות העבודה שלו משתנות.

חוה ראובני: מכוח חוק חנייה לנכים מותר לו לחנות במקום - - -

אופיר אקוניס: נכון, החוק גובר בכל מקרה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, עד 18:00 זה ברור, אבל אם הוא נשאר עד 22:00 בלילה באותו ערב אז - - - היועץ המשפטי יסכם את העקרונות.

משה טיומקין: כל עוד הוא אוטו- - - לא מזיז אותו.

משה (מוץ) מטלון: איך הפרוצדורה היום?

משה (מוץ) מטלון: אם אני מבקש לגור ליד מקום עבודתי אני מביא לכם אישור ממקום עבודה?

אופיר אקוניס: לא, הוא מוסר לעירייה.

משה (מוץ) מטלון: לעירייה אני מביא אישור מבעל מקום העבודה?

אופיר אקוניס: בהתאם לדיווח שמסר בעל התג.

ניר ימין: יש לי שאלה אינפורמטיבית: מקום החנייה המוקנה- -

משה (מוץ) מטלון: סליחה, אני עוד תקוע שם.

משה (מוץ) מטלון: אם יש לי מקום חנייה ליד הבית – אני לא מקבל ליד מקום העבודה או כן מקבל?

קריאה: הוא אמר: בתל-אביב, לא.

משה (מוץ) מטלון: תראו את האבסורד:

משה (מוץ) מטלון: אם אני גר בגבעתיים וחוצה את רחוב "עמק הברכה", ובא לתל-אביב, אני מקבל תמרור ליד מקום העבודה, ליד בית המשפט.

משה (מוץ) מטלון: יש פה אבסורד.

משה (מוץ) מטלון: מוזר – אם אני גר ברמת-גן או בגבעתיים- -

גבי גזית: מסקנה: לגור בגבעתיים – יש לך שני מקומות חנייה.

ניר ימין: מה שאתה מעלה, חבר הכנסת מטלון, זאת נקודה מאוד חשובה- -

משה (מוץ) מטלון: בדרך כלל זה קורה אצלי.

ניר ימין: כיום, למיטב ידיעתי, רשויות מקומיות לא מחויבות להקצות מינימום של מקומות חנייה לנכים בתחום הרשות המקומית, ולכן עלולים להיווצר פערים.

ניר ימין: בבדיקה שערכתי עם אנשים מהלשכה המשפטית שנמנים עם הצוות של ועדת עבודת, הרווחה והבריאות שיש תקנות שנקראות "תקנות הדרכים" שנמצאות בשלבי גיבוש ואמורות, בין היתר, להסדיר גם את העניין הזה.

ניר ימין: התקנות האלה אמורות להידון בחודשים הקרובים.

ניר ימין: הנקודה שאתה מעלה, מאחר שכיום אין, למיטב ידיעתי, מספר מינימום של מקומות חנייה שחייבים להקצות בכל עירייה.

משה (מוץ) מטלון: אם אני בא לעיריית תל-אביב ושואלים אותי אם יש לי תמרור במקום מגוריי, ואני אומר להם לא, הם בודקים ורואים שלא ביקשתי, ואני מקבל על יד מקום העבודה.

משה (מוץ) מטלון: אם גרתי בתל-אביב אני לא אקבל.

משה (מוץ) מטלון: יש פה איזשהו פער לא הגיוני ולא לוגי.

דורון יהודה: בתיקון צריך לעשות את התיקון הזה.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח אם זה בחוק הזה או בחוק אחר.

משה (מוץ) מטלון: אני מציע שניגע בזה בהזדמנות אחרת ולא פה.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: העיקרון מוסכם?

אופיר אקוניס: הניסוח יהיה פה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

משה טיומקין: הערה נוספת, ברשותך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

משה טיומקין: אותו נכה שיש לו מקום חנייה ליד הבית נוסע למקום העבודה.

משה טיומקין: כשהוא עובד המקום ליד הבית לא תפוס על-ידי אף אחד, ומי שיחנה שם ייגרר.

משה טיומקין: יש פה בעיה של האיזון בין הצרכים.

קריאות: - - -

משה בסעד: אין מה לעשות, בשביל זה יש נכים.

אופיר אקוניס: מר טיומקין, ליד מקום המגורים אין שום ויכוח.

אופיר אקוניס: אין פה שאלה בכלל.

ניר ימין: כדי שנהיה מדויקים בנוסח – מקום החנייה מוקצה על-ידי הרשות המקומית לאדם מסוים או לרכב?

חוה ראובני: ההצעה היא פר מספר רישוי.

חוה ראובני: לצדו של מספר הרישוי הזה צריך שיהיה תג נכה.

משה (מוץ) מטלון: ברור.

ניר ימין: בהתאם לחוק חנייה לנכים תג נכה זה תג שנתנה רשות הרישוי לנכה.

חוה ראובני: אבל הוא עבור כלי רכב מזכים.

חוה ראובני: בתג מנויים כלי הרכב שבהם אפשר להשתמש בתג הזה.

ניר ימין: אז אולי אפשר לכתוב לגבי כלי רכב המזכה, ולהפנות לחוק חנייה לנכים, או שאין צורך?

חוה ראובני: כתוב "הנושא תג".

חוה ראובני: אפשר להגיד: "נושא תג כמשמעותו בחוק חנייה לנכים", שנדע על איזה תג אנחנו מדברים.

חוה ראובני: זה בהנחה שהתקיימו כל ההליכים המתאימים, והרכב הזה אכן יש לו תג.

ניר ימין: כן, בוודאי, הצעת החוק מדברת על רכבים שניתן להם תג.

ניר ימין: הצבעתם על פסקה 1, אדוני?

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני יכול להצביע, אין מניעה.

אופיר אקוניס: אפשר להצביע על הכול או להצביע אחד-אחד.

אופיר אקוניס: נאשר את סעיף 1.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 1?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 1 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 התקבל.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מטלון ואני מצביעים – הסעיף הזה אושר, העיקרון אושר.

אופיר אקוניס: אני מבקש מהממשלה, עם הייעוץ המשפטי של הכנסת וכמובן עם משרד המשפטים ובהתייעצות עם המציע- -

לאה ורון: חבר הכנסת מטלון מצביע במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב.

אופיר אקוניס: תודה.

ניר ימין: הסייג השני שמתקיים תהיה רשאית הרשות המקומית להגביל את שעות החנייה בתמרור חנייה לנכה "אם מקום חנייה המוקצה בסמוך למוסד ציבורי כהגדרתו בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 והגבלת השעות נקבעה בהתאם לשעות מתן השירות על-ידי המוסד הציבורי, ובלבד שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה המוקצים לנכים ללא מגבלת שעות".

משה (מוץ) מטלון: תגדירו לי "סמוך".

אופיר אקוניס: ליד הכניסה, אם הבנתי נכון.

אופיר אקוניס: זה אולי צריך להיות "בצמוד", משהו כזה.

אופיר אקוניס: "בסמוך" זאת הגדרה מאוד עמומה.

גבי גזית: סמוך זה - - -

אופיר אקוניס: נכון מאוד.

אופיר אקוניס: זה צריך להיות "בצמוד".

חוה ראובני: מה זה "בצמוד"?

חוה ראובני: בפתח?

חוה ראובני: ואם יש במרחק- -

גבי גזית: המילה "בסמוך" היא מילה מאוד כוללנית.

חוה ראובני: "בצמוד" מאוד נוקשה.

גבי גזית: אנחנו פוחדים שמישהו יפרש את זה כ"סמוך" בדיזנגוף.

אופיר אקוניס: נכון, זה מאוד פרוזאי.

ישראל אבן זהב: אפשר להגביל את זה במרחק.

חוה ראובני: זה צריך להיות אחר כך מרחק נגיש כי אנחנו בירושלים- - -

קריאות: - - -

משה (מוץ) מטלון: אני לא מציע להגביל את זה במרחקים.

משה (מוץ) מטלון: בערים כמו ירושלים או חיפה השיפועים הם בלתי אפשריים גם לכיסא גלגלים וגם לקביים.

משה (מוץ) מטלון: אנחנו נקבע "בצמוד" או משהו אחר.

ניר ימין: אני חייב להודות שאני חולק עליך.

ניר ימין: הביטוי "בסמוך" מופיע הרבה פעמים בחקיקה.

ניר ימין: כל ביטוי שמופיע בחקיקה, מפורש- -

משה (מוץ) מטלון: תגדיר לי "בסמוך".

ניר ימין: כל ביטוי מפורש בהתאם לנסיבות.

ניר ימין: לכן כשמדובר על אדם נכה שיש לו מוגבלות מסוימת וצריך להגיע למקום מסוים, בוודאי ש"בסמוך" במקרה הזה יהיה באופן שהוא יוכל להגיע לאותו מקום בלי להתאמץ בצורה בלתי סבירה.

משה (מוץ) מטלון: אני חייב לומר לך: החוק הזה בא ממקום שמצאתי אטימות.

משה (מוץ) מטלון: אני חייב להתגבר על האטימות הזאת, ואם לא יהיו דברים מאוד ברורים, ואני משאיר את "סמוך" להחלטתו של ראש עיר או ראש רשות, פקיד כזה או אחר, אני עולה שוב למקום שאני מביא הנה חקיקה בעוד כמה זמן.

משה (מוץ) מטלון: הדברים חייבים להיות מוגדרים.

משה (מוץ) מטלון: "סמוך" בשבילי זה לא ה"סמוך" שיש לדורון.

משה (מוץ) מטלון: דורון עם כיסא ממונע, ואני לא עם כיסא ממונע.

משה (מוץ) מטלון: הוא יכול לנוע 50 מטר, ואני לא יכול לנוע 20 מטר.

משה (מוץ) מטלון: זה לא חשוב כרגע אם אני עושה מרתונים או לא, אני רק אומר, ש"סמוך" משאיר לי פתח רע דווקא במקרה הספציפי הזה שמדובר על אנשים עם מוגבלות שיחזור לשולחנות כאלה ואחרים.

משה (מוץ) מטלון: אני אומר שנוריד את המילה "בסמוך".

משה (מוץ) מטלון: אתם רוצים "בצמוד", בבקשה.

משה (מוץ) מטלון: גם לא הייתי מגביל את זה למטרים, זה פשוט לא נראה לי הגיוני.

חוה ראובני: "בצמוד" עלול להתפרש כמקום אחד מול הדלת.

ניר ימין: או מקום אחד מול הדלת או מקום מאוד גדול שיש אליו כניסה אחת, והוא בצד השני, וזה עדיין "בצמוד", אבל זה לא ליד הכניסה.

ניר ימין: כל ביטוי נתון לפרשנות.

ניר ימין: אם אתה רוצה אנחנו נכתוב "בצמוד" או "בצמוד ככל הניתן".

ניר ימין: אני לא בטוח שאין פתרון למה שאתה אומר.

משה (מוץ) מטלון: אבל זאת עוד הבעיה הקטנה שלי.

ניר ימין: אני אומר מדוע אני לא בטוח שזה נותן פתרון לכל הבעיות; משום שאם מדובר במקום מאוד גדול, בבניין או במקום ציבורי שחלקם הם מקומות מאוד גדולים יכולה להיות כניסה אחת, ו"בצמוד" יכול להיות בדיוק בפתח השני.

ניר ימין: לכן הנכה צריך לעשות את כל הסיבוב אף על פי שזה לכאורה בצמוד למקום הציבורי ולא ליד הכניסה.

ניר ימין: לכל ביטוי יכולות להיות פרשנויות, ואם יש רצון רע או פרשנויות בלתי סבירות- -

משה (מוץ) מטלון: עדיין "בצמוד" מצמצם את זה.

שי בוזגלו: המילה "בסמוך" מתייחסת למקום חנייה ולא "סמוך למוסד".

שי בוזגלו: זאת אומרת שבשרשור של מספר מקומות חנייה עדיין כשאתה קובע שבארבעה מהם תהיה הגבלה בשעות אז גם אם אתה משאיר שניים אחרים, בהם לא תהיה הגבלה.

משה (מוץ) מטלון: זה הנושא שאני הולך לדבר עליו עכשיו.

חוה ראובני: בחוק חנייה לנכים מדברים על "בסמוך" בכמה מקומות.

חוה ראובני: בסעיף 2 לחוק חנייה לנכים נאמר: "נכה רשאי לחנות את רכבו הנושא תג נכה במקום שאין החנייה מותרת בו בסמוך ל- - -"

משה (מוץ) מטלון: האסון הכי גדול שקרה לנכים זה חוק חנייה לנכים.

משה (מוץ) מטלון: כשהיה הסדר הכול היה בסדר.

דורון יהודה: ארגון נכי צה"ל התנגד וגם אנחנו, אבל היו שלא התנגדו.

משה (מוץ) מטלון: החוק הזה גרם לעוול הכי גדול לנכים.

דורון יהודה: בדיוק.

דורון יהודה: האסון הכי גדול.

משה (מוץ) מטלון: כשהיה הסדר, כולם חיו איתו בשלום – גם הרשויות וגם הנכים.

משה (מוץ) מטלון: אבל זה כבר חלב שנשפך.

משה (מוץ) מטלון: אבל לא זה מה שמפריע לי.

משה (מוץ) מטלון: מה שמפריע לי הוא כמה מקומות אנחנו מותירים לנכים ללא הגבלה.

משה (מוץ) מטלון: כלומר אם יש שם מספר מקומות אני לא יכול את כולם לבטל, אני חייב להשאיר מקום אחד או שניים ברמה הגיונית שיהיו לאורך כל היממה.

ניר ימין: הנוסח נותן פתרון לכאורה למה שאתה מבקש, כי הוא אומר בסיפא: "ובסמוך למקום הציבורי מוקצים גם מקומות חנייה לנכים ללא מגבלת שעות".

ניר ימין: השאלה היא האם באמת מדובר במקום אחד, שניים, עשר או מאה מתוך כלל מקומות החנייה.

ניר ימין: אבל הנוסח אומר שאי אפשר להגביל את שעות החנייה, אלא אם כן יש מקומות שאינם מוגבלים.

משה (מוץ) מטלון: מאחר שברוב המקומות שאני מכיר יש למעלה משני מקומות חנייה לנכים, אני הייתי משאיר כאן שני מקומות באופן קבוע.

משה (מוץ) מטלון: כל השאר – עשרה, שמונה או שישה – אנחנו יכולים להגביל אותם.

לאה ורון: זה אומר שאתה מבקש- - -

קריאות: - - -

ארנון זליגר: למה?

ארנון זליגר: לדוגמה ברחוב הארבעה יש מוסדות ציבור רבים, בפרט משרד הבריאות, וגם מסעדות ובילויים בערב.

ארנון זליגר: גם בקרליבך זה כך, אבל יותר ברחוב הארבעה.

ארנון זליגר: אם תצמצם שם, איפה הנכים חונים בערב?

ארנון זליגר: למסעדות מותר להם ללכת ולבלות מותר להם.

ארנון זליגר: גם במשך היום יש לנו מגבלה בגלל מוסדות הציבור, ואין שם מקומות חנייה לנכים, וחדשים לבקרים יש שם דוחות.

גבי גזית: אבל זה יהיה פשוט.

גבי גזית: היות שאין מקומות חנייה אחרים בסמוך אז כל המקומות האלה יישארו ללא הגבלה לנכים, לפי הצעת החוק הזאת.

גבי גזית: זה מה שיפה פה, אני צודק?

גבי גזית: זאת דוגמה טובה, רחוב הארבעה.

גבי גזית: אם בקרליבך או במקום אחר מקומות חנייה אחרים אלטרנטיביים לנכים הם לא יוכלו להגביל את כל 30 מקומות החנייה ברחוב הארבעה.

ניר ימין: למיטב הבנתי, כן.

ניר ימין: זאת התוצאה.

ארנון זליגר: גבי, הם יגבילו שם: ישאירו שניים ללא שעות- -

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: נציגת הנציבות, בבקשה.

עירית שביב שני: אין כזה דבר "מוסד ציבורי" בחוק שוויון זכויות, יש "מקום ציבורי"- -

ניר ימין: אני יודע, עוד לא הגענו לזה.

עירית שביב שני: "מקום ציבורי" זה כולל גם מסעדה, גם פאב, גם מלון, אז ברגע שהם פתוחים החנייה צריכה להיות זמינה.

עירית שביב שני: אם המסעדה פתוחה עד 24:00 אין מקום בכלל להגבלת שעות בכל מקרה.

משה (מוץ) מטלון: חלק מהמקומות פתוחים במשך 24 שעות ברחוב הארבעה.

גבי גזית: תודה רבה.

משה (מוץ) מטלון: מה עוד נשאר לנו?

ניר ימין: יש העניין של "המקום הציבורי", כפי שהתחילה לציין נציגת הנציבות.

אופיר אקוניס: אין מושג כזה?

עירית שביב שני: "מקום ציבורי" כהגדרתו בסעיף 19ז.

אופיר אקוניס: כלומר זה צריך להיות "מקום ציבורי" במקום "מוסד ציבורי".

ניר ימין: זה צריך להיות "מקום ציבורי" במקום "מוסד ציבורי", ושנית, האם צריך להתייחס ל"מקום ציבורי" או ל"שירות ציבורי"?

עירית שביב שני: "מקום ציבורי" כולל גם את ההגדרה של "מקום שניתן בו שירות ציבורי".

ניר ימין: אני יודע שזה כולל, אבל אם אנחנו מסמיכים את הרשות המקומית להגביל במקום ציבורי, יכול להיות שאנחנו מסמיכים אותה להגביל ביותר מדי מקומות.

ניר ימין: כי אם המקום הציבורי הוא צה"ל, ההסתדרות הציונית, הסוכנות היהודית, שהם חלק מהמקומות הציבוריים - -

עירית שביב שני: זה לא "מקום ציבורי", זה "גוף ציבורי".

ניר ימין: "מקום ציבורי" מוגדר גם "גוף ציבורי", לפי סעיף 5 בתוספת.

ניר ימין: לכן גם צה"ל, ההסתדרות הציונית והסוכנות היהודית ייכללו ב"מקום ציבורי", ושם לכאורה הרשות המקומית יכולה להגביל.

ניר ימין: אני לא חושב שחבר הכנסת מטלון רוצה שאפשר יהיה להגביל, אלא רק במקומות הציבוריים האלה שנותנים גם שירות ציבורי.

משה (מוץ) מטלון: את מבינה מה יקרה?

משה (מוץ) מטלון: כל מקום הם יגדירו "גוף ציבורי".

גבי גזית: אם - - - כ"מקום ציבורי" אז כל סעיף 2 נופל.

ניר ימין: הוא לא נופל; הרשות המקומית יכולה להגביל שם.

גבי גזית: נכון - - - אם לא תהיה חנייה.

עירית שביב שני: אבל השאלה אם זה מקום שנותן שירות לציבור.

עירית שביב שני: אם הוא לא נותן שירות לציבור בשעות מסוימות?

ניר ימין: לכן צריך להתייחס למבחן של השירות.

גבי גזית: מה, הם יישבו בעירייה ויבדקו מקום-מקום איפה הוא נותן שירות ואיפה הוא סתם- - -?

עירית שביב שני: איך הם עושים את זה היום?

גבי גזית: היום סתם, בשרירות.

משה (מוץ) מטלון: כן, כן, בשרירות.

עירית שביב שני: אני מקווה שלא.

גבי גזית: הם לא בודקים.

משה (מוץ) מטלון: מבחינתם הם לא עושים את זה, זה המכתב של ראש העיר.

משה (מוץ) מטלון: אין דבר כזה.

ניר ימין: בסעיף 19ה – ולא ב-19ז – לחוק יש הגדרה קצת יותר קונקרטית של "מקום ציבורי" ויותר רלוונטית לעניינינו: "מקום ציבורי" – אחד מאלה- -

עירית שביב שני: אבל זה לגבי אפליה, זה לא לגבי הנגישות.

ניר ימין: אבל יכול להיות שהיא תהיה רלוונטית אם היא משרתת את אותם - -

משה (מוץ) מטלון: תקריא לנו.

ניר ימין: "מקום, לרבות מקום מהמקומות המנויים בתוספת הראשונה, או חלק ממנו, העומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו".

ניר ימין: זה עומד בתנאי שזה עומד לשימוש הציבור, והשני זה שניתן בו שירות ציבורי.

ניר ימין: התנאי השני הוא שניתן במקום שירות ציבורי.

עירית שביב שני: אבל זה יש לך גם ב-19ז.

ניר ימין: ב-19ז, אם אני זוכר נכון זאת לא אותה הגדרה.

עירית שביב שני: (1) "מקום או חלק ממקום, המפורט בתוספת הראשונה, העומד לשימושו של כלל הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו;".

עירית שביב שני: (2) "מקום שניתן בו שירות ציבורי".

ניר ימין: אז יכול להיות שזה נותן גם את אותו פתרון.

ניר ימין: אם זה מתייחס לשירות הציבורי, והסייג של המקום הוא שהוא עומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו, לדעתי, זה נותן אותו פתרון.

גבי גזית: העיר תל-אביב כולה הוא מקום ציבורי שנותן שירותים ציבוריים כאלה ואחרים – בין אם שירותי משרד ובין אם שירותי בנקאות ובין אם שירותי הסעדה וארוחות.

גבי גזית: יהיה מאוד קשה להבדיל בין רחוב שבקצה אחד שלו יש משרדון של מישהו, וגם זה שירות ציבורי.

גבי גזית: לכן סעיף 2 הורג את כל הצעת החוק.

שי בוזגלו: לכן המילה "ובלבד" נכנסת כאן – "ובלבד שיישארו מקומות חנייה".

אופיר אקוניס: לא, זה משאיר לך.

אופיר אקוניס: "ובלבד שסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה ללא מגבלת השעות".

אופיר אקוניס: זה הרעיון.

משה (מוץ) מטלון: אני פוחד מההגדרה של "גוף" ושל "שירות".

משה (מוץ) מטלון: כמו שאני מכיר את הרשות בתל-אביב הם יכריזו הכול כגוף ציבורי ויגבילו.

אופיר אקוניס: לכן אתה מוסיף: "ובלבד שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה המוקצים- -

משה (מוץ) מטלון: אנחנו כבר ביטלנו את "בסמוך".

אופיר אקוניס: עוד לא ביטלנו.

אופיר אקוניס: לא פתרנו את זה.

אופיר אקוניס: אבל הרעיון שלך הוא נכון.

חוה ראובני: אם לוקחים מאוד רחבה של "מקום ציבורי" שזה כל מקום שיש בו שירות לציבור, אז כל משרד עורכי דין הופך להיות מקום ציבורי.

חוה ראובני: ליד כל משרד ומשרד בעיר ירושלים – לא אמרתי, תל-אביב – יש להקצות מקום- -

עירית שביב שני: אבל פה לא כתוב שצריך להקצות מקום.

משה (מוץ) מטלון: אני לא ביקשתי שתקצי, אני ביקשתי לאסור עלייך להגביל את השעות.

חוה ראובני: אני הקציתי - - -

משה (מוץ) מטלון: את תקצי לפי הקריטריונים שלך.

משה (מוץ) מטלון: אני מבקש להסיר את ההגבלה של השעות.

משה (מוץ) מטלון: אני לא נכנס לך להקצאה.

אופיר אקוניס: אתה אפילו לא מבקש על הכול, אלא אתה מתיר עוד להשאיר.

משה (מוץ) מטלון: אני לא אחראי על ההקצאה, אני אחראי על ההגבלה.

אופיר אקוניס: נחזור לניסוח שמציע היועץ המשפטי של הוועדה.

ניר ימין: אני אסביר שוב, כי לדעתי, הנוסח כן נותן פתרון.

ניר ימין: אני אחזור שוב על הסיפא: הסייג הזה מתייחס למקומות שהרשות המקומית יכולה להגביל את שעות החנייה לנכה, ובלבד שיש מקומות חנייה שלא מוגבלים בשעות.

אופיר אקוניס: בדיוק ככה, זה החוק.

אופיר אקוניס: זה לבת החוק, זה מה שרצית, ככה הסברת לי את החוק.

משה (מוץ) מטלון: לא בתנאי שיש באזור.

משה (מוץ) מטלון: אם בביטוח לאומי יש עשרה מקומות, בערב אני רוצה שניים שיישארו לנכים.

אופיר אקוניס: מאה אחוז, אז זה מה שכתוב.

לאה ורון: זה מה שכתוב: "ובלבד שהגבלת השעות נקבעה בהתאם לשעות מתן השירות על-ידי המוסד הציבורי- -

ניר ימין: "ובלבד שבסמוך למקום הציבורי מוקצים גם מקומות חנייה".

אופיר אקוניס: "ללא מגבלת שעות".

גבי גזית: כלומר כל מקומות החנייה שליד הביטוח הלאומי יהיו מוגבלים עד 19:00 בערב, אם בקצה הרחוב יש מקום חנייה אחד לנכה שהוא בלתי מוגבל.

לאה ורון: כתוב "מקומות".

אופיר אקוניס: לא, ההפך.

אופיר אקוניס: נאמר שננסח את זה: "בסמוך ככל הניתן".

משה (מוץ) מטלון: ובלבד שלא יהיו פחות משני מקומות חנייה.

ניר ימין: כשאנחנו אומרים "מקומות" זה לפחות שניים.

לאה ורון: אם אתה רוצה יותר אז תגיד.

לאה ורון: אם זה שניים, זה מקומות.

ניר ימין: אם זה שניים, זה מכסה, כי אנחנו מדברים על "מקומות".

ניר ימין: העניין השני הוא הגדרה של מקום ציבורי, כי כפי שציינה עורכת הדין ראובני, ככל שההגדרה תהיה יותר רחבה אנחנו מרחיבים את הסמכות של הרשות להגביל.

ניר ימין: לכן אנחנו צריכים להגביל את זה למקומות שהקראתי: "מקום, לרבות מקום מהמקומות המנויים בתוספת הראשונה לחוק שוויון אנשים עם מוגבלות או חלק ממנו העומד לשימושו של הציבור או חלק בלתי מסוים ממנו"; ו"מקום או חלק ממקום שבו ניתן שירות ציבורי".

ניר ימין: אלה שני הפרמטרים.

אופיר אקוניס: אני חושב שלזה התכוונת, אם הבנתי את מטרת החוק.

משה (מוץ) מטלון: ל"בסמוך" אתה חייב למצוא פתרון.

ניר ימין: אפשר לדון בזה גם אחרי הקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: אמרנו "סמוך ככל הניתן".

משה (מוץ) מטלון: אני חושש מ"סמוך".

ניר ימין: אבל אם חבר הכנסת מטלון רוצה לצמצם את זה אז אולי אפשר לוותר על "ככל הניתן" כדי להגיד שזה ממש בסמוך ולא פתוח- -

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: בבקשה, דורון.

דורון יהודה: בנתניה יש רחוב שנקרא רחוב שטמפר, ושם נמצאת העירייה.

דורון יהודה: העירייה סגורה, יש שם 7 חניות לנכים, יש שם כל המסעדות, כל האנשים נמצאים שם.

דורון יהודה: אני אוריד כמה חניות אני אשאיר רק שתיים, זאת אומרת שאתה מצמצם את האפשרות של הנכים שבלאו הכי אין להם מספיק מקומות חנייה, ומגיע למצב שהנכים לא יכולים לעמוד בשום מקום.

עירית שביב שני: לא.

אופיר אקוניס: לא.

דורון יהודה: שני מקומות לא יעזרו לך.

דורון יהודה: היום גם שבעה מקומות לא עוזרים, אתה רוצה להוריד שניים?

ניר ימין: ההגבלה בשעות מסוימות חייבת להיות בהתאם לשעות שבו המקום פועל.

ניר ימין: אם המסעדה פועלת עד 24:00 בלילה יגידו שנכה רשאי לחנות שם עד 24:00 בשעות הפעילות.

ניר ימין: לכן אין לכם בעיה.

דורון יהודה: אבל אתה מוריד כמה מקומות חנייה.

גבי גזית: לא, כי אז הם ילכו לפי סניף הבנק שסגר ב-16:00 מול המסעדה, ויגידו שהבנק נסגר ב-16:00 אז לא צריך יותר.

משה (מוץ) מטלון: נכון.

משה (מוץ) מטלון: הבנק או העירייה או המשרד לביטוח לאומי.

דורון יהודה: אתה תתחיל לצמצם את הכול, אז מה עשית?

דורון יהודה: אל תשים בכלל תמרורים.

משה (מוץ) מטלון: צריך להשאיר בכל מקום כזה מקומות מסוימים.

ניר ימין: זה מה שההצעה אומרת.

גבי גזית: היא לא אומרת שבמקרה שבביטוח הלאומי יש 20 מקומות נשאיר שלושה מקומות לנכים, שהם בלתי מוגבלים לחלוטין.

אופיר אקוניס: למה, היא אומרת: "בתנאי שבסמוך לאותו מקום קיימים מקומות חנייה".

ניר ימין: "מוקצים מקומות חנייה ללא מגבלת שעות".

חוה ראובני: אז הם חוששים שישאירו מספר לא מספיק של מקומות.

חוה ראובני: אז אולי צריך להגיד שמספר המקומות בלי הגבלה יהיו במספר מספיק בהתאם לצורכי האזור.

יפעת רווה: אני לא יודעת אם זה מספיק ברור.

חוה ראובני: זה מאוד מוגבל.

חוה ראובני: להגיד "שניים", אתה עלול להרע את מצבך כי היו שבעה מקומות, ומחר יגידו שצריך רק שניים – אין בעיה, אני משאיר רק שניים.

דורון יהודה: אני הייתי מבין אם היו מסירים את ההגבלה של השעות ומשאירים את כל החניות לנכים בכלל, אבל לא לקחת את החניות האלה ולהגיד שגם אנשים בריאים יחנו בהן.

דורון יהודה: אנחנו היום צועקים בכל הארץ, ובדיון הקודם אמרתי לך שכל המכוניות של הנכים מעוקלות.

דורון יהודה: אני יכול להראות לך את זה.

דורון יהודה: כל המכוניות.

דורון יהודה: יבואו מש"ס לפה ויראו לך שנתתי לאלי ישי ערמה של תלונות- -

קריאה: מה זה קשור?

דורון יהודה: - - אז במקום להרחיב היום אתם רוצים לצמצם.

דורון יהודה: אני לא מבין- -

חוה ראובני: אין כוונה שהם יפסיקו להיות מקומות חנייה לנכים.

דורון יהודה: שהם יהיו רק לנכים.

חוה ראובני: הם ימשיכו להיות מקומות של נכים, רק ש- -

דורון יהודה: האזרח יוכל לחנות שם בשעות מסוימות.

דורון יהודה: אני אומר, לא – שזה יהיה לנכים, זה הכול.

דורון יהודה: למה להוריד את ההגבלה?

חוה ראובני: בשעות הפעילות יהיו יותר מקומות.

אופיר אקוניס: אנחנו לא מורידים.

משה (מוץ) מטלון: אני חושב שאנשים כאן לא הבינו:

משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא מורידים את מספר מקומות החנייה, הם נשארים.

משה (מוץ) מטלון: אלא שאנחנו אומרים שמעבר לשעות הפעילות במקומות הספציפיים אנחנו מבקשים להשאיר או לאסור הגבלה למספר מקומות- -

אופיר אקוניס: נכון מאוד, בדיוק ככה.

משה (מוץ) מטלון: - -ואם ליד הבית של מישהו מאתנו יש מוסד, ואני רוצה לבקר אותו בערב אני רוצה שיהיה שם מקום חנייה שאני יכול לבקר בו בצורה מסודרת וראויה.

משה (מוץ) מטלון: על זה אנחנו מדברים.

משה (מוץ) מטלון: אי אפשר לצאת כשכל תאוותנו בידנו, שכל המקומות יישארו ללא הגבלה, כי הרי אנחנו גם מבינים את עמדת הממשלה במשרד המשפטים, ויש כאן איזושהי לוגיקה: תפסת מרובה – לא תתפוס שום דבר.

משה (מוץ) מטלון: אבל צריך להגדיר שבמקומות האלה יישארו מקומות, ולשום רשות ולשום ראש רשות או פקיד לא תהיה סמכות להגביל את המקומות האלה.

משה (מוץ) מטלון: אני לא שלם עם הנוסח הזה.

משה (מוץ) מטלון: משהו פה חסר לי פה.

אופיר אקוניס: בסדר, אנחנו ננסח.

אופיר אקוניס: מכיוון שאנחנו מכינים לקריאה ראשונה וחוזרים לכאן לקריאה שנייה ושלישית – גם לגבי "סמוך" אתם רוצים שנגיע לאיזושהי הבנה עכשיו או שנשאיר את זה?

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו כבר לא יכולים כי אנחנו מגיעים לישיבה הבאה- -

משה (מוץ) מטלון: אז תשאיר את זה לפעם הבאה.

ניר ימין: אני גם יכול לכתוב בדברי ההסבר לגבי השאלה של "בסמוך" או "בצמוד".

אופיר אקוניס: תכתוב בדברי ההסבר לקראת ההכנה לקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אנחנו מצביעים על סעיף 2.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 2 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 התקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 2 אושר.

אופיר אקוניס: סעיף 3.

משה (מוץ) מטלון: חבר הכנסת חנין הצטרף להצבעה.

דב חנין: אני מצטרף להצבעה.

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חנין הוא גם חבר בוועדה.

ניר ימין: בפסקה 3 בנוסח שהועבר ממשרד המשפטים הוצע לשקול מקרים נוספים שבהתחשב באופי הפעילות באזור ובצורכי בעלי התגים אפשר יהיה לקבוע עוד מקרים או נסיבות שבהן הרשות המקומית תהיה רשאית להגביל- -

משה (מוץ) מטלון: אתה שרפת את כל הסעיף הקודם.

אופיר אקוניס: מה מציע משרד המשפטים?

יפעת רווה: זאת ההתחבטות שלנו.

יפעת רווה: בכל ההצעה התחבטנו בין שני איזונים: האחד הוא ההבנה שלא ייווצר מצב שנכה מגיע בערב למקום בילוי, ואין לו מקומות כי המקומות האלה הוגבלו, ומצד שני לא רצינו ליצור מצב שרשויות יימנעו – הרי אין חוק שמחייב רשויות להקצות מקומות חנייה, ואנחנו לא רוצים שמלכתחילה הם יימנעו מלהקצות, ולו מוגבלים, ואז השכר יוצא בהפסד.

יפעת רווה: לכן אנחנו כתבנו את הדבר הזה רק לדיון- -

משה (מוץ) מטלון: אמר פה נציג השלטון המקומי שהם מאוד פתוחים לדיון.

אופיר אקוניס: בסדר, חבר הכנסת מטלון.

אופיר אקוניס: הגברת רווה, אני לא חושב שאנחנו צריכים- - -

יפעת רווה: אדוני יודע, אני גם שוחחתי עם העוזר שלך כדי לברר באמת את מהות הבעיה- -

משה (מוץ) מטלון: אני יודע שעשית עבודה יסודית מאוד בעניין הזה.

יפעת רווה: תודה.

יפעת רווה: הסעיף האחרון, הסבנו אותו לדיון מחוסר ידיעה שאולי יש משהו שפספסנו.

יפעת רווה: יכול להיות שזה מיותר לגמרי- -

משה (מוץ) מטלון: גברתי, אני חושש מהסעיף הזה יותר משאר- - -

אופיר אקוניס: תודה, מוץ, אנחנו מודים לשיקול דעתה של גברת רווה, ולא רק במקרה הזה, אלא במקרים נוספים, ואנחנו מחליטים שאפשר לייתר את סעיף 3, ובעצם להוריד אותו ולא להביא אותו גם בהמשך.

אופיר אקוניס: לכן אין מה להצביע עליו כי הוא הופיע כהצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: אנחנו אישרנו את החוק הזה לקריאה הראשונה.

לאה ורון: נציג משרד האוצר מיכה פרלמן הודיע שהצעת החוק אינה כרוכה בעלות מתקציב המדינה.

אופיר אקוניס: יפה, הודעה חשובה.

אופיר אקוניס: אני מאוד מודה לכם.

אופיר אקוניס: תודה רבה.