ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 277, 2010-06-28 13:30

אופיר אקוניס: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אופיר אקוניס: לא נמצא פה צבי לביא, אבל אני מבהיר, שבניגוד מוחלט למה שהתפרסם באחד מאתרי האינטרנט בשבוע שעבר, שאני מקפיא את החוק לשבוע, הרי זה בדיוק הפוך – אם הייתי מקפיא את החוק, הייתי מקפיא אותו ולא זוכר אותו.

אופיר אקוניס: זה שהוא כל שבוע זה בדיוק ההוכחה לזה שאני מזרז את קיום התקנות האלה, ומעלה את זה במהירות לסדר היום.

אופיר אקוניס: זה בדיוק הפוך ממה שהיה כתוב, אבל לא חשוב.

אופיר אקוניס: הבהרתי לו את זה גם בשיחה.

אופיר אקוניס: אני רק מבהיר את זה לשאר הנוכחים, שאנחנו ממשיכים להיפגש כאן פעם בשבוע עד סוף המושב כדי לסיים את התקנות, ולהביא אותן לידי מימוש בתחילת אוקטובר, וכך גם הודעתי למליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: מנהלת הוועדה, איפה נעצרנו?

לאה ורון: ב-22 ביוני התקיים הדיון הראשון בתקנות.

לאה ורון: אושרו מתוך שלוש הגדרות, שתי הגדרות.

אופיר אקוניס: אבל היו גם תיקונים בתוך ההגדרות.

אופיר אקוניס: מר קמחי והגברת טירי, ביקשתי הידברות רצופה, והשתמשתי בביטוי, אני חושב, "אגרסיבית", אבל לא במובן האגרסיבי של המילה אלא בקיום הישיבות הדחופות.

יצחק קמחי: אדוני, קיבלנו תגובות ממספר גורמים - מאיגוד לשכות המסחר, מהתאחדות סוכני הנסיעות, עכשיו קיבלתי גם מאמישראגז ועכשיו קיבלתי גם מהתאחדות התעשיינים.

אתי בנדלר: רק תרשה לי להפריע לדבריך – חלק מהניירות העמדה הגיעו היום, ומובן שכשזה מגיע ממש לפני הדיון, אף אחד מאתנו לא יכול לקרוא את ניירות העמדה האלה – קחו את זה לתשומת לבכם.

לאה ורון: גם יש הודעה של ועדת הכלכלה באתר ובסדרי היום, שאנחנו מבקשים להעביר התייחסויות בכתב שלושה ימים לפני הדיונים, כדי שנספיק להעבירן לחברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אבל מר קמחי דיבר על הערות שהוא קיבל מגורמים אחרים.

יצחק קמחי: גם של ערוץ הקניות – גם מהם קיבלנו התייחסות.

אופיר אקוניס: בניגוד לבדרך כלל, שאנחנו ממשיכים וחוזרים, אני מציע לחזור עכשיו כדי ללכת ברצף הגיוני.

אופיר אקוניס: איפה הפסקנו?

אתי בנדלר: בתקנה 1 אושרו ההגדרות "טובין" ו"דמי ביטול".

אתי בנדלר: לא אושרה ההגדרה "עוסק" וכן נאמר שתוצע הגדרה חדשה למונח "אריזה מקורית".

חנה טירי: קודם כל אני רוצה לומר לאדוני היושב ראש, שקיימנו ישיבות היום - בגלל לוח הזמנים הקצר קיימנו ישיבות ממש עד מועד הדיון, ולכן העברנו רק עכשיו לוועדה נוסח מתוקן.

חנה טירי: חלק מההערות קיבלנו, חלק מההערות לא קיבלנו, יש עדיין מחלוקות מסוימות.

חנה טירי: לגבי ההגדרה של "טובין", רצינו לפתוח אותה ולחדד, שהכוונה לטובין חדשים, שערכם עולה על 50 שקלים חדשים.

אתי בנדלר: כלומר כל התקנות יחולו רק על טובין חדשים ולא על שום דבר שנקנה ביד שנייה, לרבות לא בבתי עסק של יד שנייה.

חנה טירי: נכון.

אופיר אקוניס: יד שנייה בלאו הכי הוא לא דבר חדש.

אופיר אקוניס: אולי יכול מישהו לקנות אותו כמתנה, אבל אז זה לא יחול עליו, כי הרי דבירנו כאן על נושא המתנות.

איתן כבל: אני אגיד לכם איפה מקור הטעות שלכם – מקור הטעות שלכם נובע מהשאלה ששאל כאן

איתן כבל: בפעם הקודמת אחד הנציגים של אחד הגופים.

איתן כבל: כשהוא התכוון לחדשים, הוא התכוון במובן הזה שזה דבר שאתה לוקח אותו ומחזיר אותו באותו מצב.

איתן כבל: לדעתי, הלכתם צעד אחד קדימה, כי בסופו של תהליך, לפחות לפי כוונתי, זה כל דבר שנקנה, ולא חשוב אם זה יד שנייה או יד עשירית.

איתן כבל: מישהו מוכר את זה, קיבל על זה כסף- -

אופיר אקוניס: יד שנייה, זה כבר לא חדש.

יצחק קמחי: זה לא עולה בסעיף המסמיך של החקיקה שלך, שאומר: הטובין לא נפגמו, ולא נעשה בהם שימוש.

יצחק קמחי: אז ממוצר יד שנייה אתה לא יכול להגיד, כן נעשה בו שימוש, או לא נעשה בו שימוש.

איתן כבל: אני לא מתכוון להתעקש על זה, אבל גם אנחנו עם עצמנו – גם האדם, יש בו בלאי.

איתן כבל: השאלה, איך אתה מגדיר לעצמך את העניין.

איתן כבל: כשאני מוכר איזשהו מוצר, דווקא ההתיישנות שלו עשתה אותו יותר ממה שהוא היה קודם.

איתן כבל: שוב - אני לא מתכוון לצלול לתוך העניין, גם כדי לא לעכב את התהליך, כי הכוונה המקורית היתה למוצר, שאתה נכנס לחנות, אבל שתדע לך, כשאתה הולך בשוק הפשפשים וקונה שם מוצר, שהוא מוצר יד שנייה, יש לו עלות.

איתן כבל: העלות הזו גם יכולה להגיע לעשרות אלפי שקלים.

אופיר אקוניס: זה נכון, אבל ההגדרה של שוק פשפשים, בלאו הכי זה חלק מחוויית הקנייה, חלק מהסגנון האחר.

אופיר אקוניס: אי אפשר להחיל את מה שנמכר או נקנה בשוק פשפשים לדבר שנקנה בקנייה רגילה, ולכן, חבר הכנסת כבל, מכיוון שלא סיימנו בלאו הכי את ההגדרות- -

אתי בנדלר: אגב, גם לגבי תמונות, אם כך, כשאתה נכנס בגלריה, לא תמיד אתה יודע אם זו תמונה שנעשה בה שימוש או לא נעשה בה בעבר שימוש.

חנה טירי: התמונות לא נמצאות בתוספת, אלא אם כן זה משהו שהוזמן וטרם סופק.

חנה טירי: אה, את מדברת על ציוד לבית ולגן?

אתי בנדלר: אל"ף, זה יכול להיות ציוד לבית.

אתי בנדלר: הערתי שאולי צריך להכניס את זה עם עוד סוגי טובין.

אופיר אקוניס: כשנגיע לזה.

איתן כבל: אם אתה מצליח להתמודד עם עיקרון ההחזרה, הדברים נהיים יותר פשוטים מבחינת התהליך.

איתן כבל: הבעיות הן יותר גדולות, למשל, בסוגי התשלום מאשר בטובין.

איתן כבל: טובין הוא טובין.

איתן כבל: זה לא משנה מהו, אם הוא קופסה קטנה או גדולה.

איתן כבל: גם מבחינת בעלי העסקים, ההתמודדות היותר קשה, אחרי שיש הסכמה סביב העניין הזה של אפשר להחזיר מוצר אם הוא שלם וכו', העניין, האופן שבו אתה מחזיר את הכסף, ואם שילמת בצ'ק, ואיך אתה מקבל את זה בחזרה - אלה שאלות, שלדעתי, יותר חשובות לכם מעבר לאלמנטים של מה קורה אם הזמנת לפני שנה רכב ומהם הגבולות, כדי לא לייצר סוג של אבסורד.

ירון לוינסון: מקרר חדש, נגיד מתצוגה – אני קונה אותו כחדש, רשום: תצוגה.

ירון לוינסון: זה חדש או לא?

איתן כבל: אתה צודק.

ירון לוינסון: עודפים – זה חדש או לא חדש?

אופיר אקוניס: לא יודע מה ההגדרה.

אתי בנדלר: רוצים להכניס לכאן התייחסות לכך שמדובר במוצר חדש או בטובין חדשים, ומאחר שלא הוצעה הגדרה למונח "חדש" בהקשר הזה, לא ברור מה יהיה דינו של מקרר מתצוגה.

אתי בנדלר: בכל מקרה, ברור שהוא לא יהיה ארוז באריזתו המקורית, אז כבר יש אתו בעיה.

איתן כבל: אני חושב שאם נצליח להתגבר עם עצמנו על העקרונות, יהיה יותר קל אחר כך להתמודד עם השאלות האחרות.

איתן כבל: כשאני התכוונתי, ואני חושב שהרוב מבין את זה כך, לא הגדרנו את זה "חדש".

איתן כבל: ההגדרה היתה להחזיר את המוצר כמו שקיבלת אותו, כלומר שלא לקחת מוצר, עשית בו שימוש, ובאת להחזיר אותו כאילו זה המצב שקנית אותו.

איתן כבל: ואם אתה מבין את זה כך, אז לא משנה אם זה יד שנייה או יד שלישית או אם הוא נקנה בשוק הפשפשים או בחנות הכי טובה שיש בעיר, כי מה שאתה מתייחס אליו, כשאנחנו מתכוונים להחזיר אותו לחנות, זאת אומרת שהוא מקבל אותו, אומר: בסדר, אני מוכר אותו למאן דהוא אחר שמוצא חן בעיניו המוצר הזה; שהוא לא פגום, הוא לא נפגע, לא נעשה בו שימוש.

איתן כבל: כך אני הבנתי.

איתן כבל: כשאתה מכניס את האלמנט של חדש, אתה מייצר פה בעיה, שלא בדיוק מישהו התכוון אליה.

יצחק קמחי: אפשר למצוא לזה פתרון בהגדרה, אדוני.

אופיר אקוניס: שינוי ההגדרה, "טובין חדשים", זה מתוך ההידברות שלכם?

חנה טירי: אגיד לך מאיפה זה נבע.

חנה טירי: דיברנו על נושא של החזרת רכב, למשל.

חנה טירי: דיברנו עם הנציג של יבואני הרכב, ויש בינינו הסכמה לאפשר, כאשר רכב הוזמן על ידי צרכן, והיבואן צריך להזמין אותו מחו"ל, לקבוע הסדר מיוחד בקשר לרכבים, אבל אמרנו:

חנה טירי: מה קורה כאשר הרכב הוא יד שנייה, כלומר הוא לא נקנה מיבואן?

חנה טירי: אין פה הזמנה של רכב חדש, אלא קונים את זה ממגרש, אם אנחנו רוצים להחיל את זכות הביטול.

חנה טירי: חשבנו שלא נכון- -

איתן כבל: את מכירה את הפרסומת של בנק הדואר?

איתן כבל: יורו זה דולר?

איתן כבל: זה כסף.

איתן כבל: מה זה משנה?

אופיר אקוניס: בשביל זה עשינו את כל השינוי הזה?

אופיר אקוניס: היינו יכולים להרחיק את המכוניות.

אתי בנדלר: זה חל ממילא, לדעתי, על מכוניות, אם הן יד ראשונה.

חנה טירי: רצינו לומר שהטובין הוא חדש.

אופיר אקוניס: יד שנייה של עוסק, ודאי שזה צריך לחול עליו.

אופיר אקוניס: למה לא? הוא קנה.

אופיר אקוניס: מה, באוטו דיל הוא לא חדש, כי הוא קנה את זה מגורם אחר?

איתן כבל: זה סתם מסבך אותנו.

איתן כבל: צריך להחזיר אותו.

אופיר אקוניס: אני מסכים.

ראובן קמחי: כבר היום יש לי חיכוך עם אנשים, שטוענים: לא נגעתי בו, ככה קיבלתי אותו, כשהוא ארוז.

ראובן קמחי: אחרי שבועיים הוא טוען שעכשיו הוא ראה שריטה.

ראובן קמחי: אני שואל, כשאני קונה מוצר, איפה שהיה – ככה לקחתי.

ראובן קמחי: אני לא מצלם, לא מביא שמאי, לא מתחיל להעריך כמה הפחת שלו.

ראובן קמחי: הוא ראה, הוא בחר את זה לעומת זה, כי פה יש שריטה בגב ופה יש שריטה למטה.

ראובן קמחי: הוא קנה את זה מתצוגה, כשכתוב בחנות בגדול שזה או עודפים או החזרות מסוחרים.

ראובן קמחי: כתוב בחוזה שהוא קונה מסוחר, שהיה בתצוגה אצל סוחר.

ראובן קמחי: כשהוא מחזיר לי אותו, זה ככה קניתי אותו, כשהוא מוביל אותו חזרה, כי פה התקנה אומרת: הלקוח יחזיר אותו לחנות.

ראובן קמחי: הוא יביא אותו בכוחות עצמו, כך גם ייראה המוצר שהוא מחזיר אותו – לא כל ידי מובילים מקצועיים, ולך תוכיח אם זה היה קודם או לא היה.

ראובן קמחי: כשזה חדש ובתול, שנינו יודעים מה זה מוצר חדש.

ראובן קמחי: כשאני מתחיל, האם זה מחודש, מה יקרה כשאחזיר אותו למישהו אחר?

ראובן קמחי: אני אגיד: הוא רק הוביל אותו שלוש פעמים מקומה שלישית עם הילדים, הוא גלגל אותו למטה.

ראובן קמחי: יש גבול לכל תעלול.

ראובן קמחי: צרכן, כל מה שהוא צריך, זה אם הוא עשה עסקה כשרה, המוצר סגור, אין ספק, אין ויכוח, אין חיכוך.

ראובן קמחי: אתם רק הולכים לעשות חיכוכים עם צרכנים רק בשביל להראות, האם זה כן צודק או לא צודק.

ראובן קמחי: המוצר חדש, הוא ברור וחד משמעי.

ראובן קמחי: אף אחד לא מתכוון ללכת לשוק הפשפשים ולהחזיר ולהגיד- -

אופיר אקוניס: לממשלה אני אומר – אין הגדרה לטובין חדשים, נכון?

חנה טירי: טובין חדשים זה טובין שלא נעשה בהם שימוש.

איתן כבל: כתוב: "איש אחד יחטא ועל כל העדה תקצוף?

איתן כבל: " – לפני כמה שבתות קראנו.

איתן כבל: אתה מבקש עכשיו לקחת מקרה אחד, שאולי אפשר לסדר אותו בצורה יותר פשוטה, ואנחנו לוקחים את המים ואת התינוק, עם כמה תינוקות, ושופכים אותו יחד.

איתן כבל: אני לא מתעלם ממה שאתה אומר, אני רק מציע לכל אחד שכואב לו באיזו נקודה, שלא יגיד: כל הגוף כואב לי.

ראובן קמחי: בדרך כלל גם כשהציפורן כואבת, כל הגוף כואב.

איתן כבל: אבל זאת הציפורן שלך, לא של השכן שלך.

איתן כבל: למה אני מתכוון - כל אחד שיתעסק עם הדברים שקשורים לעצמו.

איתן כבל: אם אנחנו באמת רוצים, אפשר להתמודד עם זה.

איתן כבל: אבל לכסף אין ריח בשום פנים ואופן.

ראובן קמחי: כסף זה שווי.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, היועצת המשפטית, אנחנו צריכים לקבל החלטה.

אופיר אקוניס: הממשלה מציעה להוסיף את המילה: חדשים.

אופיר אקוניס: היועצת המשפטית של הוועדה אומרת שצריך להוסיף הגדרה.

לאה ורון: על חברי הכנסת להחליט, האם התקנות האלה יחולו אך ורק על מוצרים חדשים, או גם על מוצרים שאינם חדשים, כמו שהזכרתם – כלי רכב מיד שנייה שנמכרים על ידי עוסק, חנות יד שנייה, שוק הפשפשים וכו'.

איתן כבל: יותר קל להגדיר החרגות.

ראובן קמחי: כל מה שאינו ארוז באריזתו המקורית.

אופיר אקוניס: אתם גם הוספתם אריזה מקורית?

אופיר אקוניס: אז תסדרו לנו את כל ההגדרה יחד, ואז נבין טוב יותר.

אתי בנדלר: תקריאי את ההגדרה המוצעת שלכם לאריזה מקורית.

חנה טירי: אמרנו: "אריזה מקורית - חפץ או כל חומר שהוא של יצרן או יבואן, המשמש או נועד לשמש עטיפה למוצר, ושאינו מהווה חלק בלתי נפרד מהמוצר ואינו חיוני לצורך השימוש במוצר".

חנה טירי: למה הגדרנו אריזה מקורית – כי בתוספת יש פרט 4, שקובע בנפרד שכל טובין הארוז באריזתו המקורית, ובלבד שאריזתו לא נפתחה על ידי הצרכן, הצרכן יכול להחזיר, ולקבל בחזרה את כספו.

חנה טירי: ואז עלתה השאלה, מה זה אריזה המקורית; גם עלתה השאלה הזאת נוכח הגדרה של אריזה בחוק האריזות.

חנה טירי: הכוונה שלנו היתה, למשל אם אני לוקחת את הבקבוק הזה - האריזה המקורית היא לא הבקבוק עצמו אלא מה שעוטף את הבקבוק, כלומר העטיפה של הבקבוק, וכתבנו במפורש: שאינו מהווה חלק בלתי נפרד מהמוצר ואינו חיוני לצורך השימוש במוצר.

חנה טירי: הבקבוק עצמו הוא חיוני לצורך השימוש במוצר, כלומר זו לא אריזה מקורית, מבחינתנו.

חנה טירי: אריזה מקורית, הכוונה שיש עטיפה נוספת, ואז אנחנו אומרים: כל הטובין שארוזים באריזה המקורית, והצרכן לא פתח את האריזה, אנחנו לא רואים פה נזק גדול שנגרם, ולכן אנחנו חושבים שיש מקום לאפשר לצרכן במקרים כאלה אפשרות להתחרט ולקבל בחזרה את הכסף.

חנה טירי: לכן הגדרנו אריזה מקורית.

עידו הדרי: זה לא שהאריזה נפגמה.

עידו הדרי: למשל, בנושאים של אביזרים רפואיים- -

אופיר אקוניס: נטפל בנושאים רפואיים בנפרד, אם איני טועה.

דניאל סעדון: דווקא אריזה, אחרי שאתה פותח, אתה יודע אם זה מוצר שרצית או לא רצית.

אופיר אקוניס: מדברים על האריזה עצמה.

איתן כבל: תקני אותי אם אני טועה – את לא מתכוונת לאריזה שארז לך בעל החנות.

חנה טירי: לא.

יצחק קמחי: גם צריך למעט את זה, לציין: למעט אריזת נוי או אריזה שנארזה- -

איתן כבל: אני מסכים לעניין הזה, כי זאת אריזה שאתה קונה אותה.

איתן כבל: לא שאותה עטיפה שאתה עוטף כדי שזה ייראה יפה יותר- -

חנה טירי: כתבנו: חפץ או כל חומר שהוא של יצרן או יבואן, כלומר רק העטיפה - לא שהמוכר עוטף לך את זה מתנה.

אתי בנדלר: את מדברת על חפץ או חומר המשמש או נועד לשמש את היבואן או היצרן של טובין.

חנה טירי: כן.

חנה טירי: זה יותר מדויק.

אופיר אקוניס: יכול להיות שאני קובע דיונים בתדירות גבוהה מדי, אז נקבע אותם בתדירות פחות גבוהה.

אופיר אקוניס: אם הממשלה לא באה עם הגדרות מסודרות, אנחנו מתחילים לקיים כאן, וזה בסדר לקיים את ההידברות, אבל הידברות מהותית אנחנו מקיימים כאן.

אופיר אקוניס: אני ביקשתי להעלות את התקנות, אתם הבאתם אותן 24 שעות אחרי החוק בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: אפשר לעבור חזרה לחוק, וזה הכול, אם התקנות לא מוכנות.

אופיר אקוניס: אני רציני – אם התקנות לא מוכנות, נחזור למתווה של החוק.

אופיר אקוניס: אולי החוק יהיה כתוב יותר טוב.

אופיר אקוניס: אני מבקש לדלג עכשיו על הסעיף ולעבור לביטול עסקה.

אתי בנדלר: אני רוצה בכל זאת להקריא הצעת נוסח לאריזה מקורית.

אתי בנדלר: אני שרבטתי לי תיקונים תוך כדי.

אתי בנדלר: אריזה מקורית – חפץ וכל חומר שהוא המשמש יצרן או יבואן לאריזת מוצר שייצר או שייבא, ושאינו מהווה חלק בלתי נפרד מהמוצר ואינו חיוני לצורך השימוש בו.

זאב פרידמן: ואינו משמש לנוי בלבד.

אתי בנדלר: אין צורך.

אתי בנדלר: זה לא רלוונטי.

איתן כבל: הכוונה, באריזה המקורית.

איתן כבל: קונה אפטרשייב בחנות, והוא עטוף בניילון של החברה, זה ברור.

זאב פרידמן: הרבה פעמים זה מגיע גם – יש מארז של כמה מוצרים בתוך חבילת פלסטיק.

אופיר אקוניס: אם אתה קונה, אז תחליף את כל המארז.

איתן כבל: אני גם לא מציע שנעלה רזולוציות כאלה.

איתן כבל: זה לא ייגמר.

איתן כבל: ככל שנפתור במהירות את הבעיה של הגדרות היסוד, יהיה לך קל יותר אחר כך להתמודד עם העניין.

איתן כבל: כל אחד, יש לו הנהג מונית שלו.

איתן כבל: אתה זוכר שפעם חלק גדול היו נוסעים במוניות?

איתן כבל: כל אחד היה אומר: נסעתי עם נהג המונית, והוא אמר לי, ועכשיו הממשלה צריכה לשנות את כל התפישה שלה כי שר כזה או חבר כנסת נסע עם נהג מונית.

אופיר אקוניס: קודם כל, צריך לקבל פה החלטות.

אופיר אקוניס: לגבי הניסוח של היועצת המשפטית, נשמע שהוא מקובל וסביר והגון.

אופיר אקוניס: לגבי טובין חדשים, נלך על ההצעה הזאת כרגע, ואם אחר כך יהיה צורך להרחיב אותה, לחדד את ענייני מוצרי היד שנייה והקנייה בשוקי פשפשים וכדומה – גם נעסוק בזה.

אופיר אקוניס: כרגע העקרונות האלה הם העקרונות, של טובין חדשים, וגם להוסיף לפי המלצתך, היועצת המשפטית, הגדרה- -

אתי בנדלר: אין צורך בשלב זה.

אתי בנדלר: נשאיר משהו גם לבתי המשפט.

לאה ורון: היא אמרה את זה בהומור.

קריאה: זה ביקורת על המחוקק.

אופיר אקוניס: תמיד תהיה ביקורת על המחוקק.

אופיר אקוניס: פעם תהיה ביקורת ציבורית על המחוקק ופעם תהיה ביקורת משפטית.

אופיר אקוניס: אנחנו יכולים לספוג ביקורת, גם משפטית וגם ציבורית, והכול בסדר.

אתי בנדלר: אני אומר לך מדוע אני חוזרת בי מהצעתי בשלב זה להגדיר מהם טובין חדשים, מסיבה פשוטה – אין לאיש כרגע הגדרה זמינה, ברורה וללא מחלוקת שאפשר לדון בה, ואני לא רוצה לעכב את התקנות.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: על העקרונות הללו נצביע עכשיו.

אופיר אקוניס: אתה מצביע במקום חבר הכנסת פרץ.

אופיר אקוניס: לפי העקרונות שהקראנו כאן ולפי הצעת הממשלה, עם כל השינויים שהוכנסו בה, מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד ההגדרות אושרו

אופיר אקוניס: תודה, ההגדרות אושרו.

אופיר אקוניס: אנחנו בביטול עסקה.

חנה טירי: רק לציין, דיברנו בדיון הקודם על הגדרת עוסק, ואנחנו ביטלנו את ההגדרה של עוסק, אבל הכנסנו את זה בסעיף אחר, ונגיע לשם, נגיע לאותו סעיף.

חנה טירי: לכן ההגדרה של עוסק לא נמצאת כרגע בתקנה 1.

אופיר אקוניס: בבקשה.

חנה טירי: "ביטול עסקה.

חנה טירי: 2.

חנה טירי: צרכן רשאי לבטל הסכם – (1) לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרטים 1 עד 6 לתוספת תוך 14 ימים מיום שקיבל את הטובין, ובלבד שאם העסקה היא לרכישת טובין והצרכן קיבל את הטובין שרכש, הוא יחזיר אותם לעוסק, והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש".

חנה טירי: התוספת הזו זה כתוצאה מבקשה של בעלי העסקים שנבהיר, למרות שזה כתוב בחוק המסמיך, שנבהיר גם בתקנות, שהכוונה היא רק כאשר הטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש.

אתי בנדלר: הכנסתם את זה רק לפסקה 1, ואני חושבת שזה רלוונטי לפסקאות נוספות שבהן מדובר ברכישת טובין.

חנה טירי: 1 עד 6 זה טובין.

חנה טירי: השאר זה שירותים.

אתי בנדלר: אבל הכנסתם את זה רק ל-1.

חנה טירי: 1 עד 6.

חנה טירי: נכון, גם ב-7 צריך להכניס את זה.

אתי בנדלר: מה בקשר לפסקה 2 בתקנה 2, למשל - לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרט 7.

אתי בנדלר: זה רלוונטי, הטובין כאן, או לא?

חנה טירי: כן.

חנה טירי: גם לפרט 7 זה רלוונטי.

אתי בנדלר: אין עוד טובין בתקנה 2?

אופיר אקוניס: אתי, את מציעה להקריא את הכול, ואז לעשות את הדיון הפרטני?

אתי בנדלר: זה יהיה קשה מדי, כי זה תנאים שונים לגבי כל פסקה.

אתי בנדלר: מה שניסיתי לומר, שבישיבה הקודמת נעשתה פנייה לוועדה, את התנאי, "ובלבד שאם העסקה היא לרכישת טובין, והצרכן קיבל את הטובין שרכש, הוא יחזיר אותם לעוסק, והטובין לא נפגמו ולא נעשה בהם שימוש", להכניס לגוף התקנות, הגם שהתנאי הזה, שמופיע בחוק עצמו.

אתי בנדלר: הוועדה נענתה לבקשה.

אתי בנדלר: כאן הם הכניסו את זה רק בתקנה 2(1), בעוד שיש תקנות נוספות, שמדברות על ביטול עסקה לרכישת טובין, ויכול שהתנאי הזה רלוונטי גם לגביהם.

אתי בנדלר: לכן ההערה שלי בסך הכול מנסה לומר, שהתוספת הזו אינה רלוונטית רק לפסקה 1 בתקנה 2, אלא רלוונטית לפסקאות נוספות, לכן המקום שלה צריך להיות במקום אחר.

אתי בנדלר: אני מציעה שהוועדה תאשר את העיקרון הזה של הוספת התנאי הזה לתקנות, ובאשר למיקום המדויק בנוסח, זה יידון אחר כך.

חנה טירי: זה יופיע בתקנת משנה.

אתי בנדלר: אולי זה ברישא- -

אופיר אקוניס: זה עניינים טכניים של שיח משפטי.

אופיר אקוניס: את הוסמכת.

חנה טירי: "החזרת הטובין באריזה המקורית תהיה ראיה מספקת לאי עשיית השימוש בהם; לגבי פרטים 1 עד 3 ו-6 לתוספת, פתיחת האריזה המקורית כשלעצמה לא תיחשב שימוש או פגימה בטובין, אלא אם יוכח אחרת".

חנה טירי: ישנה תוספת שהוספנו כתוצאה מהידיינויות נוספות – עלתה השאלה, איך יודעים אם נעשה שימוש או לא נעשה שימוש במוצר.

חנה טירי: אמרנו: "חיבור הטובין לחשמל, גז ומים ייחשב לעניין זה הוכחה כי נעשה שימוש בטובין".

חנה טירי: בעצם אנחנו אומרים, לגבי פסקאות 1 עד 3 ו-6, כלומר אנחנו לא מדברים על פסקה 4, שהתנאי לה שם זה רק אם האריזה לא נפתחה; אנחנו מדברים על ריהוט, ציוד לבית ולגן, מכשיר חשמלי - - שהזמין הצרכן וטרם סופק לו ומטהר מים ומתקן למים מינרלים – במקרה כזה עצם רכישת המוצר עצמו מאפשרת לצרכן לקבל בחזרה את כספו, אם הוא מבקש לבטל את העסקה, גם אם הוא קנה את זה באריזה, והאריזה נפתחה.

חנה טירי: זה כלל ראשוני.

לאה ורון: קניתי מאוורר וחיברתי אותו לחשמל.

לאה ורון: איך העוסק יכול לדעת אם חיברתי אותו לחשמל?

אתי בנדלר: הוא לא יכול לדעת, אבל אם הוא יידע, זכות הביטול לא קיימת.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: באמת קניתי לפני כמה שנים מתקן למים מינרלים של חברה מסוימת, שבשבוע שעבר הודיעה הודעה כלשהי, ואחר כך חזרה בה מההודעה, ולאחר מכן התחרטתי, והחלטתי לחזור לשיטת הבקבוקים.

אופיר אקוניס: ביקשתי החזר, ובלי שום בעיה החזירו לי, ואני השתמשתי.

אופיר אקוניס: החוק הזה מרע את המצב; אני הייתי במצב יותר טוב.

אופיר אקוניס: תוך 48 שעות - חיברתי לחשמל.

ראובן קמחי: המכשיר הזה עולה כדי להחזיר אותו למכירה סדר גודל של בין 200 – זה שיקול שהמוכר שלך עשה, אבל אתה לא יכול בגללו לאלץ אותי לקחת מכשיר, שאני לא אוכל למכור, רק לאחיך מחר, כי אני אגיד לו: בסך הכול אחיך חיבר את זה לחשמל, 48 שעות, הוא רק לקח כוס מים.

ראובן קמחי: האם אתה תרשה לי להכריז עליו כמוצר חדש?

אופיר אקוניס: לא יודע.

ראובן קמחי: גם לא חדש, כי אני שקרן, וגם כי לא עברו חשמל ומים, כי גם אז אני אהיה שקרן.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הכד, שהוצאתי מים מהכד.

אופיר אקוניס: הרי הכדים בלאו הכי מוחלפים.

ראובן קמחי: ברגע שעברו מים, אני לא יכול להחזיר אותו באחסנה- -

אופיר אקוניס: אגב, הכד הזה כן יהיה בשימוש, כי בלאו הכי ממלאים בו מים מחדש.

אופיר אקוניס: הכדים לא חדשים; הכדים מתמלאים כל הזמן.

ראובן קמחי: ברגע שאני שם אותו רטוב באחסנה, אני לא רוצה שתשתה ממנו מים בשבוע הבא.

ראובן קמחי: אם תשתה מים, או אתה או אחיך יחלו.

ראובן קמחי: את זה אתה רוצה למכור למישהו שלישי?

ראובן קמחי: אתה מאלץ אותנו להיות שקרנים.

ראובן קמחי: זה מה שאתה דורש מאתנו.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני שואל.

אופיר אקוניס: אני אנסה להבין את הצעת הממשלה.

אופיר אקוניס: מה אתם מציעים?

ליאת גור: שמש וקולטי שמש – זה גם?

איתן כבל: כבר התקנת אותו.

איתן כבל: ליאת גור: חדש, לא השתמשו.

אופיר אקוניס: לא.

ליאת גור: גם מזגן?

איתן כבל: התקנת מזגן.

אופיר אקוניס: כלומר הממשלה אומרת שיכולת ההחזרה היא עד שהמוצר מגיע לביתו של הלקוח – אני שואל, אני מנסה להבין.

יצחק קמחי: אנחנו מסתמכים על הסעיף המסמיך, שלא נעשה סעיף.

יצחק קמחי: עצם הכנסת המוצר לחשמל, העברת מים בו או העברת גז בו לכאורה יוצר חזקה מסוימת, שנעשה שימוש.

יצחק קמחי: אז אם אני רוצה שזה יחזיק מים, אני חייב להכניס את זה פנימה.

איתן כבל: אני אומר לכם, נציגי הממשלה, מרוב שלפעמים אתם רוצים להיות צדיקים יותר ממני, יוצא לכם כשלים תחת ידיכם, לא מתוך כוונה.

איתן כבל: הרי אני מנסה כל הזמן לחשוב ישר.

איתן כבל: אני מנסה לחשוב שזה רובנו.

איתן כבל: אני חושב שרוב הציבור הוא אנשים ישרים – לא באים לתחמן ולקנות מכשיר כדי לקחת שלוק מים ולהחזיר.

איתן כבל: מה אני רוצה לומר בעניין הזה – שכשאדם קנה מוצר, זה שליושב ראש הוועדה החברה הלכה לקראתו, זה עניין אחד.

איתן כבל: זה יכול שיימשך גם עכשיו.

אופיר אקוניס: רק שלא יהיו אי הבנות – זה לא היה כיו"ר ועדה; זה היה לפני שמונה שנים.

איתן כבל: לגופו של עניין, נציגי הממשלה, מבחינתי, גם כצרכן, אבל גם כן כמוכר, במובן הזה שאם זה ציוד שאתה יודע שהשמישו אותו - אם אתה לוקח מאוורר והכנסת אותו לחשמל, זאת לא הכוונה.

איתן כבל: זה גם לא פוגם אותו.

איתן כבל: בואו לא נסבך לעצמנו את החיים.

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על מתקן למים, ודאי כשאדם הניח את זה, חיבר את כל הצינורות והפעיל את זה, הוא השמיש את זה.

איתן כבל: אבל כשאתה בא הביתה ויש לך טלוויזיה, הכנסת אותה לרגע והוצאת את השקע, שומו שמיים, יבוא המוכר, יגיד: ראית פעם אחת את פופאי.

איתן כבל: זהו?

איתן כבל: כבר אף אחד לא יוכל לקנות, זה פופאי יד שנייה.

אתי בנדלר: קרוב לוודאי שהטלוויזיה הוצאה מאריזתה המקורית.

איתן כבל: זה משהו אחר.

איתן כבל: זה - אני מסכים אתך.

אופיר אקוניס: האם סעיף האריזה המקורית לא נותן- -

ראובן קמחי: אילו יוותרו על המושג: יצא מאריזתו, ובזה נפתרה הבעיה- -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: על אחד מהשניים אפשר לוותר.

אופיר אקוניס: למשל, לרבות חיבור הטובין לחשמל, גז ומים, ייחשב כאילו נעשה בו שימוש – אפשר לוותר.

אתי בנדלר: אני מתנצלת, אני טעיתי.

אתי בנדלר: אם זה לא אריזה מקורית, לא נחשבת לשימוש.

ראובן קמחי: אם היא לא מקורית.

ראובן קמחי: לא מוכרים מוצר חשמלי באריזתו הלא מקורית אלא אם הוא בתצוגה או אחרי שהוא עבר ביטול עסקה, שעל פי חוק, מגיע לו, דהיינו הוא הזמין לבן, קיבל בז', והחזיר את זה לחנות.

ראובן קמחי: הוא גם לא השתמש – אני לא יכול למכור את זה כחדש.

איתן כבל: גברתי היועצת המשפטית, אני רוצה להעלות שאלה; אני קניתי, נניח, מקרר.

איתן כבל: אני לא מדבר שהזמנתי שנה מראש.

איתן כבל: תוך יומיים סיפקו לי, הגעתי הביתה, אמרתי: איזה אידיוט אני, זה לא דומה בכלל לנוף של המטבח.

איתן כבל: מותר לי לחזור בי?

איתן כבל: ואני חוזר לחנות, ופתחתי את זה.

איתן כבל: הרי איך ידעתי - כשהנחתי את זה.

איתן כבל: כשהנחתי את זה בגומחה, הבנתי שאני בבעיה.

איתן כבל: אתה צריך להוציא את הכיסוי המסוים שיש על זה.

ראובן קמחי: אגב, מי שהרכיב לך את זה היו מובילים, הורידו את האריזה, כי הם לא יכולים להעלות את זה למעלה, ואולי אפילו הם הוציאו את הדלתות כדי להכניס את זה למקום, והרכיבו את זה בחזרה, ואז הגברת באה בערב, מדליקה את הפלורוסנט, היא אומרת: סליחה, בחנות היתה תאורה 4,000 ואט.

ראובן קמחי: בבית יש לי 40 ואט, הצבע לא נראה לי, עכשיו אני רוצה להחזיר.

ראובן קמחי: אני שואל, מה עושים עם המקרר שנמצא בנישה, והוא לא מתאים ליופי ולאופי של הלקוח?

ראובן קמחי: העסקה היתה כשרה לחלוטין.

איתן כבל: ראובן, יש לי עצה לך; כנראה, יהיו פה עוד כמה דיונים, אז אל תוציא את כל האנרגיה בדיונים הראשונים.

איתן כבל: לגופו של עניין, אני מנסה לומר לך, שזה חלק מהעניין.

איתן כבל: מותר לי להגיע הביתה, ותחשוב על זה שרובם לא מוכרים מקררים; מוכרים דברים אחרים.

איתן כבל: כולנו קונים ומוכרים, ומותר לי, וזה קורה לכל אחד מאתנו.

איתן כבל: אתה מגיע הביתה, אומר: וואללה, אכלתי אותה, לא מתאים לי.

איתן כבל: בגלל התאורה שיש לי בבית – חשבתי שזה 400 ואט, והגעתי הביתה ויש לי רק 40 ואט.

איתן כבל: לא נגעתי, לא השתמשתי, החזרתי.

איתן כבל: במקרה הטוב אני מניח שרובנו נקנה את אותו מוצר אחר שמתאים.

איתן כבל: בסוף הרי זה כמות קטנה מאוד שבטלה בששים שמחליטה בסוף לקנות- -

ראובן קמחי: לעולם לא אמכור אותו כחדש; הוא לא ארוז, אתה לא תרצה לקבל מקרר שאני חתמתי עליו, שיש לי הצהרה, שהוא אמר לי שהוא רק ראה והצבע לא התאים.

ראובן קמחי: יש סכנה, כנראה, של 99.9 אחוז, שבדרך חזרה לחנות הוא ייפגע בדלת, בצד, שריטה פה, שריטה שם.

ראובן קמחי: לא אוכל למכור את זה כסוג א'.

ראובן קמחי: ועוד מטילים את האחריות על הלקוח להוביל.

ראובן קמחי: הוביל את זה עם החברים שלו?

ראובן קמחי: עם הבן שלו?

זאב פרידמן: אם הוא לא מחזיר אותו במצבו, הוא לא יוכל להחזיר את המכשיר.

אופיר אקוניס: זה המבחן?

אופיר אקוניס: הרי כשהוא יבוא לקחת את זה, אני אגיד: לא הכנסתי את זה לחשמל.

איתן כבל: איך תדע?

ראובן קמחי: המבחן הוא שאני לא אוכל למכור את זה כסוג אל"ף באריזתו המקורית.

ראובן קמחי: אתה מטיל עליי הוצאות, ומבקש ממני לרמות את הלקוח הבא אחריך.

ראובן קמחי: והבעיה היא שאני – בסך הכול שמתי אותו בנישה, וזה לא היה בשוק הפשפשים; קנית את זה במקום מכובד.

שוש רבינוביץ: חובת ההוכחה על העוסק.

שוש רבינוביץ: זה יקל עליו, אם הוא צריך להוכיח אם כן נעשה שימוש, אם לא נעשה שימוש; אם זה יקל עליו, זה גם נותן את המידתיות ואת האיזון.

שוש רבינוביץ: לפחות יש הכלי הזה.

אתי בנדלר: אני רוצה להפנות את תשומת הלב, אני מבקשת מחברי הוועדה, מהאורחים, מהמוזמנים לעבור רגע לתוספת.

אתי בנדלר: התקנה שבה מדובר מפנה לפסקאות שבתוספת, והתוספת, והתחלנו לעבור עליה – התחלנו בבעיות, ועוד נחזור אליה – מדברת בפסקה (3) על מכשיר חשמלי ומכשיר אלקטרוני לרבות ציוד קצה, ובפסקה 4 היא מדברת על טובין הארוז באריזתו המקורית, ובלבד שאריזתו לא נפתחה על ידי הצרכן.

אתי בנדלר: כשדנו בפסקה 4, עלתה השאלה, מהי אריזה מקורית, ולצורך זה הומצאה ההגדרה על ידי נציגי משרד התמ"ת.

אתי בנדלר: מכל מקום, אם אנחנו מסתכלים על פסקה 3 לעומת פסקה 4, ברור מכאן שכשמדברים בפסקה 4 בטובין, לא מדברים במכשירי חשמל, כי מכשירי חשמל מנויים בפסקה 3, לכן לגבי מכשירי חשמל, אין תנאי שהם לא נפתחו, שהאריזה המקורית שלהם לא נפתחה, דהיינו על פניו מקרר, מיקרוגל, מכונת כביסה, רדיו, די-וי-די, מחשב וכן הלאה – יכול שהאריזה שלהם תיפתח, ולהפך, יש הוראה אחרת, שאומרת שעצם פתיחת האריזה – לא יראו בזה משום פגימה, הרעה במצב הטובין, ולכן בא הסייג כאן ואומר: ובלבד שלא נעשה בהם שימוש.

אתי בנדלר: יש הסייג שיש בחוק, ובלבד שלא נעשה בהם שימוש, ולעניין זה יראו חיבור לחשמל, מים וגז - לכן אני חושבת שיש כאן איזון ראוי.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: ההסבר שלך היה ממצה, ואני חושב שגם חבר הכנסת כבל וגם אני השתכנענו לאשר את הסעיף הזה כפי שהוא.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

חנה טירי: "(2) לרכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרט 7 לתוספת – מיום הרכישה ועד תום היום שלמחרת, שאינו יום מנוחה, ובלבד שהתווית על הטובין, אם ישנה, לא הוסרה".

חנה טירי: פרט 7 זה ביגוד והנעלה.

חנה טירי: קבענו לביגוד והנעלה הסדר שונה, קצר יותר.

חנה טירי: אמרנו: "מיום הרכישה ועד תום היום שלמחרת, שאינו יום מנוחה, ובלבד שהתווית על הטובין, אם ישנה, לא הוסרה".

אופיר אקוניס: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

חנה טירי: כן.

חנה טירי: במקרה כזה חשבנו שכדאי לקצר את המועדים, למנוע שימוש לרעה, כל מיני טענות שעלו.

חנה טירי: אנחנו לא אומרים שזה מונע את כל הבעיות, אבל זה יוצא מאוזן.

אופיר אקוניס: זה ביגוד והנעלה למעט הלבשה תחתונה, שבכלל לא נכללת.

אופיר אקוניס: זה דיברנו.

ליאת גור: עדיין אפשר לקנות שמלה, לצאת אתה.

חנה טירי: אמרתי שזה לא מונע את כל הבעיות, אבל מבחינתנו, זה ההסדר המאוזן.

ליאת גור: זה ידוע בארצות הברית, זה משהו מאוד נפוץ- -

אופיר אקוניס: את מתכוונת שעושים את זה בפרמיירות בהוליווד?

אתי בנדלר: יש טיקט, מין אזיקון כזה משני צדיו.

אופיר אקוניס: שאי אפשר ללכת אתו.

יוסי פתאל: זה לתוך החנות.

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: יש, אם אתה קונה אפילו לפעמים הלבשה תחתונה, סוגרים לך את זה כך שתוכל לקחת את זה הביתה, לחשוב, אם אתה רוצה להחזיר או לא, אבל זה מבטיח שלא השתמשו בהם, אפילו לא למדידה.

רונית פרל: זה לא ממש קשור לערוץ הקניות דווקא, אבל צריך להבהיר שתווית זה תווית המחיר.

רונית פרל: בבגד יש תמיד התווית עם ההוראות של היצרן – ממה זה מורכב.

אופיר אקוניס: זה ברור.

אתי בנדלר: ובלבד שתווית המחיר.

רונית פרל: ושאלה – מה עם בגדי ים?

איתן כבל: הלבשה תחתונה.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: הלבשה תחתונה – אני מבקש, כי זה גם עלה לידי ביטוי באחד או בשניים מהראיונות שעשיתי בכלי התקשורת יחד עם אוריאל לין ואחרים – מה עם הלבשה תחתונה?

אופיר אקוניס: אז הנה התשובה.

אופיר אקוניס: הלבשה תחתונה בכלל לא קיימת.

ליאת גור: אני מדברת על שמלות ערב.

ליאת גור: אנחנו מדברים על יצרני הטקסטיל וכאלה שמייצרים שמלות ערב ובגדי יוקרה.

ליאת גור: השמלה באה עם טיקט, ולך תוכיח שהשמלה לא חזרה ספוגת זיעה.

ליאת גור: הטיקט הוא מאחורה.

ליאת גור: עכשיו אתם מטילים על יצרני הטקסטיל לחשוב על פטנט חדש, על טיקט חיצוני, וממש אי אפשר ללכת עם השמלה עליו, אבל היום רונן חן, סיגל דקל עכשיו צריכים- -

יצחק קמחי: ומה עם הזיכוי?

יצחק קמחי: עם הזיכויים, שקיבלתם את זה כל הזמן, ולא שאלתם את השאלה, אם זה מזיע או לא מזיע?

יצחק קמחי: מה התחדש?

ליאת גור: זה פשוט תופעה מאוד ידועה ורווחת, השאלה איך מונחים את העניין של לקחת את השמלה לקראת אירוע.

איתן כבל: אנחנו לא דנים עכשיו על ביצוע עסקה או לא ביצוע עסקה.

איתן כבל: הבעיה שמעלה הגברת, נציגת התאחדות המלאכה והתעשייה, היא האם הטיקט קיים או לא קיים - הוא קנה מידה לדעת, אם היה שימוש או לא שימוש.

איתן כבל: זה דיון אחר.

בן ציון אדורם: יש הבדל תהומי בין זיכוי להחזר כספי; צרכן שיודע שהוא מקבל זיכוי, והשתמש בו כדי לקנות מוצר אחר באותה חנות או של אותו יצרן, באמת יחזור רק אם הוא באמת צריך ומאמין שהוא חייב להחליף את המוצר.

בן ציון אדורם: הוא עדיין כבול לחנות או ליצרן.

בן ציון אדורם: לעומת זאת, צרכן שמקבל מזומן, כלומר משתחרר מהקשר שלו, יעשה את זה מתי שהוא רוצה.

בן ציון אדורם: הוא מדמיין את עצמו מחזיר את המוצר, ולצורך העניין, הולך וקונה גלידה.

בן ציון אדורם: אנחנו יודעים, שאדם שמקבל זיכוי, יחשוב בצורה מאוד זהירה, ויעשה את זה רק כשהוא באמת צריך.

בן ציון אדורם: לעומת זאת, החזר במזומן או החזר של אמצעי התשלום יגדיל בעשרות מונים את מספר האנשים שמחזירים מוצרים.

בן ציון אדורם: למאי הנפקא מינה – לדבר אחד: הנושא של הזיכוי מחייב את הוסק לספוג משהו – לספוג את הפחת במחיר של המוצר- -

יצחק קמחי: הוא מעביר את זה לצרכן הבא.

יצחק קמחי: את מה הוא סופג?

יצחק קמחי: את הזיעה?

בן ציון אדורם: לא.

בן ציון אדורם: אנחנו מדברים גם על מוצרים, כמו שאתה מדבר על מוצרי קוסמטיקה וכו', אז עוסק שהצרכן מחזיר לו מוצר, ומקבל זיכוי, הוא מוכן לספוג את זה מתוך ידיעה, שמחכה לו דרך הזיכוי המכירה הבאה.

יצחק קמחי: הוא לא סופג כלום.

יצחק קמחי: כשהוא נותן זיכוי, הוא נותן לי חתיכת נייר.

יצחק קמחי: יש לו המוצר אצלו ויש לו הכסף אצלו, והוא מוכר את המוצר הזה שוב למישהו אחר.

בן ציון אדורם: כולנו רוצים להאמין שאף אחד לא מוכר מוצר קוסמטי שוב.

איתן כבל: אתה מצפה, שניתן קרדיט למה שאתה אומר, למוכרים.

איתן כבל: מצד שני, אנחנו מנסים שתיתן קרדיט גם לנו, הצרכנים, שאנחנו לא שקרנים סדרתיים, למרות שאנחנו יהודים ואנחנו ישראלים, וכולנו אוהבים להגיד על עצמנו שאנחנו שקרנים ואנחנו רמאים.

איתן כבל: עוד לא ראיתי מדינה שכל היום מספרת על עצמה כמה התושבים שלה רמאים ושקרנים.

בן ציון אדורם: חבר הכנסת כבל, אם בעוד חמש שנים יתברר שמאז חקיקת התקנות החזרת מוצרים עלתה באלפי אחוזים, אתה תבוא לכנסת ותציע לבטל אותו?

איתן כבל: אני אהיה פה עוד כמה שנים – תנסה אותי.

איתן כבל: ברשותך, אני רוצה להגיד לך נפקא מינה אחרת.

איתן כבל: זה אפילו מקומם אותי, כי כשאני בא לקנות מוצר, אני בא לקנות.

איתן כבל: אני לא עושה את זה בשעות הפנאי שלי בכיף.

איתן כבל: הנחת העבודה כשאני מגיע לחנות, אני, גם אם המוצר לא מוצא חן בעיניי, אני אשוב וארצה לקנות משהו אחר מאותה חנות.

איתן כבל: נקודת המוצא היא שבסופו של דבר קורה לכל אחד מאתנו, גם לך, שבסופו של דבר אתה מגיע ואומר: אכלתי אותה, לא רוצה את המוצר הזה.

איתן כבל: לא קורה?

איתן כבל: שאף אחד פה לא יגיד שלא קרה לו מצב כזה.

איתן כבל: ויותר מכך, אתה מגיע לפעמים, שהחנות הזאת, פתאום מתברר לך ששום דבר שם לא מתאים לך.

אופיר אקוניס: מר פרידמן, יש לך רעיון חכם עבורנו?

זאב פרידמן: לכל אלה שחוששים אני מציע לשאול את אותם מנכ"לי רשתות, שהם בעצמם כבר היום באופן וולנטרי מציעים את אותם שירותים, חלקם כבר התפרסמו בתקשורת, חלקם גם פנו לכל מיני ארגונים וגורמים מסוימים.

זאב פרידמן: יש כאן כתבה, אני מוכן להעביר אותה לאדוני היושב ראש; למשל, מנכ"ל H

ליאת גור: הערה קטנה – בשם העסקים הקטנים והבינוניים, אין דין עסק קטן שעושה חמש שמלות או חמישה זוגות נעליים כדין H

איתן כבל: את משמיצה נתח באוכלוסייה.

איתן כבל: לא כולם יכולים לקנות שמלות.

ליאת גור: התופעה ידועה.

אופיר אקוניס: רוב האוכלוסייה קונה ברשתות גדולות, שהמחירים הרבה יותר נמוכים, ודאי מהמעצבים.

לאה ורון: המעצבים שמים גולה- -

ליאת גור: אבל הוא צודק, זה רק ליציאה מהחנות.

ליאת גור: יצטרכו להמציא עכשיו משהו אחר.

איתן כבל: אפרופו זיעה, כשאנחנו נכנסים לחנויות, המעצב או המעצבת שם שמלה, שרק עליה עושים את הבדיקה, כי אני רוצה לחשוב, כשאני קונה שמלה, אני לא רוצה לחשוב – מה, לא קרה לנו - לא בחנות של מעצבים, אלא בנעליים.

איתן כבל: לפעמים אתה קונה לילד שלך נעל, אתה רואה כאילו כבר עשו עליו ויש של מרתון תל אביב.

איתן כבל: ואם אתה לא אומר משהו, הוא לא מביא לך מהמחסן.

ליאת גור: עדיין מדברים באופנה ישראלית, בענף הטקסטיל, שהוא עומד על כרעי תרנגולת.

ליאת גור: זה ייצור להם בעיה.

רונית פרל: בגדי ים זה הלבשה תחתונה?

אתי בנדלר: למיטב ידיעתי, בגדי ים לא מוגדרים כהלבשה תחתונה.

איתן כבל: הלבשה תחתונה מכסים.

איתן כבל: בגד ים מראים.

קריאה: הלבשה תחתונה נוגעת בגוף, ובגד ים כן.

אופיר אקוניס: אני חושב שאתה צודק.

אתי בנדלר: לכל יצרני בגדי הים יש מין פלסטרים כאלה.

אופיר אקוניס: בגד ים זה דבר שנצמד לגוף.

לאה ורון: וחולצה לא? ושמלה לא? וטייצים לא?

קריאה: זה עניין של איפה זה נוגע בגוף.

אופיר אקוניס: בגד ים של ספידו זה הלבשה תחתונה או לא?

אופיר אקוניס: זה גם תחתון.

ליאת גור: תחתונה, ושיש עליו משהו עליון.

ליאת גור: בגד ים – אתה הולך אתו- -

אופיר אקוניס: לכן זה כן הלבשה תחתונה.

יעל כהן שוואט: אנחנו חושבים שעדיף להגדיר את זה כהלבשה תחתונה, ולהשאיר לרשתות לבחור, אם הם מסכימים לקבל או לא.

יעל כהן שוואט: זה נושא מאוד עדין.

אופיר אקוניס: אני מסכים.

אופיר אקוניס: אז צריך בסעיף 7 אולי להוסיף: לרבות בגדי ים.

אתי בנדלר: למה מחקתם מסעיף 7 של התוספת אחרי ביגוד והנעלה את המילים "למעט הלבשה תחתונה"?

חנה טירי: זה בסעיף 6(10).

אתי בנדלר: הלבשה תחתונה לרבות בגד ים.

אופיר אקוניס: אני חושב שההערה נכונה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כבל, סיכמנו את הנושא.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד – פה אחד אושר

אופיר אקוניס: תודה.

אתי בנדלר: ובלבד שתווית המחיר – יהיה השינוי בפסקה 2.

עידו הדרי: לגבי גרביים אלסטיות, תחבושות אלסטיות – אנחנו לא רוצים שהצרכן הבא יקנה תחבושת שמישהו לבש- -

אופיר אקוניס: מי יחזיר את זה?

אופיר אקוניס: זה הרי ספוג.

אתי בנדלר: בכל מקרה, הגבלת זכות הביטול נדונה בתקנה 6, שעדיין לא הגענו אליה.

אתי בנדלר: ככל שתגיע למסקנה שיש ציוד רפואי שראוי לסייג את זכות הביטול בקשר אליו – כשנגיע לסעיף הזה, נדון.

איתן כבל: כל דבר שאתה קונה אותו, רפואי, הוא אטום, בדרך כלל, אטימה מיוחדת.

אתי בנדלר: לגבי תרופות, לא מאפשרים החזרה, גם אם אין ספק שלא פתחת ולא נגעת, ומסייגים את זה כאן.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: בלאו הכי הסעיף הזה אושר.

קריאה: סעיף 2(1), אישרתם כבר?

אתי בנדלר: רכישת טובין או סוגי טובין כאמור בפרטים 1 עד 6 – זה אושר.

אתי בנדלר: פסקה 2 אושרה עכשיו.

אופיר אקוניס: הלאה, הגברת טירי.

חנה טירי: "(3) לרכישת שירות כאמור בפרט 8 לתוספת – תוך 14 יום מיום עשיית ההסכם, ובלבד שהביטול ייעשה שבעה ימים שאינם ימי עבודה לפחות, קודם למועד תחילת השירות".

חנה טירי: פרט 8 לתוספת אלה שירותי התיירות.

חנה טירי: הגדרנו את זה בדומה למה שקבוע היום בחוק הגנת הצרכן, במכר מרחוק וברוכלות - שרותי הארחה, נסיעה, חופש ובילוי.

חנה טירי: מצאנו לנכון כן להבהיר, מה זו נסיעה.

חנה טירי: לא רצינו שזה יחול על כרטיסיות לאוטובוס אלא רק לנושא של תיירות, טיולים.

חנה טירי: אז אמרנו: נסיעה, הכוונה לטיסה, שיט, טיול מאורגן וכיוצא באלה, ובשיט – למעט הובלת טובין.

חנה טירי: פה היתה הערה של משרד התחבורה, שקיבלנו אותה – את הנושא של הובלת טובין צריך להחריג; הכוונה היא רק לנסיעת אנשים.

חנה טירי: ההסדר שקבענו דומה מאוד להסדר של תיקון 26 לחוק הגנת הצרכן, שניתן לבטל את העסקה תוך 14 ימים מיום עשיית ההסכם, אבל שבעה ימים לפני מועד תחילת השירות כבר לא ניתן.

חנה טירי: במקרה כזה ה איזון, אפשר למצוא צרכן חלופי.

אופיר אקוניס: בכלל, עכשיו כשכולם נופשים בישראל, בקיץ הזה תמצא רבים שיזמינו גם יום-יומיים לפני.

אופיר אקוניס: לא תישאר עם חדרים פנויים.

אופיר אקוניס: נכון?

אופיר אקוניס: הקיץ הזה מיטיב אתכם, מסיבות גלובליות.

אופיר אקוניס: אני מקווה שזה יימשך כך גם בקייצים הבאים.

יוסי פתאל: רגע לפני שמחריבים אגפים שלמים בתחום התיירות, מוצרי תיירות, זה לא מקרי שיש פה סעיף נפרד; פרט 8 מדבר רק על תחום של תיירות.

יוסי פתאל: אתמול ישב אצלי סוכן מאוד גדול מניו יורק – חברה לא קטנה, שסוחרת רק ב-800 מיליון דולר בשנה.

יוסי פתאל: סיפרתי לו על החוק, והוא אמר:

יוסי פתאל: לא היה כדבר הזה ולא יהיה כדבר הזה בארצות הברית.

יוסי פתאל: מוצר תיירותי הוא כל רגע נסחר בזירות שונות, במחירים שונים, כמו שער הדולר, כמו קפה, כמו מניה בבורסה בדיוק.

יוסי פתאל: גם בתיקון המקורי בעסקאות מכר מרחוק הצבענו על הבעיה.

יוסי פתאל: אתם כאן יוצרים מצב, שכל תחום הצ'רטר יהיה אסור במדינת ישראל, כי אין פה לקוח יושב פה בחדר ההה, שלא יודע שהוא מזמין טיסת צ'רטר.

יוסי פתאל: זו טיסה שאתה יודע שאתה לא יכול לבטל אותה, ובתמורה לזה אתה מקבל מחיר מאוד נמוך.

יוסי פתאל: כל הטיסות ה"לואו קוסט" יהיו בעצם מחוץ לחוק במדינת ישראל.

יוסי פתאל: החוק הזה, כפי שהוא כתוב כאן, הוא גם כולל עסקאות שייעשו בחו"ל.

יוסי פתאל: במקום אחר בחוק, למשל, בכל מה שקשור להצגת מחיר בשקלים או קביעת גובה השער גם משרד התמ"ת הכיר בזה, שכאשר השירות ניתן בחו"ל, החוק לא צריך לכלול.

יוסי פתאל: החוק במתכונתו הנוכחית, עסקאות שייעשו ויימסרו ללקוחות בחו"ל, בעצם הוא גולש מעבר לגבולות מדינת ישראל.

יוסי פתאל: אם אתם קונים בית מלון בחו"ל והסעה משדה התעופה לעיר בחו"ל, זה כפוף לעושי עסקים שלא רלוונטים למדינת ישראל, עם חוקים אחרים.

יוסי פתאל: בא החוק הישראלי ומתערב בעסקאות שייעשו בחו"ל.

יוסי פתאל: גם משרד התמ"ת, יש בינינו הבנה מסוימת, שצריך לעשות תיקונים במקומות אחרים בחוק.

יוסי פתאל: הדבר הזה לא בא לידי ביטוי כאן בגלל איזשהו מירוץ שהתחיל כאן, לגמור את החוק הזה כמה שיותר מהר, ואנחנו, כמובן, מברכים על כך, אבל לעשות חצי עבודה, לא לגמור את מה שישבנו עליו במקום אחר, ולהריץ את זה ולהפוך את כל חברות התעופה גם הזרות וגם הישראליות לעברייניות, אותנו לעבריינים, ולהעדיף את כל העוסקים שבעצם מוכרים לכם ישירות היום כאינטרנט, כלומר אם תקנה אותה טיסה באקספידיה, לא תהיה זכאי; תקנה דרכי – אני אהיה חייב להחזיר לך, למרות שאני קונה את זה בכלל מחו"ל.

יוסי פתאל: יש פה פגיעה ישירה והעדפה ברורה לעוסקים שהם מחו"ל, בעוד שאנחנו ננסה להתמודד עם זה, לא נוכל בכלל.

יוסי פתאל: תחום התיירות הוא תחום גלובלי, ואין פה היום לקוח שיושב בחדר, ולא חושב שהוא יכול לקנות גם לא רק במדינת ישראל.

יוסי פתאל: ככל שהדברים קשורים לתחומי מדינת ישראל, ברור לנו שאין בעיה, וזה צריך להתרחש.

אופיר אקוניס: תודה, הבנו את המגבלה.

אופיר אקוניס: בבקשה.

קרן כהן סעד: אנחנו, כמובן, מצטרפים לדבריו של מר פתאל.

קרן כהן סעד: אני חושבת שהגזירה הזו בתחום התעופה היא גזירה קשה.

קרן כהן סעד: העברנו את נייר העמדה שלנו למשרד התמ"ת.

חנה טירי: קיבלנו את זה רק היום.

רוני אמיר ארזי: יש לנו אישור מסירה.

קרן כהן סעד: אני חושבת שאחד הדברים החשובים בתחום התעופה זה אופן תמחור המוצרים והכרטיסים על המחלקות השונות, ואני רוצה שדני סעדון ירחיב על זה.

דניאל סעדון: ברשותך, אני נמצא באולם התעופה הרבה מאוד שנים, גם עבדתי בהרבה מדינות בחו"ל, ומה שאנחנו מנסים לעשות פה הוא בלתי אפשרי כמעט, כי אנחנו קשורים עם הרבה הסכמים עם חברות תעופה אחרות בחו"ל, ואם אתה רוכש ממני כרטיס ליעד מסוים לאירופה, ומאירופה ליעד אחר, על הקטע הישראלי יחזרו 100 דולר, ואני אהיה חייב לשלם להם את החלק השני.

דניאל סעדון: זה לא מתקבל על הדעת.

דניאל סעדון: אי אפשר ליישם את זה.

קרן כהן סעד: בתחום התעופה אתה קונה אותו כרטיס, מחלקות שונות, ואנחנו מראש מתמחרים את המחלקות לפי אפשרויות הביטול שלהן; מחלקה זולה תהיה פחות גמישה, ומחלקה יקרה תהיה יותר גמישה.

קרן כהן סעד: מי שייפגע זה הצרכן, כי אם לצרכן תהיה אפשרות לבטל, לנו זה ייצור בעיה, ואפשרות ביטול תוך שבעה ימים שאינם ימי מנוחה לא תאפשר לנו למכור את המוצר הזה בשנית, ולכן הצרכן הוא זה שייפגע.

רוני אמיר ארזי: עוד דבר – תקנה 6 מחריגה מוצרים שונים, בין היתר היא מחריגה טובין פסידים.

רוני אמיר ארזי: אנחנו חושבים שיש להתייחס לשירותי התיירות באותה מידה, כי כרטיס, אם הוא לא יימכר, לא ניתן יהיה למכור אותו שוב.

רוני אמיר ארזי: זה לא כמו מוצר בחנות, שאפשר יהיה למכור אותו בשנית.

רוני אמיר ארזי: ברגע שמועד הטיסה יהיה, אבד עליו הכלח, וצריך, לדעתנו, להחריג את זה כמו בתקנה 6.

אופיר אקוניס: משרד התיירות, יש לכם עמדה בנושא הזה?

אליהו ליפשיץ: הסיבה שהנושא הזה נדון עכשיו הוא עצם העובדה שמדובר במצב שיש ערבוב של עסקאות, אבל אותה בעיה - - בעסקה מרחוק, וזו בעיה ישנה.

אליהו ליפשיץ: דנו בה בעבר עם הענף ועם משרד התמ"ת.

אליהו ליפשיץ: לא הגענו עדיין לפתרון בנושא.

אליהו ליפשיץ: זה קשור גם לבעיה המקורית, שהיא עסקה מרחוק, שבה יש בעיה דומה, אותה בעיה שהועלתה כאן.

אליהו ליפשיץ: כדי לפתור את הבעיה, אולי זה לא במסגרת הדיון הזה, אבל הבעיה הזאת היא מאוד רצינית.

אליהו ליפשיץ: יכול להיות שצריך גם כן במסגרת עסקאות מרחוק, אבל חייבים לפתור את הבעיה.

אופיר אקוניס: הבנו את ההיבטים של שיתוף פעולה עם חברות תעופה שונות, אבל זה ודאי על מלונות בישראל לא חייב לחול.

אליהו ליפשיץ: אני לא מדבר על זה.

יוסי פתאל: שיחול על מלונות בישראל.

אתי בנדלר: כשהוועדה דנה בעסקאות מכר מרחוק, ומר פתאל היה כאן, וטען באותה התלהבות, כפי שהוא טוען היום, וכך גם נציגים אחרים של חברות שמייצגות חברות תעופה וחברות נופש ותיירות - הועלתה כבר אז טענה, שמשרד התיירות אמור לפרסם תזכיר לתיקון חוק שירותי תיירות כדי להסדיר את העניין הזה.

אתי בנדלר: שנה עוברת ועוד שנה עוברת- -

קריאה: כבר הופץ.

אתי בנדלר: אנחנו לא יודעים מה ההסדרים המוצעים שם.

חנה טירי: גם אנחנו לא יודעים.

ישראל חסון: מה השוני במוצר ובשרשור שלו לבין מקרר ולבין אוטו?

יוסי פתאל: יבואן שקונה את המוצר, רוכש אותו, וזה נמצא במלאי שלו פה.

יוסי פתאל: כשאתה בא אליי, ואומר לי: תזמין לי חדר בבית מלון- -

ישראל חסון: טריוויאלי אני מבין.

ישראל חסון: אני שואל בנושא של השרשור, הרי הטענה המרכזית שלך אומרת:

ישראל חסון: אני לא יודע לשרשר את זה הלאה.

יוסי פתאל: זה חלק מהטענה.

אופיר אקוניס: בסעיף הזה זה עיקר הטענה.

אופיר אקוניס: גם אל על הצטרפה בדיוק באותו עניין.

ישראל חסון: מה אתה שונה מיבואן רכב ויבואן מקררים?

יוסי פתאל: אי אפשר לקנות רכבים באינטרנט, כמו שאפשר לקנות חדרי בתי מלון באינטרנט.

יוסי פתאל: אם תקנה רכב באינטרנט, החוק הזה לא יחול.

יוסי פתאל: ואם תבוא אליי כסוכן רכב כאן, החוק כן יחול, ובכך אתה יוצר העדפה ברורה למי שהוא סוחר מחו"ל מאשר מי שהוא סוחר מישראל.

ישראל חסון: אז הדיון הוא לא על המוצר אלא על העיקרון, שהוא חותך חתך רחב מאוד של מוצרים.

יוסי פתאל: רכב ומקרר נמסרים לך בישראל.

יוסי פתאל: השירות שאני מוכר לך נמסר לך בחו"ל.

אתי בנדלר: כרטיסי טיסה הם לא שירות שניתן- -

אופיר אקוניס: אז תעשו טיסות ליעדים ישירים.

אופיר אקוניס: אם אני קונה תל אביב-לונדון-תל אביב, ואני מחליט שאני לא יכול, אפילו מסיבה כלשהי, לא לצאת לנסיעה הזאת, אז אני מבקש את ההחזר.

אופיר אקוניס: המגבלה של שבוע נשארת.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר תל אביב-לונדון-מיאמי וכדומה.

אופיר אקוניס: הטיסה היא באל על, מה הבעיה?

רוני אמיר ארזי: מראש נאמר בתעריף המסוים מה יהיו התנאים.

אופיר אקוניס: הבנו את הטענות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

יוסי פתאל: כל חברות התעופה הזרות, עם כל הכבוד לדיון פה, מתמחרות את זכות הביטול.

יוסי פתאל: אתם באותו חדר מנסים להביא את כל ה"לואו קוסט" לכאן למגינת לבה של אל על.

יוסי פתאל: לא "איזי ג'ט" תעמוד בזה ולא "אייר ברלין" שטסה לכאן.

יוסי פתאל: כשלקוח נכנס וקונה כרטיס טיסה שהוא רואה עכשיו ב-99 דולר לברלין, הוא מתחייב שתמורת המחיר המאוד נמוך ומגוחך הזה, הוא לא יכול לבטל.

יוסי פתאל: זה המודל הכלכלי שבבסיס עולם התיירות.

יוסי פתאל: אתם לא יכולים לומר: אנחנו מתמחרים בענף התיירות את זכות הביטול.

יוסי פתאל: אתה תמיד יכול לבטל, אגב.

יוסי פתאל: אתה יכול לקנות כרטיס מעט יותר יקר.

יוסי פתאל: אין בעיה עם ביטול.

יוסי פתאל: יש החזר כספי מלא גם.

יוסי פתאל: זה לא שאנחנו מתנערים מזה.

ישראל חסון: אתה נוגע בנקודה שהיא רלוונטית, לדעתי, לקשת אדירה של תחומים.

ישראל חסון: אתה היום הולך ומזמין רכבים.

ישראל חסון: הם נמצאים בדיוק באותה בעיה שלך, אפילו יותר חמורה.

יוסי פתאל: הם קונים מלאי שתמיד אפשר להשתמש בו.

יוסי פתאל: כרטיס טיסה מתפוגג.

יוסי פתאל: הרכב יישאר פה, אפשר להוריד את המחיר לחצי ולמכור אותו.

ישראל חסון: כרטיס טיסה – תוריד לחצי, ותראה שתמכור.

יוסי פתאל: עושים את זה.

יוסי פתאל: אבל אז אומרים לך: לא בחצי; בפחות מהמונית לשדה התעופה.

איתן כבל: הנחת העבודה היא שמי שרוצה לבטל את הנסיעה, כי החליט שהוא לא טס- -

יוסי פתאל: זה לא נכון.

יוסי פתאל: בתחום התיירות זה מטורף.

יוסי פתאל: כל רגע יש דיל חדש.

יוסי פתאל: כל מושב מחושב ומתומחר לפי ההזמנה הקודמת.

יוסי פתאל: בכל רגע נתון תמצא את המחיר לאותו חדר בלונדון בעשרות אתרים בעשרות מחירים.

יוסי פתאל: אנחנו עברנו למסחר שהוא זהה לגמרי לבורסה.

יוסי פתאל: אתה עושה שופינג.

יוסי פתאל: הלא פה כל אחד שעולה למטוס, המתח הראשון שיש לו, זה: כמה שילמת?

יוסי פתאל: אי אפשר להגיד ששוק התיירות לא משוכלל מבחינת תחרות.

יוסי פתאל: הקהל הישראלי נהנה ממחירים מהנמוכים בעולם בשירותי קרקע, וכל מי שקונה, עד הרגע שהוא לא חוזר מהחופשה, הוא במתח, אם הוא שילם יותר מדי גבוה.

איתן כבל: אדוני היושב ראש, אני מציע שתהיה הסכמה שבכל שירותי תיירות פנים ארצית - יש הסכמה על זה.

אופיר אקוניס: הסעיף חל על זה.

איתן כבל: אני מציע שלדיון הבא – זה קצת יותר מורכב, העניין הזה.

איתן כבל: גם אנחנו צריכים לחשוב על הדברים, שגם משרד התיירות, שלא יחכה לצנרת, לפתוח אותה.

אופיר אקוניס: תביאו נוסח יחד עם התמ"ת.

אופיר אקוניס: קודם לגבי תיירות פנים – אמרנו, וגם מר פתאל מסכים וגם לאל על אין התנגדות, כי היא לא עוסקת בזה.

קריאות: - -

אופיר אקוניס: רק לא הבנתי את המחיר.

אופיר אקוניס: בין 99 ל-299.

אופיר אקוניס: זה הבדל די גדול.

חנה טירי: אני רוצה להדגיש, שחוק הגנת הצרכן היום במכר מרחוק קובע ביטול לגבי הכול- -

רוני אמיר ארזי: ואנחנו כבר היום נתקלים בבעיות כל הזמן.

רוני אמיר ארזי: זה רק ירחיב אותן.

חנה טירי: רוב העסקאות נעשות במכר מרחוק.

חנה טירי: התקנות האלה לא מרעות בצורה משמעותית את מצבכם.

חנה טירי: הקושי שלכם הוא בחוק, לכן גם אם נקבע בתקנות על תיירות פנים, רוב העסקאות האלה הרי נעשות במכר מרחוק.

חנה טירי: הבעיה שלכם היא לא עם התקנות.

אופיר אקוניס: הסכמנו על העיקרון של תיירות פנים.

אופיר אקוניס: לגבי ההערות שלך, מר פתאל, וגם של חברת אל על על התיירות היוצאת, צריך לחשוב על זה.

אופיר אקוניס: צריך נוסח שיהיה מקובל.

אופיר אקוניס: למשל, טיסות ישירות, אין בעיה להשאיר את הסעיף כמו שהוא.

אופיר אקוניס: לעומת זאת, טיסות שיש בהן שיתופי פעולה עם חברות אחרות, צריך למצוא נוסח מוסכם לעניין הזה.

אתי בנדלר: אני עדיין מבקשת להבהיר את דבריה של גברת חנה טירי.

אתי בנדלר: התקנות האלה, בכל נוסח שהן לא יאושרו בסופו של דבר, אינן דנות בעסקאות מכר מרחוק, לכן כל עסקאות בדבר תיירות ונופש שייעשו במסגרת עסקאות מכר מרחוק, תהיה זכות ביטול לגביהן, לכן גם אם כאן התקנות יהיו בנוסח מצומצם יותר, מצד אחד, הן לא יתאמו, לא תהיה אותה זכות ביטול כמו בעסקאות מכר מרחוק, ודבר שני, הן יחולו רק לגבי מי שנכנס לסוכן, ומזמין את עסקת התיירות והנופש שלו אצל סוכן.

אתי בנדלר: מה זה אומר – שמי שימשיך ללכת לסוכן, סליחה, ייצא פראייר גדול, והמסר היחיד שייצא מחוסר התאמה כזו בין התקנות השונות הוא שאסור לעשות עסקה אצל סוכן, וזכות הביטול תהיה מצומצמת יותר.

אתי בנדלר: זה המשמעות היחידה.

חנה טירי: לכן הדיון לא צריך להיות בתקנות פה.

יוסי פתאל: אנחנו מבינים, אנחנו פשוט חולקים על מה שאמרת כרגע, זה גם ויכוח מקצועי, כי גם בעסקאות מכר מרחוק אנחנו מקווים מאוד שנצליח להגיע להבנות, או בעצם הגענו להבנות מסוימות- -

אתי בנדלר: אבל זה המצב המשפטי נכון להיום.

אתי בנדלר: ככל שהמצב המשפטי ישונה, ככל שיהיה תיקון חוק, שיאפשר זכות ביטול שונה בעסקאות מכר מרחוק, ברור שיהיה צורך להתאים גם את זכות הביטול לעסקאות בתחום הזה, שנעשות אצל סוכן.

אתי בנדלר: השאלה, אם ראוי היום ליצור את ההבחנה.

יוסי פתאל: חד משמעית כן, כיוון שגם את בדיונים אחרים, הלא העלינו את זה גם כשעלה עסקאות מכר מרחוק, ואמרתם במפורש שהדבר הזה צריך- - עם התמ"ת ועם משרד התיירות, מה שאנחנו עושים לאורך זמן, ולשמחתי, אני יכול גם להגיד שיש התקדמות מסוימת.

יוסי פתאל: אני מקווה שזה ייפתר, אבל זה ששם נעשה מעשה שלא ייעשה, לא צריך להוסיף עליו גם את המעשה הזה.

יוסי פתאל: אגב, 40 אחוז מגיעים כן למשרדים, 60 אחוז- -

אתי בנדלר: אבל אתה מבין שאם יאושר כאן זכות ביטול מצומצמת יותר לעומת עסקאות מכר מרחוק, היחס לא יהיה 60-40 אלא יהיה 10 אחוז פראיירים שלא יודעים על ההבדלים, ייכנסו לסוכן, וכל השאר- -

רוני אמיר ארזי: לא יהיה שינוי למצב היום.

רוני אמיר ארזי: היום עדיין אנשים מגיעים לסוכנים, ועושים את זה לא במכר מרחוק, בחנויות מכר של אל על, שהם יודעים שהביטול זה לפי תנאי הכרטיס ולא משהו אחר.

רוני אמיר ארזי: זה לא ישנה את המצב.

יוסי פתאל: את מניחה שמכר מרחוק זה לא באמצעות סוכנים.

יוסי פתאל: אני לא מוחה על זה בקול רם, אבל- -

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: על ידי כניסה לסניף.

אתי בנדלר: לזה אני מתכוונת.

אופיר אקוניס: האם כדי להתאים את שתי התקנות צריך ניסוח- -

אתי בנדלר: שם זה תיקון חוק בכלל.

אופיר אקוניס: הם טוענים שיש להם בעיות בביצוע.

אופיר אקוניס: אני לא שמעתי ולא יודע.

אתי בנדלר: יש אולי מענה אחד, שהוא מענה ענייני, לחוסר ההתאמה הזה.

אתי בנדלר: החוק שמאפשר ביטול עסקאות שנעשות במכר מרחוק יוצא מתוך הנחה שיש פערי מידע בין העוסק לבין הצרכן, שיש פערים שונים, שכדי לגשר עליהם ניתנת זכות ביטול.

יוסי פתאל: זו טענה הגיוניות בעידן של האינטרנט, שיש פער בין להיכנס לאתר של הסוכן, לראות את בית המלון בחו"ל, לבין שבאים אליי למשרד, לכוון את המסך, שמראה את בית המלון בחו"ל - זה חוק משנת 1997.

יוסי פתאל: הוא לא חשב אינטרנט ומסחר אלקטרוני בכלל.

אתי בנדלר: אל"ף, הוא חשב אינטרנט, אבל לאו דווקא על שירותי תיירות; המבט היה מבט על כלל העסקאות.

אתי בנדלר: נקודת המוצא שלי, שככל שמדובר על ביטול עסקאות של תיירות ונופש, אין מקום להבחנה הזו, אבל אם היושב ראש שואל אותי בכל זאת, איך ניתן יהיה להסביר, שייווצר פער, אם כאן תהיה זכות ביטול מצומצמת יותר, אז אני אומרת: כאן אדם הולך לסוכן, יושב אתו, מקבל הסברים בעל פה.

אתי בנדלר: אפשר למצוא לזה הסברים ענייניים.

יוסי פתאל: אני מודה ותומך בכל משפט שאמרתי.

חנה טירי: אנחנו לא חושבים שהוויכוח צריך להיות בתקנות.

יצחק קמחי: עברנו את הוויכוח הזה בהצעת החוק לפני שלושה חודשים.

יצחק קמחי: זה לא משהו חדש.

אופיר אקוניס: הסעיף הזה – נבקש מכם לנסח אותו; על תיירות פנים ודאי להחיל אותו.

אופיר אקוניס: את ההחרגות שעולות פה, ואם יש צורך, מבחינה משפטית, להתאים את הבעייתיות שהעלה מר פתאל וחברת אל על, לחשוב עליה עוד, ולהביא לנו סעיף יותר מדויק.

אתי בנדלר: בעצם את פסקה 3 אפשר לאשר as is.

אתי בנדלר: יהיה צריך לתקן את סעיף 8 בתוספת.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אז אפשר לאשר.

חנה טירי: לא ברור מה החלטת הוועדה.

אליהו ליפשיץ: הכוונה היתה לתקן בחקיקה ולא בתקנות, כי התקנות הן לא הפורום הנכון לדון בזה.

אליהו ליפשיץ: הכוונה היתה להתאים התאמות במסגרת העסקאות שנעשות בצורה כפי שהסביר אותה בצורה רחבה מר פתאל.

אליהו ליפשיץ: זה עדיין בתהליך.

אליהו ליפשיץ: הגענו להסכמות עקרוניות עם משרד התמ"ת, היו דיונים, ועם הענף, ואני חושב שזה יכול לבוא לידי פתרון, אבל שוב - לא במסגרת התקנות.

אליהו ליפשיץ: אני מציע שנחדד את זה לקראת הפעם הבאה.

אתי בנדלר: מה אתה מציע שיהיה במסגרת התקנות דנן?

אליהו ליפשיץ: יש בעיה, כי אנחנו לא יכולים להמשיך לתקן – קודם כל, לדבר רק על תיירות פנים, ואנחנו נתקן לגבי תיירות חוץ- -

יצחק קמחי: אני לא מבין למה תיירות פנים.

יצחק קמחי: למה טיסה מהארץ לחו"ל צריכה להיות שונה?

אופיר אקוניס: תיירות פנים, הזמנת בתי מלון, זה דיברנו, אין שום בעיה.

יצחק קמחי: אבל שירות שמתחיל מהארץ לחו"ל, אין שום סיבה להחריג אותו.

אתי בנדלר: נכון.

אתי בנדלר: אני חושבת שלא צריכים לדבר על תיירות פנים אלא צריכים לדבר על עסקה לרכישת שירותי תיירות או נופש שמתבצעת כולה מחוץ לישראל, כלומר המלון הוא בחו"ל, הטיסה – כל שירותי הקרקע בחו"ל.

רוני אמיר ארזי: גם הסברנו את העניין הזה של המוצר המתכלה, שצריך להתייחס לזה כמוצר מתכלה.

רוני אמיר ארזי: ה-7 ימי עבודה לא מספיקים כדי למכור אותו.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני חולק על זה.

יוסי פתאל: אדוני היושב ראש, מה תעשו עם כל חברות התעופה הזרות?

יוסי פתאל: את אל על דפקו – בסדר.

יוסי פתאל: מה יעשו עם "איזי ג'ט"?

אליהו ליפשיץ: אם אין לנו "לואו קוסט", זאת אומרת שהלקוח מפסיד.

אופיר אקוניס: נבדוק את זה.

זאב פרידמן: יוסי, שים לב, שאל על אומרים לך שמדובר במוצר מתכלה, כלומר אם הם יצליחו למכור את הכרטיס, אין להם בעיה להחזיר לך, ואני מציע שזה יודגש.

זאב פרידמן: תרשום את זה לפניך.

יוסי פתאל: אני מודה לך על ההערה.

יוסי פתאל: זה גם מה שהעלה חבר הכנסת ישראל חסון בנושא השרשור, שהבעיה היתה לא הבעיה העקרונית, אלא באמת שהדבר הזה יגיע אל חברת התעופה, ולא יישאר בידי סוכן הנסיעות.

יצחק קמחי: באופן פומבי נתנו תמיכה מלאה בגישה הזאת.

יוסי פתאל: ומשרד התמ"ת תמך בזה מההתחלה.

אתי בנדלר: אני מציעה שפסקה 3 לתקנה 2 – לאשר, ושהם יביאו הצעה מגובשת יותר לסעיף 8 לתוספת.

חנה טירי: כלומר להחריג את עסקה- -

אופיר אקוניס: כן, הרי בלאו הכי לא נגיע לזה היום.

אופיר אקוניס: ומר מקחי, אני מנצל את ההזדמנות לומר לך, שבשבוע הבא נקיים את הישיבה כסדרה; אני מבקש ממשרד התמ"ת לשלוח נציג על אף האירוע החשוב שאתם מקיימים – באמת חשוב, אנחנו לא יכולים.

אופיר אקוניס: אני רואה שההתקדמות פה היא, לטעמי, איטית מדי, וכפי שהתחייבתי, לסיים עד סוף המושב, אם נבטל את הישיבה של השבוע הבא, לא נגיע לזה, ולכן בקשת המשרד נדחית.

יצחק קמחי: אז אני אנצל את ההזדמנות הזו בשנייה זו ואודה לוועדה, כי זו, כנראה, הפעם האחרונה שאני מופיע בתפקידי כאן; נבחרה ממונה חדשה להגנת הצרכן והרשות לסחר הוגן, ואני מסיים את תפקידי.

יצחק קמחי: לצערי, ההחלטה שלכם פוגעת בהרבה אנשים שמוזמנים לכנס הזה בשבוע הבא, שיצטרכו להגיע לכאן ולא יוכלו- -

אופיר אקוניס: אחד או שניים, לא יותר.

אופיר אקוניס: כולם משתתפים בכנס?

יצחק קמחי: ארגוני הצרכנים, כולם משתתפים בכנס, סוחרים, איגוד לשכות המסחר.

יצחק קמחי: אני לא סתם פניתי.

יצחק קמחי: גם אנשי הכנסת הוזמנו.

יצחק קמחי: הם יהיו ביום הראשון.

יצחק קמחי: אם לא תהיה לי הזדמנות נוספת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לוועדה, לראשיה, לצוות, למזכירת הוועדה, ליושבת ראש הוועדה, לייעוץ המשפטי על שיתוף פעולה לאורך שנים ארוכות, ולדעתי, עבודה פורייה בתחום הצרכנות, ובאמת תודה רבה.

אופיר אקוניס: אנחנו מאוד מודים לך, אני חושב, בשם כל חברי הוועדה וחברי הכנסת שאינם חברי הוועדה בשנה ושליש האחרונות – ודאי יש חברי כנסת שיודו לך על שנים ארוכות יותר, וכמובן, בהצלחה לך ולמחליפתך.

אתי בנדלר: אם יורשה לי בכל זאת מילה אישית, כיוון שאני מכירה את מר קמחי כממונה על הגנת הצרכן הרבה מאוד שנים בדיונים כאן, אני חושבת שהתרומה שלך לביצור זכויות הצרכן היא תרומה ענקית.

אתי בנדלר: בטון השקט שלך והלא מתלהם שלך הגעת להישגים אדירים בתחום הזה, ואני מצטרפת לברכות, ואני משוכנעת שתמשיך לתרום מניסיונך העתיר לטובת הצרכנים במדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אתה עוזב את השירות הממשלתי?

יצחק קמחי: כרגע אני נשאר עדיין במשרד התמ"ת.

קריאה: גם מצד העוסקים, לא רק הצרכנים - רק מילים חמות.

יוסי פתאל: גם אנחנו מצטרפים בכל פה ובכל לב.

יוסי פתאל: התאחדות סוכני הנסיעות זכתה תמיד גם לאוזן קשבת וללב פתוח, יחס ענייני.

יוסי פתאל: ברכות.

יוסי פתאל: כמובן, אנחנו מצטערים על העזיבה שלך.

יוסי פתאל: יכול להיות שבקרוב תצטרך לייעץ לצד הזה של השולחן...

אופיר אקוניס: בדרך כלל זה חל על פקידים במשרד האוצר.

ירון לוינסון: אם אפשר, גם בשם ארגוני הצרכנים להגיד תודה רבה לעו"ד קמחי על שיתוף הפעולה והתרומה לצרכנים.

ירון לוינסון: רק תשלים את התקנות האלה.

אופיר אקוניס: באמת - ברכות.

אופיר אקוניס: בבקשה.

קרן כהן סעד: אם אפשר, לא לאשר את הסעיף כדי שנוכל לראות את הניסוח שיוצע בסעיף 8, כי אולי תהיה לנו הערה לגבי מועדים.

אופיר אקוניס: זה לא משנה.

אופיר אקוניס: אז נדון בזה בסעיף 8.

קרן כהן סעד: 7 ימים – יכול להיות שיושפעו.

קרן כהן סעד: אולי הפתרון יהיה- -

אופיר אקוניס: אם תהיה השפעה כלשהי, שתחייב פתיחה של הסעיף, גם חבר הכנסת כבל, אני מודיע שנפתח אותו.

קריאה: אם אפשר, שמשרד התמ"ת ישלח מראש- -

אופיר אקוניס: בהחלט, ישלח בהקדם.

אופיר אקוניס: עורכת הדין טירי, אני מבקש ממך ככל יכולתך לעשות עבודה מאומצת.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: הסעיף הזה אושר.

חנה טירי: "(4) לרכישת שירות כאמור בפרט 9 ו-10 לתוספת – תוך 14 ימים מיום עשיית העסקה ועד יומיים שאינם ימי מנוחה קודם למועד תחילת השירות".

חנה טירי: פרט 9 זה חוגים וקורסים, וגם כתבנו:

חנה טירי: למעט קורס כהגדרתו בחוק הפיקוח על מכונים פסיכומטריים, כי שם יש הסדרה ספציפית.

חנה טירי: 10 זה שירותי קוסמטיקה ואסתטיקה, לרבות טיפולי הסרת שיער.

חנה טירי: פסקאות 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, ו-19 הן עסקאות מתמשכות; יש לך מנוי מסוים, והעסקה נמשכת על פני תקופה, ולגבי אלה יש הסדר אחר.

חנה טירי: עד עכשיו טיפלנו בנושא הטובין.

חנה טירי: התיירות זכה לטיפול מיוחד, והטובין זכה לטיפול מיוחד.

חנה טירי: עכשיו אנחנו עוסקים בשירות שנמצא במעמד ביניים.

חנה טירי: התלבטנו רבות, האם אנחנו רואים את העסקה הזו כמתמשכת או לא.

חנה טירי: הנטייה שלנו היא לא לראות את העסקאות האלה כעסקאות מתמשכות, ולכן קבענו לזה הסדר ספציפי אחר, לא כמו ההסדר שקבענו לעסקאות מתמשכות, כי נכון שקורס יכול להתמשך על פני תקופה של חצי שנה, של מספר חודשים, ולכאורה זה דומה לעסקה מתמשכת, אבל אנחנו רואים את הקורס כעסקה שיש לה התחלה, יש לה סוף, ובדרך כלל אנחנו רואים אותה כמקשה אחת.

חנה טירי: אותו דבר גם לגבי שירותי קוסמטיקה ואסתטיקה.

חנה טירי: גם לגבי טיפולי הסרת שיער – יכול להיות ויכוח בנושא, בדרך כלל גם בטיפולי הסרת שיער הצרכן רוכש סדרה של טיפולים, ולכן הסתכלנו על פסקאות 9 ו-10 כמשהו דומה, והוא יותר דומה לעסקאות חד פעמיות, ועסקה חד פעמית - אין לי הגדרה של עסקה חד פעמית; יש לי הגדרה של עסקה מתמשכת בחוק הגנת הצרכן, וככל שמדובר בעסקה שהיא אינה עסקה מתמשכת, המודל הוא שאפשר לבטל עד תחילת השירות, ולכן זה ההסדר שקבענו, כלומר מאחר שאנחנו רואים בעסקה הזאת עסקה שהיא אינה עסקה מתמשכת, אז אמרנו: ועד יומיים קודם למועד תחילת השירות.

אופיר אקוניס: הבנתי את העיקרון.

אופיר אקוניס: מה הבעיה עם העיקרון הזה?

לינה רשף: אנחנו סבורים שצריך לחול דין זהה, כפי שחל, כפי שהזכיר משרד התמ"ת, להחיל על שירותי הארחה, משום שגם פה ביטול יומיים לפני פתיחת הקורס הוא מאוחר מדי; החברה כבר הוציאה את רוב ההוצאות בקשר עם הקורס – הכיתות נשכרו, רוב התלמידים כבר נרשמו, כלפי המדריך כבר יש איזושהי התחייבות, כלומר יכולת התגובה בשלב הזה היא אפסית.

אתי בנדלר: את לא מדברת על מכונים פסיכומטריים?

לינה רשף: אלה מחוץ לתחום.

לינה רשף: אני מדברת באופן כללי.

לינה רשף: למעשה, בשלב הזה ידי החברה כבר כבולות, כלומר אם יש לי ביטול של X תלמידים, יכול להיות שלא הייתי פותחת בכלל את הקורס.

לינה רשף: בשלב הזה לבטל קורס או להגיב באיזושהי צורה, למעשה יפגע בשאר התלמידים.

לינה רשף: אנו סבורים שמכיוון שכך, לכל הפחות - אנחנו ביקשנו שבועיים, לכל הפחות שבוע לפני פתיחת הקורס, במיוחד בהתחשב בעובדה שכרגע דמי הביטול שנקבעו הם מאוד נמוכים, לאפשר- -

אליהו ליפשיץ: שיגמרו את ההרשמה שבועיים לפני.

לינה רשף: אבל אין כזה דבר, לסיים את ההרשמה שבועיים לפני.

לינה רשף: הלקוח יכול לבטל את זה עד יומיים לפני, לפי התקנות, ואנחנו מבקשים- -

אופיר אקוניס: את מבקשת שבעה ימים במקום יומיים.

איתן כבל: שבוע זה זמן סביר.

אופיר אקוניס: בבקשה, מר קמחי.

יצחק קמחי: קידום יושבים כאן בשני כובעים, כי הם היו חלק מחוק הפיקוח על מכונים פסיכומטריים, ואני רוצה להזכיר פה ליושב ראש הוועדה ולחברים, ששם המחוקק הלך רחוק יותר; אפשר גם לבטל את הקורס או את ההשתתפות גם אחרי תחילת הקורס.

יצחק קמחי: אמנם התנה את זה באיזשהם דמי ביטול גבוהים יותר, אבל הוא נתן לאנשים את האפשרות לומר: זה לא מתאים לי.

יצחק קמחי: אתה אמרת את זה קודם – השמלה לא מתאימה לי, המקרר לא מתאים לי, הקורס הזה לא מתאים לי.

יצחק קמחי: ומה ההבדל באמת בינינו?

יצחק קמחי: אני לא חושב שיש הבדל.

יצחק קמחי: ישנן כאן טענות, אבל התפישה, לטעמי, אם אנחנו קונסיסטנטיים בדברים האלה, צריכה להיות אחידה, ואנחנו ניסינו להימנע ולבוא ולהתייחס אל זה כאל משהו מתמשך, ואמרנו: טוב, אבל לפחות לפני כן- -

איתן כבל: סליחה שאני מתפרץ, אבל גם עכשיו אם אדם, לשיטתך, אם אני מבין נכון, כשאתה מבטל שבוע לפני, אז אתה לא משלם את דמי הביטול ולא כלום.

איתן כבל: זה כמו שאתה מחזיר את המוצר, ובמקום לקבל זיכוי, אתה הולך לקנות בחנות אחרת או מחליט לעשות קורס במקום אחר.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי, לפחות – מה שקיים בחוק, שנוגע לביטול, ואתה משלם על זה גם אחרי, אתה משלם דמי ביטול ודברים כאלה – זה הרי מתקיים גם עכשיו, אפרופו המחוקק הלך כברת דרך יותר ארוכה.

איתן כבל: מה שאנחנו כאן בחוק, ותקנו אותי אם אני טועה, אומר שאתה מבטל שבוע לפני, לא חל עליך דמי ביטול.

יצחק קמחי: דמי ביטול מינימליים שיש פה בחוק, אבל אני את הנושא הזה של פתאום מישהו נרשם לקורס ופתאום חצי מהקורס – זה לא המצב.

יצחק קמחי: לחברות האלה יש ניסיון רב, והן יודעות בדיוק מה אחוז הביטולים וכמה אנשים מבטלים.

יצחק קמחי: זה לא משהו שהוא סוד גדול, ואם הוא סוד, זה משהו שנלמד מהר מאוד, כמו שעסקים התרגלו למכר מרחוק, שאנשים קונים מוצר ומבטלים.

יצחק קמחי: אז יודעים לתמחר את הדברים.

יצחק קמחי: לא צריכה להיות כאן איזושהי בעיה מיוחדת נוספת, ולא צריך להגיד: הקורס התבטל, ואני לא יודע מה יקרה.

יצחק קמחי: זו עמדתנו.

יצחק קמחי: אני רוצה לראות בקורס הזה מוצר כמו כל מוצר אחר.

אופיר אקוניס: גברת רבינוביץ, בבקשה.

שוש רבינוביץ: אני מצטרפת למה שחברתי אמרה – כל הטיעונים זה אותם טיעונים, ובנוסף, יש פה גם התחייבות כבדה כלפי צד שלישי; לא רק התלמיד – זה גם המקום,

אופיר אקוניס: המרצים, החומר הלימודי וכדומה.

שוש רבינוביץ: יש פה כריתת חוזה.

אופיר אקוניס: הבנו.

אופיר אקוניס: נדמה לי ששבעה ימים במקום יומיים במקרה הזה הוא סביר, בהחלט דבר הגון, ולכן אני מציע, חבר הכנסת כבל, לשנות פה לגבי 9.

אופיר אקוניס: ל-10 לא שמענו הערות.

אופיר אקוניס: אין הערות, אני מניח, נכון?

אופיר אקוניס: מישהו רוצה להעיר על שירותי קוסמטיקה ואסתטיקה, לרבות טיפולי הסרת שיער?

לאה ורון: הם הוזמנו לדיון – הנציגים של מכוני הכושר, הנציגים של מכוני קוסמטיקה.

זאב פרידמן: אנחנו מציעים לפחות את הנושא של טיפולים קוסמטיים להוסיף דווקא לסעיף קטן (5), כי הוא מאפשר הפסקת העסקה, גם אם הוא חל במתן השירות.

זאב פרידמן: ההסבר לזה הוא מאוד פשוט – מדובר כאן גם במשהו שהוכר על ידי בתי המשפט בשורת פסקי דין.

זאב פרידמן: אדם לוקח, למשל, שירותי הסרת שיער.

זאב פרידמן: הוא מנסה לקבל את הטיפולים, הוא מרגיש צריבות, הוא לא מסוגל להרגיש בטיפול.

זאב פרידמן: אדם מתחיל בטיפול קוסמטי, ומסתבר שהטיפול לא מתאים לו, או דוגמה של מקרה שגם הגיע לבית משפט – אשה התחילה טיפולים, הסתבר שהיא הרה, ואסור לה להמשיך לקבל את הטיפולים, כלומר בטיפולים קוסמטיים, זה משהו שהוא הרבה יותר רדיקלי, לכן צריך לאפשר את הפסקת הטיפול.

אופיר אקוניס: אתה מציע להעביר את פרט 10 לסעיף 5.

זאב פרידמן: נכון.

חנה טירי: הבעיה, שלא כל טיפולי הקוסמטיקה הם טיפולים מתמשכים.

חנה טירי: יש טיפול חד פעמי.

זאב פרידמן: אבל אז הם חד פעמיים.

אופיר אקוניס: בסדר.

חנה טירי: אם זו העמדה של הוועדה, אנחנו מציעים - בפסקה 3 יהיה כתוב: לרכישת שירות כאמור בפרט 8 ו-9, ואפשר לבטל את 4.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: גם הכנסנו את עניין השבוע.

חנה טירי: ואז ב-5 נכתוב:

חנה טירי: לרכישת שירות כאמור בפריטים 10 עד 19.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: את 5 עוד לא אישרנו.

אופיר אקוניס: פשוט להוסיף.

אופיר אקוניס: פרט 8 ו-9 – זה הוחלט.

אופיר אקוניס: תודה.

אתי בנדלר: את פסקה 3 אדוני אישר?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אנחנו מייד מאשרים, לפי הצעתה של הגברת טירי.

אתי בנדלר: פסקה 4 נמחקת, ובפסקה 5 נוסיף: 10 עד 19.

חנה טירי: אז אקרא את פסקה 5: "לרכישת שירות כאמור בפרטים 10 עד 19 לתוספת – תוך 14 ימים מיום עשיית העסקה או מיום מסירת חוזה בכתב או מסמך כאמור בסעיף 13ג(ג) לחוק, לפי המאוחר, בין אם הוחל במתן השירות ובין אם לאו, ואף אם העסקה היא לתקופה קצובה".

חנה טירי: זה העסקאות המתמשכות.

יוסי פתאל: יש בעיה רק עם 11, שכתוב: עסקת נופש ארוכת טווח; זה לא מוגדר מספיק טוב.

חנה טירי: הכנו הגדרה.

חנה טירי: יש זמן עכשיו לקרוא את כל השירותים?

אתי בנדלר: אני לא יודעת אם כדאי, כי לגבי התוספת, יש עוד הערות שהתחלנו להעלות בשבוע שעבר, סעיפים שקדמו לסעיפים האלה.

אתי בנדלר: אני מציעה שהיא תקריא את הרשימה בתחילת הישיבה הבאה.

אופיר אקוניס: תודה רבה, הישיבה נעולה.