ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 418, 2010-06-14 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: הסעיף הראשון שעל סדר היום הוא סיכום הטיפול הבנקים בהשבת נכסי נספי השואה ליורשיהם.

משה גפני: בשעתו הקמנו צוות שיעסוק בעניין הזה ששנים רבות לא התקדם.

משה גפני: אנחנו יודעים את המציאות שבטיפול בנספי השואה, ובכלל נושא ניצולי השואה כל דבר מתנהל בעצלתיים, ובינתיים יש פחות ניצולי שואה.

משה גפני: במקרה הזה מדובר על היורשים שלהם אבל הטיפול היה צריך לקבל עדיפות.

משה גפני: בראש הצוות עמד חבר הכנסת זאב בילסקי שאני חייב ושמח לציין אותו לשבח.

משה גפני: הוא עשה עבודה יסודית ורצינית ביחד עם החברים האחרים.

משה גפני: זאב עשה עבודה מצוינת.

משה גפני: אנחנו אמורים היום לסכם את העניין הזה ואני מבקש ממך חבר הכנסת זאב בילסקי לדווח לוועדה את סיכום הדברים.

זאב בילסקי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: האמת היא שזה יום חג למדינת ישראל, לעם ישראל גם בארץ וגם בתפוצות, בטח לניצולי השואה, ולוועדה הזאת אדוני היושב ראש שאתה עומד בראשה.

זאב בילסקי: המעשה התחיל מהצעה לסדר, ואני חייב לומר גם מילה טובה לשר המשפטים שלמרות שההצעה לסדר הגיעה מהאופוזיציה, ולמרות שהייתה תביעה משפטית שעומדת תלויה – בדרך כלל, הסביר שר המשפטים, כאשר יש תביעה משפטית עומדת תלויה, לא עושים שום דבר, בטח לא בכנסת – הסכים השר להעביר את זה לוועדת הכספים.

זאב בילסקי: מרגע שזה הגיע לוועדת הכספים, אדוני היושב ראש, העסק התחיל לזוז.

זאב בילסקי: הצוות שאני עמדתי בראשו כלל חצי מהאנשים שיושבים כאן – אמנון כהן, יעקב אדרי, ציון פיניאן, מירי רגב וחיים אורון שהיה פעיל מאוד בנושא הזה.

זאב בילסקי: גם אחרים היו פעילים ואני באמת מודה להם.

זאב בילסקי: אני אלך לשורה התחתונה.

זאב בילסקי: הצלחנו להחליף ממערכת משפטית שמלווה ככל מערכת משפטית בהשמצות, בהפגנות ובכל מה שקשור בכך - ומתוך היכרות עם הגופים העומדים, אני חושב שמערכת כזאת הייתה מתמשכת בין חמש לשבע שנים לפחות בכל הערכאות - והצלחנו להביא ממצב של תביעה משפטית שכבר הוגשה למצב של בוררות.

זאב בילסקי: כתב הבוררות שנמצא כאן היום, אני אגיש לך אותו אדוני היושב ראש, חתום על ידי שני הצדדים.

משה גפני: תאמר לפרוטוקול מי אלה שני הצדדים.

זאב בילסקי: החברה לאיתור והשבת נכסים של נספי השואה בע"מ ובנק לאומי לישראל בע"מ.

משה גפני: איתן רף כאן.

זאב בילסקי: ההסכם הזה נחתם על ידי שני הגופים ובהסכם הזה מפורטת לפרטים הבוררות הזאת כאשר הדבר החשוב ביותר לפי דעתי מבחינתנו בבוררות הזאת הוא שמרגע שהיא תתחיל – ואני מקווה שהיא תתחיל בעוד מספר ימים, מספר שבועות – היא תסתיים תוך שלושה חודשים עם איזושהי אפשרות להארכה שאני מקווה שלא נצטרך אותה.

זאב בילסקי: דבר שני שהצדדים הסכימו עליו היה על הרכב הבוררים.

זאב בילסקי: אנחנו טרחנו ועשינו הרבה מאוד בירורים בנושא הזה והחלטנו על הבוררים כדלקמן: השופטת בדימוס טובה שטרוס

זאב בילסקי: ברג-כהן, שופטת בדימוס של בית המשפט העליון, שהיא תעמוד בראש צוות הבוררים.

זאב בילסקי: לידה תהיה השופטת בדימוס רות שטרנברג-אליעז, שופטת בדימוס של בית המשפט המחוזי בתל אביב, ומרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, עומרי ידלין, אדם שיש לו מוניטין בתחום שלו.

זאב בילסקי: שלושת הבוררים האלה התבקשו תוך שלושה חודשים לסכם תביעה של כ-250 מיליון שקלים, תביעה שהוגשה על ידי החברה כנגד בנק לאומי.

זאב בילסקי: הם התבקשו לסכם את הנושא הזה ולהביא אותו לידי סיום.

זאב בילסקי: ברגע שהנושא הזה מסתיים, כל מה שיוחלט על ידי הבוררים, ישמש את החברה להשבת רכוש למטרות הקדושות שהחברה עוסקת בהן ובצורה כזאת אנחנו נוכל לפחות להישיר מבט אל אותם אנשים שהם אלה שצריכים להיעזר בכספים האלה ולומר להם שעשינו את המלאכה.

זאב בילסקי: אני רוצה כמה תודות אדוני היושב ראש.

זאב בילסקי: קודם כל, תודה לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: קיבלתי.

זאב בילסקי: אתה יודע, כל שבחו אי אפשר, אבל מקצת מותר.

זאב בילסקי: הבוררות למעשה לא הייתה רק על בנק לאומי אלא הייתה גם על בנקים אחרים, אמנם בסכומים אחרים.

זאב בילסקי: הגיבוי שקיבלתי ממך, זה שהתייצבת בראשות כל הוועדה מאחוריי בכל פנייה לבנקים, בכל צעד אותו עשינו, זה הביא לסיום.

זאב בילסקי: לא הייתי מצליח לעשות את זה בלעדיך ואני מודה לך.

זאב בילסקי: אני רוצה גם להודות ליושב ראש בנק לאומי שנמצא כאן, איתן רף.

זאב בילסקי: איתן, אני מכיר אותך מפעילותך רבת השנים באוצר, אבל לא היכרות כפי שהצלחתי להכיר אותך בחודשים האלה.

זאב בילסקי: מצאתי בך אדם יוצא מן הכלל, שותף, באמת איש בעל חזון, איש ששם בצד את הטובה הצרה של העניין הכספי אלא רואה את התמונה הגדולה.

זאב בילסקי: המזג המיוחד שלך בהחלט עזר לנו לעשות את זה.

זאב בילסקי: תודה למנחם אריאב.

זאב בילסקי: אני מכיר את מנחם כבר שלושים שנים, אדם שהקים עיר, פיתח אותה והביא אותה למה שהיא היום.

זאב בילסקי: עם הניסיון שלו, עם המזג הטוב, ושלא יקל הדבר בעיניכם כי היה לו קשה מאוד אבל נתן את הגיבוי המתאים.

זאב בילסקי: תודה נוספת לצביקה שלא נמצא כאן כי הוא בחוץ לארץ, מנכ"ל החברה להשבה, שעשה פשוט עבודה נפלאה.

זאב בילסקי: לא יאומן כמה צביקה השקיע בעניין הזה ולפעמים גם שילם מחירים אישיים קשים מאוד כדי להביא את הנושא הזה לידי גמר.

זאב בילסקי: אבירם כהן שיושב כאן, דובר בנק לאומי, אני יודע שאתה לא אוהב את זה אבל אני חושב שאני חייב, לפחות למען הפרוטוקול של הכנסת, לומר לך מילה טובה.

זאב בילסקי: המזג הטוב שלך, העצות הטובות שלך, עזרו מאחורי הקלעים.

זאב בילסקי: זה האיש שעמד מאחורי הקלעים וסייע.

זאב בילסקי: אנא העבירו את תודתי גם למנכ"לית הבנק, לגליה מאור, על המעורבות שלה כאשר היה צריך.

זאב בילסקי: אחרון חביב בתודות האלה, לידידנו, איש שהכנסת רוחשת לו הרבה כבוד ואני עכשיו מבין למה, חיים אורון, ג'ומס.

זאב בילסקי: יש לך חלק גדול בעניין הזה.

זאב בילסקי: תודה רבה לכולם.

זאב בילסקי: אני רוצה לברך על המוגמר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שכחתי בתחילת הישיבה לומר שהורדתי מסדר היום, אם שמתם לב, את הסעיף האחרון, השתתפות מינהל מקרקעי ישראל בפיתוח עירוני, מעקב אחר העניין הזה, ואני רוצה להסביר למה.

משה גפני: באחת הישיבות לפני מספר חודשים, כאשר היו העברות של מינהל מקרקעי ישראל, דובר על העברה - בתוך העברה שאנחנו העברנו – של פיתוח שכונה בנתיבות והכסף לא עבר.

משה גפני: דיברתי עם מנהל המינהל, דיברתי עם כמה גורמים שם ושאלתי למה לא מעבירים את הכסף לנתיבות, וקיבלתי כל מיני תשובות כמו שזה תלוי בחשב הכללי, תלוי בכמה גורמים.

משה גפני: החלטתי שאני שם את זה על סדר היום, מזמין לכאן את מנהל המינהל, את החשב הכללי ואת ראש עיריית נתיבות.

משה גפני: זה היה הסעיף שעל סדר היום.

משה גפני: ביום חמישי דיבר אתי מנהל המינהל והסביר לי את מה שהסביר.

משה גפני: ההסבר לא חשוב, אבל לבקשתו הורדתי את זה מסדר היום.

משה גפני: הבוקר הגיעה ההרשאה ולכן זה לא נמצא בסדר היום.

מגלי והבה: זאת אומרת, הבעיה נפתרה.

משה גפני: הבעיה נפתרה.

משה גפני: כן.

זאב בילסקי: צדיקים, מלאכתם נעשית על ידי אחרים.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אני רוצה להצטרף לברכות.

יעקב אדרי: אני מברך על המוגמר.

יעקב אדרי: בבוררות הזאת יש שני נושאים חשובים – קודם כל, זה שפרק הזמן הוא מוגדר ועומד על שלושה חודשים.

יעקב אדרי: הדבר הנוסף הוא ההרכב.

יעקב אדרי: אני לא מכיר אישית, אבל שמעתי על ההרכב והוא מצוין ויכול לעשות עבודה נאמנה וטובה.

יעקב אדרי: הדבר החשוב ביותר ואולי זאב ידידי זה שלא יוכלו יותר להוסיף תביעות לאחר מכן.

יעקב אדרי: ברגע שיש פסיקה, יצטרכו כולם להתיישר לפיה ובזה תם הנושא הזה כי אחרת זה לא יסתיים לעולם.

יעקב אדרי: אני חושב שזה דבר נכון וזה לטובת כולם.

יעקב אדרי: אני רוצה להודות גם לבנק לאומי שגילה נכונות בעניין הזה.

יעקב אדרי: חשוב מאוד לסיים את העניין הזה כי כולם לא יוצאים טוב בסיפור הזה ועכשיו הוא נגמר.

יעקב אדרי: כמובן תודה לזאב בילסקי שאנחנו כל כך סמכנו עליו ואפשרנו לו ללכת לכל הישיבות לבד, בלי שנציק לו, והוא עשה עבודה מצוינת.

יעקב אדרי: שוב, ג'ומס, כל החברים שפעלו בעניין הזה, תודה.

יעקב אדרי: תיקנו עוול היסטורי ואני חושב שטוב שזה כך.

אמנון כהן: אני מצטרף לברכות.

אמנון כהן: קודם כל ברכות ליושב ראש הצוות שעשה עבודה מצוינת.

אמנון כהן: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים בכנסת וכאן בא לידי ביטוי הכוח של הוועדה.

אמנון כהן: למרות כל הדברים, בגלל הרגישות הרבה, בגלל האנשים שמובילים את המהלך, הדבר הסתייע.

אמנון כהן: אני גם רוצה להודות לבנק לאומי שרוב התביעות היו נגדו ויכול היה לומר שיש הליך משפטי ובו יתמודדו.

אמנון כהן: כאן אנחנו באים נגד הבנקים ונגד השכר בבנקים ותמיד תוקפים זאת, אבל כאן המקום לומר לכם תודה רבה על כך שגם כאשר יש רגישות חברתית, באים ונותנים את החלק שלכם.

אמנון כהן: אני בטוח שהנושא הזה יסתיים בבוררות.

אמנון כהן: מדובר בנושא רגיש ברמה חברתית מאוד מאוד גבוהה והוא נוגע כמעט לכל המשפחות.

אמנון כהן: אני מודה לכולכם.

אמנון כהן: תודה רבה גם לאדוני היושב ראש ששמת את הנושא על סדר היום.

משה גפני: תודה.

ציון פיניאן: אני מצטרף לברכות.

ציון פיניאן: ידידי זאב בילסקי עשה עבודה מצוינת כמו שתמיד הוא עושה כאשר הוא לוקח משהו, הוא מסיים אותו ללא שארית.

ציון פיניאן: אני חושב שזה תיקון עוולה.

ציון פיניאן: הרבה מאוד אנשים הלכו לעולמם בצער רב ועם כאב גדול.

ציון פיניאן: תודה לבנק לאומי כי סוף סוף באה מנוחה ליגע.

ציון פיניאן: יישר כוח.

אמנון כהן: יהיה דיון מעקב בעוד שלושה חודשים?

משה גפני: למה צריך להיות?

אמנון כהן: שנראה שזה מתבצע.

אמנון כהן: מישהו צריך לעקוב.

אמנון כהן: אני מבין שהצוות עדיין לא מתפרק.

משה גפני: לא.

אמנון כהן: ממשיך ללוות את הנושא.

אמנון כהן: אני שואל את אדוני היושב ראש.

אמנון כהן: אם יש הסכמים, נגמר העניין.

משה גפני: הישיבה הזאת היא ישיבת סיכום.

משה גפני: יש הסכם שנחתם, יש בוררות שהיא מחייבת.

משה גפני: זה שאנחנו לא נוסעים לחוץ לארץ, זאת עובדה.

משה גפני: אנחנו כאן.

משה גפני: מה קורה אם יש סיכום בכל נושא אחר ופתאום מתפוצץ והוא נוגע לוועדת הכספים?

משה גפני: אנחנו מתכנסים.

משה גפני: אנחנו מסכמים את הנושא היום ואני מעריך שאנחנו לא נידרש לעניין הזה שוב.

אמנון כהן: אלא אם כן?

משה גפני: אם כן, אנחנו כאן.

משה גפני: כל בוקר הרי מתעוררת בעיה חדשה.

מגלי והבה: אני רוצה להצטרף למברכים.

מגלי והבה: הייתה לי תרומה אחת קטנה בתחילת הנעת התהליך.

מגלי והבה: הייתי יושב ראש הישיבה במליאה.

מגלי והבה: כאשר קם השר לענות, אמר לו: תסתפק בדבריי ונצביע.

מגלי והבה: אני ניהלתי את הישיבה ואמרתי לו: אל תסתפק כי אנחנו מלאים הבטחות מהבנקים ומממשלת ישראל, כדאי להביא את זה לוועדה ויתקיים דיון.

מגלי והבה: אני שמח על כך.

זאב בילסקי: אתה הגדלת.

זאב בילסקי: הוא אמר: ברור לי שאם יש משהו בדיון משפטי, אי אפשר להביא אותו לכנסת, אבל אני לא מתכוון שתביא את העניין עצמו אלא תביא את העניין העקרוני.

זאב בילסקי: זאת הייתה ההצעה ששכנעה את שר המשפטים.

משה גפני: מכיוון שאני חולק על כל הקביעה הזאת, אני שמח שזה הסתיים כך.

משה גפני: מה זאת אומרת דיון משפטי?

משה גפני: כאשר אנחנו לא עושים את עבודתנו, אז יש דיון משפטי.

משה גפני: אם היינו עושים את עבודתנו נאמנה, לא היה צריך להגיע לדיון משפטי.

חיים אורון: אנחנו חוגגים כאן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מותר לחגוג.

חיים אורון: מותר לחגוג.

חיים אורון: אני באמת חושב שזאב עשה עבודה ואנחנו עזרנו.

חיים אורון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כי אני חושב שאיתן בא לכאן בכובע הזה וכנראה שלא יצא לו לבוא לכאן יותר בכובע הזה, אלא אם כן נזמין אותך בעשרת הימים הקרובים.

חיים אורון: אני רוצה לברך את איתן על שנים של תרומה מתמשכת לציבור, תרומה שהתחילה באוצר.

חיים אורון: לדעתי התרומה לציבור התחילה כאשר הוא היה חבר קיבוץ.

משה גפני: איך אתה מגיע כל הזמן לזה שהאנשים הטובים היו בקיבוץ?

חיים אורון: אתה רואה.

מנחם אריאב: היינו בקיבוצים שכנים.

מנחם אריאב: הוא מדבר עם ואני מניר עם.

חיים אורון: יש סיבוב שאני רוצה לעשות על הגב של איתן.

חיים אורון: תמיד הסבירו לי כאן וכנראה יסבירו עוד פעם, שלא יכול להיות שעסק ציבורי יכול להיות יעיל וטוב ולעמוד בכל מיני פרמטרים.

חיים אורון: איתן, לא לבד, הוא עם גליה מאור ואולי עם עוד כמה אנשים, הוכיחו שגם בתחרות הנוראה הזאת, בין בעלים שיודעים את האינטרסים ומנהלים את העסק טוב, אפשר לנהל בנק וגם להפוך אותו מהבנק השני לבנק הראשון וגם לקבל תוצאות טובות.

חיים אורון: פתאום התברר שזה לא פחות טוב ממישהו שזה הכסף שלו והוא יודע בדיוק איך לדאוג לו.

חיים אורון: כל אחד לומד משהו מהחיים והוא לומד מה שנוח לו ללמוד.

חיים אורון: אני קודם כל מברך את איתן והשיעור הזה מבחינתי הוא מאוד מאוד חשוב.

חיים אורון: תודה לך.

אמנון כהן: אם איתן עוזב את תפקידו, אני רוצה לומר כמה מלים.

אמנון כהן: גם אני חושב שיש לו תרומה רבה.

משה גפני: אני אברך אותו בשמכם.

יצחק וקנין: אדוני היושב ראש, כדי שתחול ברכה, נאמר איזה דבר תורה קצר שיעזור לנו לעניין.

יצחק וקנין: החפץ חיים אומר: דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום.

יצחק וקנין: יש מקרה שאדם עומד לפני ציבור, מתחיל לדרוש ואומרים לו שיעזוב ושלא יבלבל את המוח.

יצחק וקנין: לעומת זאת, בא אדם אחר ואומר את אותם דברים אלא שהדרך שלו היא דרכי נועם, ואז הנתיבות בחזרה, אומר החפץ חיים, הן שלום.

יצחק וקנין: ברצות השם דרכי איש, גם אויביו ישלימו.

יצחק וקנין: אתה לקחת את זה עליך וכנראה אתה ניחן בדבר הזה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: יישר כוח.

משה גפני: כל הכבוד.

זאב בילסקי: קודם כל, זכיתי, אבל אם כבר מדברים על החפץ חיים, אני הייתי מציע אדוני היושב ראש, מכיוון שאני שותף בהרבה דיונים כאן ואני רואה את הרמה של לפעמים לשון הרע ולפעמים אבק לשון הרע, יש ספר מאוד מפורסם של החפץ חיים שנקרא שמירת הלשון.

זאב בילסקי: אני הייתי מציע לאדוני היושב ראש שהוועדה תרכוש לכל חבריה וגם לאורחיה את הספר הזה.

משה גפני: שילמדו כאן שמירת הלשון?

זאב בילסקי: כן.

משה גפני: רעיון.

משה גפני: אני לא מבטיח ליישם אותו אבל רעיון מצוין.

משה גפני: אלכס, אתה רוצה לומר משהו?

אלכס מילר: אני מצטרף לברכות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מצטרף לברכות לאיתן רף, לאחר שנים רבות שהוא היה יושב ראש בנק לאומי.

משה גפני: אני שמח עבור כולנו וגם עבורך שבעצם הסיום פחות או יותר של התפקיד שלך הוא אירוע חגיגי, מיני חגיגי, כזה בוועדת הכספים שזה דבר לא שכיח.

משה גפני: אנחנו כולנו מצטרפים לברכות גם על העבר, על התפקידים שלך שמילאת בעבר, גם על ההווה וגם על העתיד.

משה גפני: שהקדוש ברוך הוא ינחה אותך בדרך אמת ושתצליח בכל דרכיך גם בהמשך כפי שהצלחת עד היום ועוד יותר מכך.

משה גפני: רשות הדיבור לך, איתן.

איתן רף: תודה רבה.

איתן רף: אני מלווה את הנושא הזה מתחילתו.

איתן רף: זה נושא קשה, במיוחד ששני צדדים חושבים שהם צודקים לגמרי.

איתן רף: אנחנו מאוד מודים על המעורבות של הכנסת ואנחנו חושבים שהיא הייתה חשובה.

איתן רף: אנחנו חושבים שהבוררות היא הפתרון הנכון.

איתן רף: המעורבות של היושב ראש ושל מי שהוביל את הצוות, זאב בילסקי, הייתה מאוד מאוד משמעותית וחשובה ואני רוצה בשם הבנק, אני חושב שגם בשם הציבור, להודות לכם וגם לג'ומס.

איתן רף: זה לא היה קל להגיע לבוררות הזאת.

איתן רף: היו הרבה חילוקי דעות והיינו צריכים את המעורבות המסיבית והמאוד משמעותית של חברי הכנסת ובנוסף לזאב, גם ג'ומס עשה כאן עבודה מאוד חשובה.

איתן רף: על זה אני מודה לכם.

איתן רף: אני רק יכול לומר לג'ומס, לגבי 15 שנים בבנק לאומי, זה מה שהבן שלי אמר באיזה אירוע פרידה שעשו לי בבנק לאומי, שמשפחת רף לפני 15 שנים השאילה לכם את איתן, בחור צעיר, רזה, עם רעמת שיער, הייתם בנק מספר שתיים, ועכשיו אתם בנק מספר אחד ומה אנחנו יכולים לעשות עם הגרוטאה הזאת?

חיים אורון: הבנים שלי שואלים מתי נגמרת ההשאלה.

משה גפני: אני חולק על המשפחה שלך, לגמרי.

איתן רף: תודה רבה לכם.

משה גפני: אחרון הדוברים, מנחם אריאב, יושב ראש הדירקטוריון של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של ניצולי שואה.

מנחם אריאב: גם אני מצטרף להערכה ולתודות.

מנחם אריאב: אני חייב להסביר כמה דברים.

מנחם אריאב: קודם כל, הכסף הוא לא ירושה שלי ולכן כל מה שעמד לפנינו היה איך מקדשים את הכספים האלה ומקדישים אותם לצורכי הניצולים אשר לצערנו מדי שנה בשנה הולכים ומתמעטים.

מנחם אריאב: אני חייב לציין לזכות הבנק שגם מהתחלה העבירו לנו 20 מיליון שקלים ולא חשוב מה יהיה ואני מודה על כך.

מנחם אריאב: ההתלבטות הייתה האם ללכת לבית משפט או ללכת לבוררות.

מנחם אריאב: זה לא היה פשוט משום שהאנשים מסביבנו בדירקטוריון או נציגי מרכז הארגונים שאדוני מכיר אותם, לחצו עלינו מכל מיני מקומות ואמרו שהבעיה היא של זמן וגם של הכסף.

מנחם אריאב: לכן כל מה שהיה, היה.

מנחם אריאב: אני כצעיר בחבורה חייב לומר שצריך למחוק את מה שאמרנו אחד על השני, למחוק את כל המתיחות שהייתה, ולאחל לבוררים עבודה פורייה.

מנחם אריאב: לומר לזאב בילסקי מילה טובה עולה לי ביוקר.

מנחם אריאב: אני מכיר אותו שלושים שנים.

מנחם אריאב: כל הכבוד זאב, הובלת דבר שבהתחלה לא האמנתי שתגיע אליו, אתה וחבריך לצוות – ג'ומס, אדרי, ידידי מטבריה ציון – ואתה חדש כאן.

גאלב מג'אדלה: כאזרח מודאג, השקפתי מרחוק על מה שאתם עושים.

מנחם אריאב: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

מנחם אריאב: בהכירי את החיים הציבוריים, לא האמנתי שוועדת הכספים תקדיש כל כך הרבה מרץ לנושא.

משה גפני: לכן אני מבקש כל הזמן שתהיה מאמין.

מנחם אריאב: אני מאמין.

מנחם אריאב: תודה רבה לכולכם ונקווה לטוב ושיהיה לכולנו טוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שיהיה לכם בהצלחה.

משה גפני: אני מודה לך שוב, זאב, על העבודה.

יעקב אדרי: אתה מצביע?

משה גפני: הבוררות נחתמה מבחינת הנוהל הרגיל והנורמלי.

משה גפני: זה הולך למסלול הזה.

משה גפני: אנחנו היינו צריכים להצביע לו לא הייתה נחתמת בוררות.

משה גפני: אז היה סיפור אחר לגמרי והיינו צריכים להפעיל שרירים וכולי, מה שאני לא אוהב לעשות.

משה גפני: אני שונא את הטלפונים האלה כאשר כל מיני אנשים מתקשרים ואומרים שלי יש כוח, ועדת הכספים יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

משה גפני: ועדת הכספים לא יכולה לעשות מה שהיא רוצה.

משה גפני: יש לנו כוח מאוד מוגבל שאנחנו צריכים להשתמש בו במסורה.

משה גפני: אני תמיד מעדיף את ההידברות ולהגיע להסכמות.

משה גפני: ללכת בכוח, לפעמים זה הולך ולפעמים זה לא הולך.

משה גפני: לפעמים זה גם מעצבן.

גאלב מג'אדלה: תלוי מי היריב.

משה גפני: כן, אבל גם עם יריב קשה, אם אתה יכול להגיע להידברות ולהגיע להסכמה, עדיף כך.

משה גפני: תאמין לי.

משה גפני: אני מנהל הרבה מלחמות עכשיו בו-זמנית, הרבה מלחמות ואני לא אוהב אותן.

משה גפני: אני מנהל מלחמה על המים, בשם הוועדה.

משה גפני: אני מנהל הרבה מלחמות בו זמנית ואני לא אוהב אותן.

משה גפני: אני מעדיף את מה שהיה עם נתיבות, להרים את השוט אבל לא להוריד אותו.

משה גפני: אני שמח שבעיה כזאת גם נפתרה וזאת בעיה לא גדולה אבל היא בעיה.

משה גפני: כל המדינה מלאה בבירוקרטיה ובבעיות.

מנחם אריאב: אם מותר לי עוד הערה קצרה.

מנחם אריאב: תודה רבה על עמדתכם והחלטותיכם בעניין התרופות לניצולים.

משה גפני: אני מודה לך על התודה, אבל שום דבר לא הולך קל.

משה גפני: על כל פנים, אני מודה לכולם.

משה גפני: תודה רבה, אנחנו עוברים לנושא הבא.