ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 230, 2010-06-14 12:00

זבולון אורלב: צהריים טובים.

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט בעניין החינוך הממ"ד בת"א-יפו.

זבולון אורלב: ננהל את הדיון בפרוצדורה של דיון מהיר.

זבולון אורלב: קיבלתי פניות של הורים שמעוניינים בחינוך ממלכתי-דתי באזור רמת אביב, ובשנה שעברה בסיוע פעיל ומבורך של העירייה, נפתח גן.

זבולון אורלב: לצערנו, השנה, כפי שהתוודענו, יש בעיה בקיום הגן הזה בגלל מיקומו.

זבולון אורלב: כמו כן יש גם רצון להקים בית ספר ממלכתי דתי ביפו בטענה שיש מספיק תלמידים, וזה לא על חשבון בתי ספר ממלכתיים-דתיים אחרים.

זבולון אורלב: האמת היא שמאחר שאני מכיר את הגברת דפנה לב כמה ימים- -

יהודית גידלי: כן, "כימים אחדים".

זבולון אורלב: - - אמרתי שדווקא אחרי הנאום של ראש העיר שדיבר בשבח החינוך הרשמי ובשבח החינוך הציוני הייתה הרגשה שהחינוך הציוני דתי יקבל רוח גבית חזקה בעיריית תל-אביב ובעיר תל-אביב.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר גם שהואיל ובתוך עמי אני יושב אז יש פוטנציאל גדול של תנועת משפחות צעירות של הציונות הדתית שיכולות לחזור לתל אביב ולהחיות אותה מחדש.

זבולון אורלב: לכן העניין הזה ראוי לדיון.

זבולון אורלב: אני גם מנהל דיונים ונמצא פחות או יותר בראש אחד עם שר החינוך כדי לחזק בכלל את החינוך הרשמי מול החינוך הפרטי.

זבולון אורלב: הניסיון הוכיח שבכל פעם שנכשלנו בחיזוק החינוך הרשמי התוצאה הייתה התחזקות החינוך המוכר שאינו רשמי.

זבולון אורלב: אין ואקום – זה "או-או", צריך לבחור.

זבולון אורלב: לכן אחרי שגם אני פניתי וכתבתי וראיתי שזה לא עוזר החלטתי לקיים ישיבה גם אם זה בפרוצדורה של דיון מהיר.

זבולון אורלב: אני מודה לכולם שהגיעו, בראש ובראשונה לדלית שטאובר שחונכת את הופעותיה בפני ועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אנחנו מקדמים אותך בברכה ומאחלים לך הצלחה רבה מכל הלב.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שאת זקוקה מאוד להצלחה והאתגרים הם לא פשוטים.

זבולון אורלב: הגיעה גם דפנה לב, לשעבר מנהלת מחוז המרכז במשרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אז זה היה "חינוך ותרבות", לא רק "חינוך".

זבולון אורלב: יחד עם אסתר אורבוך המחמ"דית של המחוז, ואני מבין שצריך להצטרף אלינו גם אברהם ליפשיץ, ראש מנהל החינוך הדתי.

זבולון אורלב: אני מציע שניתן לנוגעים בדבר לדבר בקצרה – הם לא יודעים כמה אני יודע לקצר אותם.

זבולון אורלב: לאחר מכן תדבר העירייה ולאחר מכן משרד החינוך.

זבולון אורלב: נתחיל עם רמת אביב.

זבולון אורלב: ערן, בבקשה.

ערן יונגר: אני גר ברמת אביב, נולדתי ברמת אביב והתחנכתי בחינוך הממלכתי-דתי, בגני הילדים הממלכתיים-דתיים שהיו בתקופתי ובבית-ספר "אלומות".

ערן יונגר: כשהילדים שלי הגיעו לגיל החינוך נוכחתי לדעת שאין לנו היום גן ממלכתי-דתי ברמת אביב בשנים האחרונות.

זבולון אורלב: גן חובה או טרום חובה?

זבולון אורלב: ערן יונגר: גן טרום-טרום חובה וגן טרום חובה, זאת אומרת לגילאי 4-3.

זבולון אורלב: אני אדבר על הצורך שלנו, על המענה שניתן, הבעיה שנוצרה והצעת פתרון.

זבולון אורלב: פנינו לעיריית תל-אביב, ועיריית תל-אביב ובראשה דפנה לב שיתפה פעולה ועזרה בצורה בלתי רגילה.

זבולון אורלב: פנינו בנובמר 2008, ובמאי 2009 קיבלנו מתחם של גן שהיה בעבר גן טרום-טרום ממלכתי שנמצא בנווה-אביבים, כלומר במרכז רמת אביב, כך שזה התאים מאוד כי זה גן אזורי שמרכז את כל הילדים שרוצים חינוך ממלכתי-דתי ברמת אביב.

זבולון אורלב: התחיל מאבק של הורים מהציבור הממלכתי בטענה שזה בא על חשבונם.

זבולון אורלב: אני לא אכנס פה לציטוטים, אבל עיריית תל-אביב לקחה מאתנו ונתנה לאוכלוסייה שמשתלטת על שכונתנו.

זבולון אורלב: גם אצא מנקודת הנחה שכולנו סובלניים אין מנוס מהכרה שעיריית תל-אביב הולכת להפוך - - -

זבולון אורלב: ערן, אני לא הזמנתי את הציבור הממלכתי, אז אל תתייחס אליו.

ערן יונגר: הבנתי.

ערן יונגר: בסופו של דבר אנחנו נותרנו השנה עם גן ממלכתי-דתי פעיל עם 25 ילדים שפעל בתש"ע ופועל עדיין בצורה משמחת ונפלאה.

ערן יונגר: בתחילת השנה, בנובמבר, הודיעו לנו מעיריית תל-אביב שהגן עומד לעבור מנווה אביבים לחלק הדרומי של השכונה, לרמת אביב הירוקה.

ערן יונגר: המשמעות היא פגיעה מאוד קשה בגן כיוון שברגע שמעבירים גן שלושה קילומטר דרומה לא מאפשרים להורים להסיע.

ערן יונגר: יוצרים מצב שרוב ההורים מרוכזים בחלק הצפוני של השכונה, ומעבירים את זה שלושה קילומטר דרומה.

ערן יונגר: זאת הייתה פגיעה ראשונה.

ערן יונגר: אנחנו מחינו בתוקף, ביקשנו לא להעביר את הגן, אמרנו שהורים גם לא ירשמו לגן כי הם מפחדים שהגן לא יוקם, הם לא ראו גן בעיניים; ושנית זה רחוק מכל ההורים, אין אפילו הורה אחד שגר בסמוך.

ערן יונגר: העירייה התעקשה לבנות את הגן בבית-ספר "אלומות" ולרכז את כל הדתיים בתוך המתחם הדתי, ובכך לפתור את הבעיות בשכונה.

ערן יונגר: באפריל נודע לנו שהגן לא יוקם גם בבית-ספר "אלומות".

ערן יונגר: אחרי שנודע לנו שהוא לא יוקם גם שם, פנינו נציגי ההורים להתעדכנות.

ערן יונגר: אני מצטט את מכתבה של נציגת ההורים: "שוחחתי עם הגברת אורנה אבידן באפריל, ונמסר לי שהגן לא ייבנה ולא יהיה פתרון לילדים.

ערן יונגר: צר לי על כך באופן אישי" – זאת אמא שמגדירה את עצמה לא דתייה, ושואלת שאלה כזאת: "למה אומרת לי בעלת תפקיד בעיריית תל-אביב שאני חילונית ולחילונים יש פתרון?

ערן יונגר: למה תימנע ממני הזכות לזכות בחינוך שבחרתי בבתי?

ערן יונגר: מה פשר הכוחנות והפטרונות הזאת של העירייה להפריד אותנו זה מזה?

ערן יונגר: אני מצפה להגנה על זכויות המיעוט".

ערן יונגר: המשפטים האלה מייצגים בקצרה את התחושה הקשה של כולנו.

ערן יונגר: יש לנו גן, יש 35 ילדים – יש פה רשימות מצורפות ואפשר לבדוק אותן.

ערן יונגר: מתוכם 20 ילדים בגיל 4, 15 ילדים בגיל 3, והתשובה שאנחנו מקבלים היא כזאת: לגילאי 4 יש פתרון בבית-ספר "אלומות" – תשלחו לבית ספר "אלומות".

ערן יונגר: תכניסו את הילדים לחטיבה צעירה, זאת אומרת את ילדי גיל 4 תכניסו לגן חובה עם ילדי כיתה א', ותפתרו בזה את הבעיה שלכם.

ערן יונגר: כל אחד מבין שזה פתרון של בדיעבד שבדיעבד – להכניס ילדי גיל 4 עם כיתה א' ולהסיע לדרום השכונה.

ערן יונגר: לילדי גיל 3 "אנחנו לא מחויבים".

ערן יונגר: זאת אומרת שלילדי גיל 3 אין פתרון.

ערן יונגר: מה בעצם קרה?

זבולון אורלב: מה הצעת הפתרון שלך?

ערן יונגר: אני מסיים במשפט ונותן הצעת פתרון.

ערן יונגר: יש גן עובד לגילאי 4-3, מוציאים את הילדים משם, מכניסים גן ממלכתי לגילאי 3 בלבד ואומרים לנו שלגילאי 3 לא מחויבים - -

זבולון אורלב: מה הצעת הפתרון שלך?

ערן יונגר: הצעת הפתרון היא פשוטה, וזה חייב להיות בבסיס הדברים, הרי אין פה התנצחות, אלא רצון לפתרון משותף.

ערן יונגר: ראשית שעיריית תל-אביב תכיר בכך שהיא צריכה לתת מענה לילדים שרוצים חינוך ממלכתי-דתי.

ערן יונגר: זה ליבת הפתרון.

ערן יונגר: אם ראש העיר היה אומר שזאת אחריותו, ושזה גן קיים ופעיל שהוא רוצה להמשיך אותו, הוא היה מוצא פתרון.

ערן יונגר: לי יש הצעות פתרון, אני בטוח שיש לכם הצעות טובות יותר.

ערן יונגר: למשל מצפון לבית-ספר "ארזים" יש שטח שבתב"ע שלו הוא שטח מבנה חינוך ציבור, ויש שם שלושה גנים ממלכתיים.

ערן יונגר: זה שטח גדול.

ערן יונגר: בשטח הזה אפשר לבנות מבנה יביל, אם באמת ראש העיר רואה בזה אחריותו.

ערן יונגר: דוגמה אחרת – ברחוב יהודה הנשיא יש שטח - -

זבולון אורלב: לא התכוונתי שתיכנס לשמות של רחובות, הוועדה לא תעסוק בשאלה אם זה ברחוב א' או ב'.

זבולון אורלב: זה לא תפקידנו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: יש עוד מישהו מההורים שרוצה להתייחס לסוגיית החינוך בגיל הרך בצפון תל-אביב?

אביתר שאקי: אני רוצה להדגיש שבפתרון הזה שהעירייה נתנה להעביר גן לא קיים למקום אחר – ואנחנו יודעים שעירייה יכולה להגיד ב-1 בספטמבר, לא הספקנו, לא עשינו – אין הורה אחד נורמלי שירצה לרשום ילד לגן לא קיים.

אביתר שאקי: בפועל הורים דתיים רשמו לגנים חילוניים, והיום העירייה אומרת שאין מספיק רישום.

אביתר שאקי: אז שמו אותנו ככה, ואנחנו נמצאים עכשיו בלי שום פתרון כשחלק היו חייבים למצוא פתרון במקום לא דתי.

ערן יונגר: יש הורים שנדחקו לגני חב"ד.

זבולון אורלב: איך נעשה, שתי הבעיות יחד או בעיה-בעיה?

דפנה לב: בעיה-בעיה.

זבולון אורלב: עיריית תל-אביב.

זבולון אורלב: דפנה לב, בבקשה.

דפנה לב: ראשית אני רוצה להדגיש באופן חד משמעי שאנחנו מקבלים את כל הורי הממלכתי-דתי ומחזקים מאוד את החינוך הציבורי, ממש ברוח הדברים שאמרת, ומשתדלים לתת פתרונות.

דפנה לב: מונחת לפניך רשימה שההורים הגישו.

דפנה לב: גם אם אתה לא מבין את המשמעות של האותיות, אתה הרי יודע שהאותיות אלה גנים ממלכתיים.

דפנה לב: אלה הם הגנים שהתבקשו על-ידי ההורים.

דפנה לב: רובם קיבלו את הגנים שהם ביקשו- -

זבולון אורלב: הם אומרים שההורים ביקשו את הגנים הלא דתיים כיוון שהעברתם- -

דפנה לב: אני לא יודעת אם זה לא דתיים.

דפנה לב: כתוב כאן "ממ"ד" על חלק גדול מהם.

דפנה לב: אבל אני אומרת שוב, קודם כול לגבי הרשימה, אבל אני אחזור לרשימה בסוף.

דפנה לב: לרמת אביב לא חוזרת רק אוכלוסייה דתית, חוזרת גם אוכלוסייה ממלכתית צעירה שעולה במספרה כרגע פי כמה מהאוכלוסייה הדתית.

דפנה לב: הגן שניתן בשנה שעברה לקבוצה הזאת הוא גן שנגזר מתוך מתחם של בית ספר ממלכתי, כשכל ההוויה מסביב היא בית-ספר ממלכתי.

דפנה לב: צמוד לזה יש מבנה של בני עקיבא.

דפנה לב: האפשרות שלנו לתת את הגן בשנה שעברה הייתה מכיוון שהרישום הוכיח שיש לי מקום שאני יכולה לכנס את הילדים וגם לשלוח ילדים בני 3 שגרים מול בית הספר לרחבי רמת אביב, רחמנא ליצלן, שזה לא שלושה קילומטר, אלא במקרה המקסימלי זה 1.5 קילומטר, ויושב לידי דרור לוטן שהוא מנהל הפיתוח של עיריית תל-אביב.

דפנה לב: השנה על אף העובדה שמילאתי את הגן הזה בילדים בני 3 יש לי עדיין כ-30 ילדים במגזר הממלכתי שאין עבורם תשובה, והם קיבלו בדיוק אותה תשובה שקיבלו כאן חמישה ילדים בני 3 מהמגזר הממלכתי-דתי.

דפנה לב: ברמת אביב אין לנו מחויבות לכיתות גן, ועל אף העובדה שחטיבה צעירה מיועדת לגילאים 6-5 אפשרנו החלטנו יחד עם משרד החינוך לאפשר השנה כניסה של גילאי 4 בגלל המצוקה.

דפנה לב: ממילא חלק מההורים רצו להיות איתם, והיו שם – אתה מכיר את המגזר הזה לא פחות טוב ממני.

דפנה לב: על אף רצוננו ואף על פי שפתחנו גן לפחות 6-5 משפחות הלכו לבית ספר "אלומות" בגיל 4.

דפנה לב: תכף אני אתן הצעת פתרון.

דפנה לב: עיריית תל-אביב מכירה בכך שהאוכלוסייה הציונית הדתית נכנסת לצפון העיר, ואין לנו מספיק גנים בעבורם.

דפנה לב: עכשיו אנחנו בתהליכים מוגברים שכסף כבר יש, ותכנון מתחיל על קרקע חומה, קרקע שמיועדת למבני חינוך.

דפנה לב: ברחוב יהודה הנשיא שהוזכר כאן מתכננים שתי כיתות גן, שלפחות אחת מהן תהיה באופן מובהק לציבור הממלכתי-דתי.

דפנה לב: זה בתוך נווה אביבים, לא שלחנו אותם לגלות.

דפנה לב: תהליכי בנייה הם תהליכי בנייה.

דפנה לב: דרור לוטן עוסק עכשיו גם בנושא האישורים והתכנון וכל מה שכרוך בחלק הבירוקרטי של העניין.

דפנה לב: אנחנו מאוד מקווים שבתשע"ב יהיה לנו גן ממלכתי-דתי שם.

דפנה לב: לפי הרשימות המונחות לפניי, יש כרגע חמישה ילדים בני 3 צעירים, כלומר ילידי הקיץ ואילך, שאין לי עבורם שיבוץ.

דפנה לב: יש עוד שלושה-ארבעה הורים שבכלל לא רשומים אצלנו ונמצאים פה ברשימה, אבל נניח שהם היו באים להירשם במהלך הקיץ.

דפנה לב: אנחנו סיימנו את השיבוץ, אנחנו מוציאים היום את ההודעות להורים אחרי כל ועדות הערר ואחרי כל הטיפולים שעשינו.

דפנה לב: כרגע אין לנו יותר מקום.

דפנה לב: הגנים, לשמחתנו ולשמחתך, מלאים עד אפס מקום.

דפנה לב: מספר הילדים בגנים הממלכתיים-דתיים במרכז העיר נע בין 33 ל-35 ילדים.

דפנה לב: בצפון יש לנו גן בהדר יוסף – מלא עד אפס מקום.

דפנה לב: אין לי כרגע מקום עבורם.

דפנה לב: בגלל מצוקת ההורים אני מוכנה להכניס לבית-ספר "אלומות" עוד סייעת ולעשות קבוצה קטנה של 6-5 ילדים שישבו בבית-ספר "אלומות" בשנה הזאת עד שייבנה הגן ביהודה הנשיא.

דפנה לב: זאת ההתחייבות שלנו, אנחנו כרגע פועלים בזה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: משרד החינוך, בבקשה.

אסתר אורנבוך: אני אוסיף ואומר שיש 60 אלף תושבים ברמת אביב, וזה לבד מתוכנית ל' ומתל-ברוך.

אסתר אורנבוך: לא יעלה על הדעת שיהיה גן אחד בתוך בית-ספר "אלומות".

אסתר אורנבוך: כל כך שמחנו השנה שנפתח גן- -

זבולון אורלב: בעזרתה של דפנה לב.

זבולון אורלב: אסתר אורנבוך: בשיתוף פעולה הדוק עם דפנה לב, ברצונה ובהסכמתה.

זבולון אורלב: אנחנו מרגישים מאוד קשה.

זבולון אורלב: זה עוד לא קרה – יש ילדים, יש גן, הכול מסודר, יש גננת שהתאמנו – וגם כאן, דפנה, אנחנו - - - מתאימים לצוות מורים לא דתי- - -

דפנה לב: אין לי ברירה.

דפנה לב: אם הייתה לי ברירה כמו שהייתה לי בשנה שעברה הייתם מקבלים אותו דבר.

אסתר אורנבוך: - - הכול התאים, הגן לתפארת, ביקרנו שם, ופשוט לא ייאמן- -

זבולון אורלב: העירייה אומרת שאין מבנה, מה את עונה על זה?

אסתר אורנבוך: לגן הזה נכנסו ילדים בגילאי 3- -

דפנה לב: נכון.

דפנה לב: וכל הילדים מגיל 4 ומעלה בכל האזור מממלכתי ומממלכתי-דתי – כולם קיבלו מענה סביר בהתאם ליכולת.

אסתר אורנבוך: מאוד קשה לנו לתת מענה להורים, הם באים אלינו.

דפנה לב: גם לי קשה, אז מה?

דפנה לב: הוא אזרח של עיריית תל-אביב.

דפנה לב: לא פחות קשה לי ממה שלך.

אסתר אורנבוך: ההורים אכן רשמו את עצמם לחינוך הממלכתי כדי להבטיח לעצמם מקום כי הם נשארו בלי גן.

אסתר אורנבוך: אבל יש הורים שרוצים ממלכתי-דתי.

אסתר אורנבוך: לצערנו, חלק הלכו לחינוך הלא רשמי – חב"ד ברמת אביב לא מוכן להצטרף חינוך המוכר שאינו רשמי, וחבל, איבדנו קבוצה שהלכה לחינוך - - -

זבולון אורלב: מנהלת המחוז, בבקשה.

דלית שטאובר: אנחנו יודעים שמה שאמרה כאן נציגת עיריית תל-אביב זה צודק, וזה צודק.

דלית שטאובר: פה יש צורך, אבל אין מבנה- -

זבולון אורלב: גם את צודקת.

דלית שטאובר: אני יודעת שמה שעיריית תל-אביב אומרת אלה דברים שהיא תמיד מתכוונת אליהם.

דלית שטאובר: אם היא אומרת שיהיה גן בשנה הבאה, יהיה גן בשנה הבא.

דלית שטאובר: אני מבינה שזה פתרון זמני שהוא מאוד כואב לאוכלוסייה הזאת.

דלית שטאובר: לשמחתנו, העיר היא בגידול דמוגרפי, ויש שפע של הילדים, וזה יוצר קשיים לכל הגילאים בהקשר הזה.

זבולון אורלב: אני שייך לתקופה שבה עוד נאבקנו על הצורך להקים גני ילדים ובתי ספר ממלכתיים-דתיים כשההורים רצו חינוך ממלכתי-דתי ולא היה ניתן פתרון.

זבולון אורלב: אני מדבר על התקופה שעד המהפך ב-77'.

זבולון אורלב: אז לראשונה התמנה גם שר החינוך זבולון המר, שאני לא רוצה להגיד שהוא ממלכתי-דתי – הוא ממלכתי וממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: היו אז מקומות שבהם למדנו גם באוהלים.

זבולון אורלב: כלומר היינו נחושים, אמרנו, פה יקום גן.

זבולון אורלב: המקרה האחרון היה בבית-ספר "אוולינה דה-רוטשילד" בירושלים.

זבולון אורלב: דפנה, אני כל כך מבין אותך, ומצד שני קשה לי מאוד לקבל כאזרח במדינה הזאת – כשאני רואה מה עושים למען הבדואים, ומה עושים למעל ילדי הזרים וכדומה – שבעיר ואם בישראל, כמו בתל-אביב, שראויה לכל שבח על מערכת החינוך שלה בראשותך, יש לך הרבה זכויות בעניין הזה – הורים לא יכולים לממש את הזכות האלמנטרית שלהם לבחור את מגמת החינוך בגיל 3.

דפנה לב: יש להם זכות מלאה, הרשימה לפניך.

זבולון אורלב: לא מופרך.

דפנה לב: הרשימה לפניך עם כל הרשימה שהגישו ההורים.

דפנה לב: זה מופרך- - אני רוצה גם שתשים לב לטבלה למעלה: זאת טבלה שמראה שמתשס"ח ועד היום הולך וגדל מספר התלמידים, עולה מספר כיתות הגן, ואנחנו עושים את זה בשמחה- -

זבולון אורלב: מאה אחוז.

דפנה לב: - - אבל במקום הזה אנחנו במצוקה.

זבולון אורלב: דפנה, הרי שיבחתי את מערכת החינוך בראשותך.

דפנה לב: אנחנו במצוקה זמנית במקום, ואנחנו הולכים לבנות.

זבולון אורלב: למה אי אפשר לשים מבנה יביל?

דפנה לב: דרור לוטן יסביר.

זבולון אורלב: הרי אני יכול לתת לך את כל הפתרונות שנותנים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: דפנה, מאחר שאני מכירך כבר כמה ימים ועברנו כמה משברים, השאלה היא מה הערך המוביל, מה הערך המקודש יותר; האם הערך המקודש יותר הוא שהורים יוכלו ללמוד במגמה שהם רוצים גם אם התנאים שלהם יהיו מאוד קשים, כולל שכירת דירה, או שהערך המוביל יהיה הדברים הפיזיים וכדומה.

זבולון אורלב: בעיניי, הערך המוביל חייב להיות מילוי הזכויות של ההורים ללמוד במגמת החינוך שהם רוצים בה.

דפנה לב: יש לי מענה בעבורם.

דפנה לב: אמרתי שאני מוכנה להוסיף סייג.

דפנה לב: יש לי מקום ב"אלומות", כי בינתיים הגן שם לא מלא.

דפנה לב: אני יכולה להוסיף את כל הילדים- -

זבולון אורלב: אבל "אלומות" זה לא המקום.

זבולון אורלב: תני לסגן שלך לדבר.

זבולון אורלב: למה אי אפשר להקים מבנה יביל במרכז?

דרור לוטן: מאחר שהליכי הרישוי במדינת ישראל לא מאפשרים להקים גן בשלושה חודשים, כי רישוי של מבנה יביל כמוהו כבניין לכל דבר ועניין.

זבולון אורלב: אני ממש חולק עליך.

זבולון אורלב: לו מדינת ישראל הייתה מתנהגת כמו שאתה אומר שנת הלימודים לא הייתה נפתחת ב-1 בספטמבר כי עומדים להציב כ-300 מבנים יבילים שעדיין הרשויות המקומיות לא יודעות איפה הם.

דרור לוטן: אני לא רוצה להגיב על מה שקורה ברשויות אחרות; בעיריית תל-אביב-יפו רישוי של מבנה יעיל הוא מבנה לכל דבר ועניין – התהליך יכול לקחת 8-6 חודשים רק התהליך של - - -

זבולון אורלב: אתם רוצים לדחות אותם להקים אוהל?

זבולון אורלב: מה אתם רוצים לעשות?

דרור לוטן: לא, אותו מקום שהאדון דיבר עליו להקמת המבנה- -

זבולון אורלב: אני לא יודע איזה מקום.

זבולון אורלב: אגב, לדעתי, הוא עשה שגיאת חייו שהוא מתחיל לתת לכם פתרונות של רחובות.

זבולון אורלב: הוא לא צריך לתת פתרון.

דפנה לב: יש לנו פתרון.

זבולון אורלב: לכן לא צריך לתת פתרון.

זבולון אורלב: אתם יודעים איפה, אתם מכירים את החוקים, אתם יודעים איפה בדיוק יש שטח חום, שטח ירוק – אתם צריכים לתת את הפתרון.

זבולון אורלב: הוא ברוב טובו התנדב להגיד לכם.

דפנה לב: אנחנו מקדמים הקמת גן.

זבולון אורלב: אני מברך על זה.

זבולון אורלב: אבל לשנה אחת – מדוע אי אפשר?

דפנה לב: לשנה אחת נשארו חמישה ילדים ללא מענה, שאני מוכנה לתת להם מענה במרחק של 1.5 קילומטר מבית האנשים האלה.

דפנה לב: אנשים יעשו את השיקול בין הליכה של קילומטר וחצי – ואפילו להגיע איתנו להסדרי הסעות מסוימות – לבין להקים אוהל.

דפנה לב: בבקשה, אם זה הפתרון, זה הפתרון.

זבולון אורלב: איך אני חי עם זה בשלום?

זבולון אורלב: אני מרגיש שאני חוזר לשנות ה-70- -

דפנה לב: אני ממש מסרבת לקבל את האמירה הזאת מפני שהעיר מקבלת באהבה את כל האנשים שרוצים לגור בה, והם רבים מאוד עכשיו.

זבולון אורלב: דפנה, כשלמדתי פיסיקה, למדתי ששרשרת שכל החוליות שלה הן מפלדה הכי חזקה בעולם, אבל יש חוליה אחת שהיא מקרטון – עוצמת השרשרת היא כעוצמת החוליה מהקרטון.

דפנה לב: אין פה שום דבר מקרטון.

זבולון אורלב: כלומר את יכולה שיהיו לך 100 חוליות חזקות מאוד – ויש לך; אבל תקלה אחת כזאת היא מאוד בעייתית.

זבולון אורלב: היא פוגעת מערך שבעינינו- -

דפנה לב: אנחנו מדברים פה על חמישה ילדים- -

זבולון אורלב: - - אולי מכיוון שהציבור הדתי-לאומי הוא מיעוט.

זבולון אורלב: אבל זה ערך כמעט מקודש שהורים יכולים לממש את זכותם בפתרון אופטימלי.

דפנה לב: אני לא מונעת את זה מהם, ואני מאפשרת להם לעשות דבר שאני מאוד לא אוהבת, ואסתר אורנבוך יודעת את זה: אל"ף, להיכנס למקום שבו צריכים להיות ילדים בוגרים יותר, ובי"ת – שלושה גילאים שזה אחד הדברים שברמה הפדגוגית אני ממש מתנגדת להם.

דפנה לב: לכל הדברים האלה אני מוכנה ללכת איתם השנה עד שיהיה המבנה המתאים.

דפנה לב: הם גם צריכים לשתף פעולה, אי אפשר רק לבקש את מה שרוצים, יש גם מה שיכולים.

דפנה לב: זאת דעתי.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: דליה רוט, אחראית על גננות בהסתדרות המורים הדתיים.

דליה רוט: שלום לכולם.

דליה רוט: הבעיה שפספסנו קצת היא שזה לא רק חמישה ילדים שאותם ציינת.

דליה רוט: ישבו פה הורים שאמרו שבגלל חוסר הידיעה מה יעלה בגורל ילדיהם הם רשמו ילדים דתיים שזכאים בחוק לקבל חינוך ממלכתי-דתי, למסגרות של ממלכתי.

דפנה לב: סליחה, אני חייבת להגיב- -

זבולון אורלב: דפנה, אני חייב להגן עליה.

זבולון אורלב: זה הסתדרות המורים.

דפנה לב: אבל זכויות חוק אין פה, יש פה- - -

זבולון אורלב: דפנה, את תקבלי רשות דיבור.

דליה רוט: קודם כול צריך לבדוק כמה ילדי ממ"ד נרשמו לגני ממלכתי ולראות אם כשאנחנו מצרפים את כל המספרים האלה אפשר לבנות קבוצת גן נוספת ולמצוא לה איזשהו פתרון.

דליה רוט: כי הילדים האלה תחת הכותרת "ממלכתי" לא יקבלו את מה שהם צריכים.

דליה רוט: בממ"ד אנחנו מחויבים לתת מסגרת ייחודית משלה.

דליה רוט: המסגרת הממלכתית לא נותנת מענה.

דפנה לב: העיר תל-אביב ברמת אביב מחויבת, על-פי חוק, רק מגיל 5, ומגיל 5 יש לכולם פתרון של ממלכתי דתי.

דפנה לב: העיר עושה ברצון טוב וקולטת גם בני 4 וגם בני 3 ומוכנה ללכת לקראת הקבוצה הזאת ולקלוט גם בני 3.

דפנה לב: אז לא לדבר איתי על חוק, כי זה באמת מקומם.

דליה רוט: זה לזכותכם ייאמר.

דפנה לב: יפה, זה המצב.

זבולון אורלב: רבותיי, אני אסכם בסוף.

זבולון אורלב: אנחנו נעבור לנקודה השנייה – הקמת ממ"ד ביפו.

זבולון אורלב: רשות הדיבור לנציג הוועדים משה אליהו.

משה אליהו: ראשית אני רוצה להודות לדפנה.

משה אליהו: השבוע היינו אצלה בפגישה חיובית.

משה אליהו: היא הבטיחה לנו שבשנה הבאה יהיה לנו בית ספר ממלכתי-דתי.

זבולון אורלב: שנה הבאה זה תשע"א?

זבולון אורלב: דפנה לב: לא, תשע"ב.

משה אליהו: יש עלינו לחץ גדול של ההורים; הם לא מוכנים לשמוע את זה בכלל, יש לנו בעיה גדולה.

משה אליהו: בתקופה הזאת חיפשתי מקום בעירוני ז', והם מוכנים לתת לנו שם מבנה.

משה אליהו: בעלות של כ-50 אלף שקל אפשר לשפץ אותו ואפשר לפתוח את המקום הזה אפילו השנה.

זבולון אורלב: תודה רבה, מר אליהו.

זבולון אורלב: הרב יובל אלפרט, בבקשה.

יובל אלפרט: אני מצטרף לתודה גם על הפגישה וגם על הסיוע בעניין הגנים.

יובל אלפרט: בשם כל ההורים והוועדים אנחנו רוצים להודות גם על הגן בלב יפו וגם על הגן ביפו ג'.

דפנה לב: הוספנו ממש בשבועות האחרונים.

זבולון אורלב: מאה אחוז.

יובל אלפרט: זאת הייתה ממש הצלה גדולה.

זבולון אורלב: אמרתי לך, יש לך הרבה חוליות רציניות מאוד.

יובל אלפרט: תודה גם על ההבטחה לשנה הבאה, ובאמת, יש צפי להמשך כי הגנים מלאים, כמו שאת יודעת.

יובל אלפרט: זאת אומרת הצפי הוא ברור.

יובל אלפרט: ביפו יש אוכלוסייה של 30 אלף יהודים שרובם מסורתיים, והם רוצים חינוך ממלכתי-דתי.

יובל אלפרט: לכן יושב פה הנציג של כל ועדי השכונות.

יובל אלפרט: הוא מייצג פה ארבע שכונות.

משה אליהו: יש לנו בית ספר.

משה אליהו: אני מקווה שיחזירו לנו אותו- - -

יובל אלפרט: הבקשה שלנו היא לראות מה אפשר לעשות לגבי השנה הקרובה.

יובל אלפרט: יש פה רשימה של 30 ילדים שרוצים, וזה עוד לפני הציבור האתיופי שאנחנו יודעים שמעוניין גם הוא.

יובל אלפרט: אם הם יתחילו במקום אחר המשמעות היא שהם יתחילו בממלכתי-דתי מחוץ ליפו או ב"מוכר שאינו רשמי".

יובל אלפרט: ואז הם יישארו שם.

יובל אלפרט: זאת הבקשה שלנו.

זבולון אורלב: עוד מישהו רוצה להתבטא בעניין בית הספר ביפו?

יעקב רפאלוב: אני נציג ההורים בבית-הספר הממלכתי-דתי "דיזנגוף" בקריית שלום.

יעקב רפאלוב: אני גר בתל-כביר, ובקריית שלום יש תושבים מסורתיים וגם בתל-כביר.

יעקב רפאלוב: יש בית ספר אחד שנותן מענה, ויש הרבה ילדים שיוצאים לבתי-ספר אחרים שלא שייכים למשרד החינוך ולא לעיריית תל-אביב, ויש זרמים אחרים שלוקחים אותם.

זבולון אורלב: אתה מתכוון לחינוך החרדי.

יעקב רפאלוב: כן.

יעקב רפאלוב: כנציג ממשפחה מסורתי אם עיריית תל-אביב הייתה נותנת מענה גם באזור שלנו, בדרום תל-אביב, לבתי-ספר ממלכתיים-דתיים, אז הייתה היענות גדולה יותר לילדים האלה שלא יגיעו לחינוך החרדי ויגיעו לבית-הספר הממלכתי-דתי.

יעקב רפאלוב: זה חשוב מאוד כי גם מתוך היכרות אישית שלי לפעמים יש קונפליקטים כאלה בין הורים לבין ילדים שמקבלים חינוך מסוים בבית וחינוך אחר בבית-הספר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דפנה לב: אני שמחה שאתה פה מתל-כביר כי הבשורה היא שבשנת הלימודים הבאה אנחנו מתכוונים לאחד שני בתי-ספר ממלכתיים בגלל מיעוט אוכלוסייה ממלכתית, ולפנות אחד מהם לגבול יפו-תל-כביר.

זבולון אורלב: באיזו שנה?

דפנה לב: בתשע"ב.

דפנה לב: לא הספקנו לסגור את זה השנה, אבל בעוד שנה יהיה בית-ספר – או שז"ר או ברנר.

דפנה לב: אנחנו נחליט לפי המבנים.

דפנה לב: אני אמרתי להורים.

דפנה לב: אני מברכת את הגרעין שיושב ביפו, הוא עושה עבודה טובה גם בקהילה, והקהילה שמחה לארח אותו.

דפנה לב: רק שכחו להגיד שהקהילה הקיימת הודיעה שהם מוכנים לחכות עוד שנה ומבינים את זה, אבל זה לא העניין.

דפנה לב: העניין הוא שבשנה הבאה אנחנו בהחלט נפתח בית-ספר.

דפנה לב: הבטחתי- -

זבולון אורלב: לא בשנה הבאה, בתשע"ב.

דפנה לב: מבחינתי תשע"א כבר עברה.

זבולון אורלב: שאלה של נודניק: למה אי אפשר להתחיל עם כיתה א' אם בית ספר צומח עם כיתה אחת באותו מבנה?

דפנה לב: אין לנו מקום שם.

זבולון אורלב: את הולכת לאחד שני בתי-ספר, ואין באחד מהם כיתה פנויה?

דפנה לב: אנחנו נכנסים לשם עם גני ילדים.

דפנה לב: אנחנו במצוקה.

קריאה: - - -

זבולון אורלב: סליחה, אדוני, אין לך רשות דיבור.

דפנה לב: בדרום תל-אביב יש שני בתי ספר ממלכתיים-דתיים שיכולים לעמוד לרשות האנשים האלה; האחד זה בית-ספר "דיזנגוף" שיש בו כרגע רישום של 42 תלמידים שהם בקושי שתי כיתות.

דפנה לב: אפשר בהחלט להרחיב ולהוסיף עוד ילדים.

דפנה לב: השני הוא בית-ספר, שלטעמי, אפילו זקוק יותר לעזרה ויותר נכון מבחינה ציבורית ומבחינת כספי ציבור – זה בית ספר שורשים שנמצא ב"שפירא".

דפנה לב: יש שם 37 תלמידים ונפתחות שם שלוש כיתות: כיתה לבנים, כיתה לבנות וכיתה מעורבת.

דפנה לב: כל זה על חשבון הציבור, מדינת ישראל והממלכה.

דפנה לב: אז אני מאוד ממליצה ש-30 התלמידים האלה יגיעו לשם, ובשנה הבאה נפתח להם בית-ספר באזור שלהם.

זבולון אורלב: משרד החינוך.

אסתר אורנבוך: זה מאוד מקובל עליי.

אסתר אורנבוך: ישבתי עם דפנה וסיכמנו שאם יש הבטחה לשנת תשע"ב אז אפשר לחכות שנה כי לא כדאי להיכנס כתנאי באיזשהו מקום, אני לא בטוחה שזה נכון.

אסתר אורנבוך: צריך להצמיח בית-ספר מהתחלה בצורה מפוארת, עוצמתית ונכונה.

אסתר אורנבוך: בינתיים נמצא פתרונות.

אסתר אורנבוך: השאלה היא רק באמת הסעות ל"שורשים".

דפנה לב: בסדר, אנחנו נפתור את בעיית ההסעות.

דפנה לב: הוזכרה כאן חטיבת הביניים.

דפנה לב: מדובר על חטיבת ביניים ממלכתית מעורבת – ערבים ויהודים והצעה לעירוני ז' ביפו.

דפנה לב: זה נראה לי מקום לא מתאים לתלמידים בכיתה א'.

דפנה לב: החטיבה לא מלאה, אבל זאת לא חטיבה בעצם, אלא בית-ספר על-יסודי שש שנתי שיש בו ילדים בני 18 וילדים בני 13 משתי הדתות.

דפנה לב: זה לא נראה לי מקום מתאים לפתוח כיתה ממלכתית-דתית, מה עוד שאנחנו מתכוונים ברצינות מאוד למה שנאמר.

זבולון אורלב: הרב אלפרט, אתה רוצה להגיב?

יובל אלפרט: לא נעים להתווכח.

זבולון אורלב: היא אומרת שהסכמתם לזה.

קריאה: אסתר הסכימה.

דפנה לב: לא רק אסתר.

זבולון אורלב: היא אמרה שגם הוועד.

דפנה לב: חלק נכבד מנציגי הוועדים.

זבולון אורלב: היא אומרת שנציגי הוועדים הסכימו.

זבולון אורלב: הרב אלפרט, מה התגובה שלך?

זבולון אורלב: אני אסביר לך בשפה שלי, מה היא אומרת: עיריית תל-אביב ומשרד החינוך שותפים להכרה שצריך לקום בית-ספר ממלכתי-דתי חדש ביפו.

זבולון אורלב: כל העניין כרגע הוא מתי הוא יקום – האם הוא יקום בתשע"א, שכנראה, אין פתרון פיזי ראוי לכך, או שהוא יקום בתשע"ב, והוא בעצם מתוכנן כבר למבנה ספציפי.

זבולון אורלב: יש מבנה ספציפי או אחד משני מבנים ספציפיים, וכשיתפנה מבנה הוא המבנה המיועד לבית-הספר הזה.

זבולון אורלב: החינוך הדתי, שאותו מייצגת אסתר אורנבוך, הסכים לדבר הזה, ולפי דבריה של גברת דפנה לב, חלק מהוועדים גם הסכימו לזה.

זבולון אורלב: איפה אתה עומד?

יובל אלפרט: קודם כול שוב, תודה על ההבטחה לתשע"ב.

זבולון אורלב: עכשיו זאת הבטחה לוועדת החינוך, והיא רשומה בפרוטוקול.

זבולון אורלב: אתה יכול ללכת למכולת לקנות ולקבל בהקפה כי זאת התחייבות לוועדת החינוך שאי אפשר לסגת ממנה.

יובל אלפרט: אני מייצג פה את ההורים.

יובל אלפרט: הפתרון של הסעה מחוץ ליפו הוא לא פתרון, כי הם לא ייסעו, הם יעדיפו לשלוח ל"מוכר שאינו רשמי" או לצערי, חלק קטן מהם, לבתי-ספר ממלכתיים מעורבים שיש בהם לא יהודים, ואחרי כיתה א' הם לא יחליפו את זה.

יובל אלפרט: הבקשה היא למצוא פתרון ביניים.

זבולון אורלב: אני אגיד לך את האמת, הרב אלפרט, אני מאוד לא אוהב את האיום של הקמת "מוכר שאינו רשמי".

זבולון אורלב: אני ציוני דתי שאין לי כזאת אלטרנטיבה.

זבולון אורלב: אני יכול להיאבק ולהיאבק, ואמרתי לך, אני אולי אציע להם להקים אוהל, אבל להקים ממלכתי דתי בו, לא להקים "מוכר שאינו רשמי" באוהל.

זבולון אורלב: יקימו "מוכר שאינו רשמי" – אני מחוץ לעניין, אני אומר את זה גלוי.

זבולון אורלב: זה בראש ובראשונה טעות אידיאולוגית חמורה.

זבולון אורלב: זה כמו שתגיד שהואיל ולא התקבלת ל"גולני" תקים צבא פרטי; או לא זכית בבית-משפט, תקים מערכת משפט "מוכר שאינו רשמי".

זבולון אורלב: אין הבדל בין שני הדברים האלה.

זבולון אורלב: זה לא אנחנו.

יובל אלפרט: נמצא פה מנהל הגרעין שמגיע מצאלים לאימון.

יובל אלפרט: אני רב סרן במילואים, מ"פ בשריון, ומקבל את זה לחלוטין, אבל ההורים לא - -

זבולון אורלב: שמע, גם חיילים ולוחמים עושים שגיאות אידיאולוגיות.

זבולון אורלב: מה אתה רוצה שאני אגיד לך?

זבולון אורלב: זה שהוא לובש מדים, והוא קצין – לדעתי, "מוכר שאינו רשמי" בציונות דתית זאת תקלה אידיאולוגית.

זבולון אורלב: זאת תאונה אידיאולוגית בעייתית מאוד, בעיניי.

איתי גרנק: אני רוצה להגיב על הדברים בקצרה.

איתי גרנק: לדעתי, לא היה איום כלפי מערכת החינוך או כלפי ועדת החינוך.

איתי גרנק: ביפו יש תופעה מורכבת שלא קיימת בתל-אביב ולא במקומות אחרים בארץ של הורים שמחפשים פתרון לילדים שלהם.

איתי גרנק: אם מישהו לא יעשה בשבילם את העבודה, כמו שוועדי השכונות מנסים לעשות ואנחנו כגרעין תורני חברתי שבא לחולל שינוי ומהפך – אם אנחנו לא נבצע את העבודה הזאת – אף אחד לא יעשה את זה.

איתי גרנק: כבר שנים זה לא נפתר.

איתי גרנק: מישהו פעם זרק לי שפעם היו בתי ספר ממלכתיים-דתיים ביפו, וכנראה, הם נסגרו, כי לא נעים להגיד, אבל האוכלוסייה שם חלשה ולא נלחמת, אין לה הכוח להילחם, וחלקה אפילו התייאשה.

איתי גרנק: לכן היא לא תשלח ל"מוכר שאינו רשמי" מתוך אידיאולוגיה, אלא משום שאין לה ברירה - לנסוע כל כך רחוק עד "שורשים", היא לא רוצה.

זבולון אורלב: הגשתם בקשה ל"מוכר שאינו רשמי"?

זבולון אורלב: אתם לא תוכלו להקים.

איתי גרנק: אנחנו לא מדברים על הקמת "מוכר שאינו רשמי"- -

יובל אלפרט: יש ביפו הרבה.

יובל אלפרט: היו שמונה בתי-ספר ממלכתיים-דתיים- -

זבולון אורלב: מבחינת לוח הזמנים לא תוכלו להקים "מוכר - - - תלכו לש"ס ותגידו- -

דפנה לב: יש רש"י של ש"ס, ויש ממ"ד חב"ד עם 16 בנות שנרשמו לכיתה א' שהוא משווע לתלמידים.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: דלית, בבקשה.

דלית שטאובר: למחוז יש מטרה מאוד ברורה לחזק את החינוך הציבורי לא רק באמירות.

דלית שטאובר: הוא שם על זה הרבה מאוד משאבים.

דלית שטאובר: כמעט חצי מהסל המצומצם מאוד של מנהלת המחוז מוקדש לחינוך הממלכתי-דתי אף על פי שהפרופורציה של האוכלוסייה הדתית במחוז היא פחות מ-20%.

דלית שטאובר: לכן אני מצפה מהציבור הזה שכמו שלי חשוב שהחינוך הציוני הדתי על כל פלגיו ימצא מענה בתוך הזרם הממלכתי-דתי, אני מצפה שהמנהיגות של הגרעין והמנהיגות שלכם כמי שמתיישבים כרגע באזור הזה, תדאג שהילדים ילמדו בזרם הממלכתי – המנהיגות המשותפת שלכם ושלנו.

דלית שטאובר: לעולם לא נצליח להתחרות בבתי הספר הפרטיים וב"מוכר שאינו רשמי" שנותנים הזנה ועוד מיליון ואחד דברים.

דלית שטאובר: זאת צריכה להיות עמדה ערכית, עמדה ציונית שאנחנו שותפים בה.

דלית שטאובר: ילדים בחינוך הממלכתי-דתי נוסעים בהרבה מאוד מקומות – העירייה תשתף פעולה, אנחנו נותנים את המשאבים.

דלית שטאובר: יש כיתות דלות, למה לא לתגבר אותן?

דלית שטאובר: למה לא לאכלס אותן, ונתחזק כולנו?

זבולון אורלב: יש לי שאלה למנהלת המחוז ולדפנה לב: מדוע לא להקים את בית הספר בשנת הלימודים הקרובה ככיתה א' צומחת באחד מבתי-הספר הדתיים, ובתשע"ב כשייפתח בית-הספר ייפתחו כבר א'-ב'.

דפנה לב: אין לי בעיה.

דפנה לב: דלית שטאובר: אבל גם לשם יצטרכו לנסוע.

זבולון אורלב: לא חשוב, נסיע אותם.

דפנה לב: אין לי בעיה לבודד אותם ככיתה.

זבולון אורלב: אני מציע כזה דבר, ואז בשנה הבאה כדי לא לאבד מחזור בית-הספר ייפתח כ-א'-ב'.

דפנה לב: הוסכם שב"שורשים" אנחנו נותנים כיתה נפרדת שתעבור בשלמותה אחר כך- -

יעקב רפאלוב: אבל "שורשים" זה קצת רחוק מיפו.

זבולון אורלב: מר רפאלוב, יש לי חדשות, יש פה רק מנהל אחד לישיבה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: הרב אלפרט, בבקשה.

יובל אלפרט: אנחנו יכולים להסכים פה, אבל לצערי, בתחילת השנה אני אוכל לסמן את ההורים שאיבדנו.

יובל אלפרט: אני מסכים לגמרי עם כל מה שדיברת על הבעיה האידיאולוגית.

זבולון אורלב: למה איבדנו אותם?

יובל אלפרט: כי הם ילכו ל"מוכר שאינו רשמי" או ילכו לממלכתי- -

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: אם מבטיחים להם כיתה שלהם, ושזה יהיה המחזור המייסד לשנה הבאה שבו ילמדו בתשע"ב- -

דפנה לב: אני מוכנה לפגוש אותם.

זבולון אורלב: אני גם מוכן לפגוש אותם.

זבולון אורלב: אני רוצה להבין את הציבור הזה שאומר על הצעה כזאת הוא אומר שהוא מקים "מוכר שאינו רשמי".

זבולון אורלב: לטובת מי אני נלחם?

זבולון אורלב: אני גם צריך לדעת.

יובל אלפרט: נעשה פגישה.

זבולון אורלב: מאה אחוז.

זבולון אורלב: אם יהיה צורך נביא גם את ראש מנהל החינוך הדתי; ואם יהיה צורך נביא את ראש מועצת המנהל.

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: יש קושי אובייקטיבי, ואני לא רואה את הבעיה כאן.

זבולון אורלב: יסיעו, יסדרו הסדרים – אלה יהיו הסדרים זמניים.

זבולון אורלב: אתם גרעין שאני עפר לרגליכם בחלוציות האידיאולוגית שבאתם ליפו.

זבולון אורלב: אתה יודע את זה.

זבולון אורלב: אתם עושים עבודה בלתי רגילה, אבל אתם לא יכולים להגיד בעניין אחר, שאתם מתבדלים.

זבולון אורלב: ראש מנהל החינוך הדתי רוצה להגיד משהו?

אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר משפט אחד.

אברהם ליפשיץ: ראשית אני מצטער שהגעתי באיחור.

אברהם ליפשיץ: ההצעה שיושב ראש ועדת החינוך הציע אני הצעתי לרב אלפרט בנוכחותה של אסתר וגם לדפנה.

אברהם ליפשיץ: רציתי לפטור מזה את המפגש כאן.

אברהם ליפשיץ: הצעתי שאני אבוא לגרעין, ואמרתי שאני אשכנע אותם לקחת מורה של כיתה א', והוא יהיה המורה הממשיך בכיתה ב'.

אברהם ליפשיץ: זה יהיה בית-ספר צומח.

אברהם ליפשיץ: צריך ללכת בכיוון הזה.

אברהם ליפשיץ: אני מסכים לגמרי עם דפנה.

אברהם ליפשיץ: לגבי גן הילדים יש פה שני דברים, ואני אומר את זה כמי שמבין.

אברהם ליפשיץ: הכרתי את דפנה רק בשבועיים האחרונים – אולי זאת טעות, הכרתי אותה כל כך מאחור- -

זבולון אורלב: הוא בא מהמחוז הלא נכון.

אברהם ליפשיץ: כן, הגעתי מהצפון.

אברהם ליפשיץ: ראש הישיבה שלי הוא גאון גדול וצדיק גדול – קוראים לו הגאון הרב ד"ר ליכטנשטיין.

אברהם ליפשיץ: הוא הוציא דוקטורט בספרות אנגלית בגיל 23.

אברהם ליפשיץ: עילוי בהתנהגות שלו, איש רם המעלה.

אברהם ליפשיץ: הוא שאל אותי פעם, מה נשמע.

אברהם ליפשיץ: אמרתי לו, אצלנו בצפון הרחוק – הוא אמר לי, אברהם, בארץ ישראל אין "רחוק" ו"קרוב" – כולם קרובים, אז גם הצפוניים שווים משהו.

אברהם ליפשיץ: אז הבנתי.

אברהם ליפשיץ: לכן אני אומר לדפנה לב בגילוי לב: אם אמנם יש פוטנציאל ל-15 הורים – לא ל-28 כפי שכתוב כאן – אני מבקש – אני לא יודע אם אני יכול לסכם בשמו של יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, הוא מנוסה, הוא המנכ"ל, הוא גדול הדור – יודע את כל החוקים והדברים.

אברהם ליפשיץ: אני לא יודע, אני אומר כדבר איש אל חברו, מדבר מלב אל לב.

אברהם ליפשיץ: לדעתי, את וזה שלשמאלך צריכים לעשות עכשיו מהפך, ולומר שבעניין גן הילדים אתם רוצים ללכת עם מה שהציבור רוצה.

אברהם ליפשיץ: אני אגיד עוד משפט שאני לא יודע אם מותר להגיד לפרוטוקול: אם עיריית תל-אביב רוצה, היא יכולה להקים ל-20 תלמידים.

דפנה לב: הגן פעל בשנה שעברה, התחיל לפעול עם פחות מ-20 תלמידים.

דפנה לב: אני מחויבת לתת פתרונות לכולם.

דפנה לב: היושב ראש יודע שהממלכתי-דתי לא רחוקים מלבי; וגם לממלכתי, שמשם אני באה, אני מוכנה לתת פתרונות.

דפנה לב: לכן הממלכתי-דתי יקבל יותר כי אני מרגישה תמיד שחובת ההוכחה עליי.

דפנה לב: שנית, אם יהיו 15 תלמידים, והם יואילו בטובם ללכת ל"אלומות" אני כבר אמרתי את זה, אתה פשוט לא היית בחלק הזה של הדיון שאני מוכנה להוסיף בן אדם.

דפנה לב: לא רק על חמישה עשר, גם על חמישה.

זבולון אורלב: אתה רצית לומר משהו, ערן?

ערן יונגר: רק שני דברים קטנים: קודם כול אם הבנתי טוב, אתם מתכוננים לבנות גן בשאיפה לתשע"ב, ואולי לתשע"ג.

ערן יונגר: אני צודק?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אני מבקש ממך לא לקלקל.

זבולון אורלב: נמסר לוועדת החינוך שהעירייה פתחה בהליכים לבניית גן, והכוונה היא שהוא ייפתח בתשע"ב.

זבולון אורלב: ההתחייבות לוועדת החינוך היא לתשע"ב.

זבולון אורלב: איש לא הזכיר את תשע"ג.

דפנה לב: סגני טוען שהוא רוצה לקחת טווח של זהירות, אבל אנחנו נמצא פתרון- -

זבולון אורלב: זה מה שעשית עכשיו.

ערן יונגר: אני יודע בדיוק מה עשיתי.

זבולון אורלב: עד שאתה הערת הייתה התחייבות לתשע"ב.

זבולון אורלב: בזכות הערתך יש גם הערה שזה יכול להיות גם בתשע"ג.

ערן יונגר: יש כאן 35 ילדים שמבקשים חינוך ממלכתי-דתי.

ערן יונגר: אני עומד על זה.

ערן יונגר: זה לא חמישה ולא שישה.

ערן יונגר: 35 ילדים שמבקשים חינוך, ואפשר לבדוק את הרשימות ולהתקשר אליהם אחד-אחד.

דפנה לב: בדקתי.

דפנה לב: ישבתי מול המחשב והוצאתי נתונים.

ערן יונגר: הם רוצים חינוך ממלכתי-דתי בנווה אביבים, ואתם מציעים להכניס אותם להקפאה לשנתיים, מר לוטן.

ערן יונגר: אולי בתשע"ג ייבנה הגן.

ערן יונגר: איזו מין הצעה זאת?

ערן יונגר: אני לא מצליח להבין.

זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הישיבה.

זבולון אורלב: ראשית בעניין הקמת בית-ספר ממלכתי-דתי חדש ביפו: הוועדה רשמה לפניה את הודעות משרד החינוך ועיריית תל-אביב, שלפיהן יוקם בית ספר ממלכתי דתי חדש לתלמידים מיפו.

דפנה לב: ומתל כביר.

אסתר אורנבוך: בית-ספר צומח, נכון?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: מדברים על בית-ספר ממלכתי-דתי צומח חדש.

זבולון אורלב: לדברי העירייה, יתפנה מבנה בשנת הלימודים תשע"ב.

זבולון אורלב: באשר לתשע"א מציעים יושב ראש הוועדה, ראש המנהל החינוך הדתי, עיריית תל-אביב ומחוז תל-אביב במשרד החינוך, שתיפתח כיתה א' של בית הספר הממלכתי הדתי החדש הצומח במבנה אחר של בית ספר ממלכתי דתי אחר בהסדרי הסעות למשך שנה אחת עד שיתקבל המבנה.

זבולון אורלב: לצורך כך ראש מנהל החינוך הדתי ייפגש עם חברי הגרעין כדי לסכם איתם נושא זה, וככל שיידרש, גם יושב ראש הוועדה מוכן להיפגש עם חברי הגרעין.

קריאות: והוועדים.

זבולון אורלב: והוועדים, כמובן.

אסתר אורנבוך: והמחמ"ד גם, כמובן.

זבולון אורלב: גם המחמ"ד.

זבולון אורלב: לגבי הנושא השני: לטענת ההורים, יש 35 ילדים המעוניינים בגן ממלכתי-דתי בנווה אביבים.

דפנה לב: אני רוצה לציין: בגילאי 4-3.

זבולון אורלב: בגילאי 4-3, בסדר גמור.

זבולון אורלב: צודקת.

זבולון אורלב: לטענת העירייה, המבנה שבו פעל הגן בשנת תש"ע צריך לחזור לחינוך הממלכתי בגלל שיקולים דמוגרפיים.

זבולון אורלב: העירייה מציעה פתרונות בבית-ספר "אלומות", הנמצא בקצה הדרומי של רמת אביב תוך כדי מתן פתרונות סיוע לגנים.

זבולון אורלב: לדעת הוועדה, יש בכך משום פגיעה בזכויות ההורים ללמוד במגמה הממלכתית-דתית שבה הם בחרו בשכונתם.

זבולון אורלב: לכן מבקשת הוועדה שוב מעיריית תל-אביב לשקול אפשרויות לפתרון כדי לקיים את הגן באזור נווה אביבים.

זבולון אורלב: יושב ראש הוועדה יבקר בשכונה בליווי עיריית תל-אביב, המחוז וההורים בימים הסמוכים כדי לבחון מקרוב פתרונות אפשריים.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה, כי העירייה מתכוונת לבנות גן ממלכתי-דתי בשכונה במגמה שהוא יפעל כבר בתשע"ב, תוך הערה שיכולה להיות אפשרות שהוא ייפתח רק בתשע"ג.

דפנה לב: או במהלך שנה זו.

זבולון אורלב: או במהלך שנה זו.

זבולון אורלב: עד כאן הסיכום.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.