ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 263, 2010-06-21 10:00

אופיר אקוניס: בוקר טוב.

אופיר אקוניס: אני פותח סדרה של ישיבות ועדת כלכלה לשבוע זה.

אופיר אקוניס: היום אנחנו עוסקים בשלוש ישיבות ברציפות בעניינים של תעבורה ותחבורה.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים בתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת אמצעים אלקטרוניים למניעת נעילת אדם ברכב).

אופיר אקוניס: הצעת חוק של חבר הכנסת יעקב כץ, שהפכה במליאת הכנסת להצעה לסדר.

אופיר אקוניס: לאחר מכן נתקדם להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגדרת שיכור), נמשיך בהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מסירת מידע ביחס לשירותי התחבורה הציבורית).

אופיר אקוניס: לאחר מכן אנחנו כבר בהצעת חוק איסור אפליה במוצרים, וזה בעצם ברביזיה של חבר הכנסת מילר.

אופיר אקוניס: כמובן, אנחנו ממשיכים להעלות את נושא התחבורה והבטיחות בדרכים לראש סדר העדיפויות של ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אנחנו, כמובן, משתתפים בצערה של משפחת חשין על התאונה הטרגית ביום שישי בכבישים.

אופיר אקוניס: אבל ברשותכם, אני גם אנצל את ההזדמנות כנהג לפנות לרוכבי האופניים – פשוט לנסוע בזהירות, לא חייבים לנסוע על הכבישים המהירים.

אופיר אקוניס: הכבישים המהירים נועדו לנסיעת מכוניות, אוטובוסים, כלי רכב, משאיות – לא לנסיעת אופניים.

אופיר אקוניס: אני מבין את הרצון לרכיבה ספורטיבית.

אופיר אקוניס: אולי הגברת ראובני תספר לנו – אם אינני טועה התמרור המוצב בתחילת כל כביש אוסר כניסת כלי רכב מסוג מסוים, ובתוך זה גם אופניים?

אופיר אקוניס: כי אם לא, אולי כדאי להציע לתקן את החוק.

חוה ראובני: אינני יודעת מה היה התִמרור הספציפי בכביש הזה.

חוה ראובני: התִמרור בכל כביש נגזר מנתוניו הספציפיים והשימושים שמתאימים לו.

אופיר אקוניס: למשל, בכניסה לנתיבי איילון ברור כשמש שאסורה נסיעת אופניים.

אופיר אקוניס: כך גם בכביש 6, בכביש 5 – בכבישים הבינעירוניים.

חוה ראובני: יש כבישים שאם הם מוגדרים דרך מהירה, מעצם טיבם, על-פי דין, בלי תמרור אפילו הדין קובע שאסורה נסיעת אופניים, אבל יש כבישים אחרים, כמו כביש 5 שהוא לא דרך מהירה, אלא בינעירונית.

חוה ראובני: יש דרכים בינעירוניות שיש בהן תמרורים ספציפיים שאוסרים על כך.

חוה ראובני: אני לא יודעת להתייחס לכביש מסוים זה או אחר.

יעקב יעקב אדלר: רק 444.

אופיר אקוניס: כן, שהוא כביש פנימי.

אופיר אקוניס: בכל זאת אנחנו מנצלים, חבר הכנסת כץ, את ההזדמנות לבקש; היום, אם אינני טועה, התחילה חופשת הקיץ של בתי הספר התיכוניים, ובשבוע הבא ביום חמישי מתחילה חופשת הקיץ של בתי-הספר היסודיים ושל גני הילדים.

אופיר אקוניס: מההורים שייסעו בוודאי לבלות ומהנהגים אנחנו מבקשים לנהוג בזהירות מרבית, על-פי חוקי הדרך, על-פי הכללים, במהירות המותרת, במסלול הנכון, בלי לזגזג, בלי לחתוך נתיבים, לאותת, לקיים את כל מה שנדרש כדי שתאונות טרגיות כפי שהתרחשה האחרונה שבהן ביום שישי בשעות הבוקר לא יחזרו, ולא נראה את תאונות הדרכים בחופשת הקיץ.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה יש ריבוי בקיץ בתאונות דרכים בגלל אנשים שנוסעים על כבישים שהם לא מורגלים בדרך כלל, הם לא נתיב הנסיעה שלהם לעבודה, הם נוסעים לצפון ולדרום; זה טוב לנסוע וטוב לבלות, אבל אם אפשר, כמובן, בזהירות המרבית ועל-פי חוקי הדרך.

אופיר אקוניס: אנחנו מתחילים את הישיבה הנוכחית.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כץ, אתה העלית על סדר יומה של הכנסת הצעת חוק בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אם אני מבין נכון, עמדת ועדת השרים לחקיקה הייתה להתנגד להצעת החוק, כפי שאמר שר התחבורה והבטיחות בדרכים ישראל כץ, יש מספר סיבות, לדבריו, אבל הבדיקה שקיים משרד התחבורה העלתה שהמערכת המוצעת, שאתה הצעת באותה הצעת חוק טרם קיימת בענף הרכב.

אופיר אקוניס: אז אנחנו נשמע את הצעתך.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה הייתי במליאה, ואתה הסכמת להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר.

אופיר אקוניס: ברשותך, תציג לנו את הרעיון שעמד בבסיס הצעת החוק.

יעקב כץ: אני מודה לך מאוד היושב ראש על הכינוס של הוועדה.

יעקב כץ: אני ביקשתי מספר פעמים, ואני חייב לציין שהיית ער לנושא שאני העליתי באותה ישיבה גם כהצעת חוק מכיוון שגם אתה אב לילדים, ואנחנו כולנו אנשי ציבור, ואנחנו ערים למתרחש סביבנו.

יעקב כץ: גם אני רוצה להצטרף אליך בשליחת הניחומים למשפחתו של המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר, השופט מיכאל חשין.

יעקב כץ: המקום ינחם אותו עם שאר אבלי ציון וירושלים.

יעקב כץ: מן השמים ינוחמו, ושלא נראה עוד צער לא בתאונות ולא באבדות בדרכים בכלל.

יעקב כץ: ההחלטה שלי להפוך את זה להצעה לסדר במליאה הייתה כשראיתי שהשר כץ ואני לא רק דומים בשם שלנו אלא גם ברצונות שלנו.

יעקב כץ: ראיתי שהוא מגמגם וקשה לו להתנגד לחוק הזה משום שהוא הרגיש שמשהו פה לא תקין.

יעקב כץ: אחרי הכול מדובר פה ב"כל המציל נפש אחת מישראל כאילו הציל עולם מלא".

יעקב כץ: אם נוכל בהוצאות מינמליות שיש להן פתרון מעשי בהתקנה בסכומים מינימליים של מערכת שתאפשר להורה או לאדם מבוגר או לאדם שעזב את רכבו מסיבה כזאת או אחרת – וברוב המקרים זה לא מרוע לב.

יעקב כץ: אני עצמי אדם לא רע והשארתי פעם את הילדה הקטנה שלי באוטו.

יעקב כץ: היא עברה אחורה לוולוו שלי ונעלמה לי, ומישהו ראה אותה מבחוץ, וברוך השם היום היא אמא לשלושה ילדים.

יעקב כץ: אילולא הוא היה ער לזה – והיה יום חם – אני הייתי מאבד את בתי.

יעקב כץ: ואני לא רשלן.

יעקב כץ: לכן אני אומר, שזה קורה; אתה עסוק בטלפון, אתה מדבר, אתה יוצא החוצה רגע – אתה שוכח.

יעקב כץ: יתר על כן סיפר לי חבר הכנסת הרב מוזס שפעם אחת הנהג שלו יצא החוצה לקנות עיתון לרבע שעה, והחלונות ננעלו.

יעקב כץ: היום המכוניות הן אוטומטיות.

יעקב כץ: הוא ישב בתוך האוטו כשהחלונות היו פתוחים- -

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מוזס עצמו היה באוטו?

יעקב כץ: חבר הכנסת מוזס אומר שפתאום החלונות ננעלו לו.

יעקב כץ: הוא לא ידע לפתוח אותם, המכונית הייתה סגורה; הוא לא ידע איך להפעיל אותם, הכול אלקטרוני.

יעקב כץ: התחיל להיות לו חם, הוא עוד הולך עם מעיל ועם כובע, בקיצור, הוא התחיל לדפוק על השמשות, והוא אומר שהוא כמעט נחנק באוטו.

יעקב כץ: ביום שרבי הטמפרטורות עולות באוטו בתוך רבע שעה ל-70 מעלות צלזיוס.

יעקב כץ: ביום רגיל זה עולה ל-47 מעלות שזה גם דבר בלתי אפשרי.

יעקב כץ: איך אנחנו יודעים שזה בלתי אפשרי?

יעקב כץ: בחקלאות בדרום אומרים שהטמפרטורות הן 46 מעלות, ואף ישראלי לא יכול לעבוד שם.

יעקב כץ: ילד קטן נחנק תוך שניות.

יעקב כץ: לכן כשמדובר בהצלת נפשות חובה עלינו כאנשי ציבור לעשות כל מה שניתן.

יעקב כץ: אני ביקשתי מהעוזרים שלי מספר פעמים בחודשים האחרונים כשהיו מקרים שילדים נשכחו באוטו באשקלון או בכל מיני מקומות – אמרתי, תעבירו לאקוניס מיד כדי שיראה.

יעקב כץ: היום קרה ששני ילדים נשכחו, אתמול מישהו שכח את הילד שלו.

יעקב כץ: בתקשורת אני מניח שמזכירים מספר מקרים, אבל לא מזכירים את כל המקרים.

יעקב כץ: לא כל הורה מספר מתי הוא שכח את ילדו.

יעקב כץ: אבל אם חס וחלילה יהיה מקרה נוסף שילד חס וחלילה יישכח, ומצבו יהיה קשה, אנחנו נכה על לב.

יעקב כץ: אז כשדיברתי עם השר כץ ואמרתי לו שיש פתרונות, הוא אמר שאם יש פתרונות הוא יחבור אליי.

יעקב כץ: אני אמרתי שאני כל כך חפץ שהחוק הזה יעבור, אז ראשית אני מבקש, חבר הכנסת אקוניס, שההצעה תבוא מצד ועדת הכלכלה.

יעקב כץ: אני מסיר את חתימתי, כי אני עדיין ראש אופוזיציה, ואני לא יודע מתי אני אהיה בקואליציה.

יעקב כץ: אז כדי שהחוק הזה יעבור לא אכפת לי ששמי לא יופיע עליו, ולו רק כדי שהחוק הזה יעבור.

יעקב כץ: היום מרכיבים במכוניות כל מיני מערכות GPS ומערכות יקרות שמאפשרות לאנשים סתם ליהנות מתוספות שעושים לבן-אדם "כיף" באוטו במערכת המודרנית.

יעקב כץ: אז כשמדובר בהצלה של ילד או מבוגר במקרה ששמשות נסגרות אוטומטית ואנשים לא שמים לב – כל ילד הוא עולם מלא.

יעקב כץ: אם היינו יכולים להציל ילד ולחייב שהמכוניות תזוודנה במכשיר קטן ולא יקר שיכול "להיבלע" במחיר הגדול, חובה עלינו לעשות את זה.

יעקב כץ: כל משפחה שילדו יינצל וכל הורה במשפחות עם 10 או 11 ילדים, לפעמים אפילו לא ברשעותו – האבא חושב שהאמא הוציאה את הילד, האמא חושבת שהאבא הוציא את הילד, והילדים נשארים באוטו עשרים דקות, חצי שעה – הלך הילד או "נדפק" לו המוח.

יעקב כץ: במקרה הזה אנחנו חייבים להיות סוּפֶּר רגישים כי במקרה הבא שיקרה, ואנחנו לא נאשר את זה – חבר הכנסת אקוניס, אתה תאמר ואני אומר – במה חטאנו, במה עווינו, שאנחנו שותפים חס וחלילה לתוצאה שקרתה.

יעקב כץ: לכן אני מבקש לשמוע פה את האנשים שהגיעו.

יעקב כץ: השר אמר לי, כצל'ה, אם אכן ניתן במחיר זול לייצר את הדבר הזה, אני מסיר את ההתנגדות שלי, אני רק שמעתי מהמומחים שלי במשרד התחבורה שהדבר הזה בלתי אפשרי, שהוא יקר ולא מעשי.

יעקב כץ: אבל אם הדבר הזה הוא מעשי, והוא לא יקר, וניתן לייצר אותו – אנחנו צריכים להיות אלה שמעודדים.

יעקב כץ: אני מודה לך מאוד ואומר שאם זה לעיכובא שהחוק יובא בשמי, אני מוותר שזה יובא בשמי – שזה יובא בשם הוועדה.

יעקב כץ: לדורות כל ילדי ישראל שנצלו ממה שקרה, יקראו להם "אקוניס" בשם הנוסף של הילד.

אופיר אקוניס: לא, אין צורך.

אופיר אקוניס: אני גם אומר לך מדוע- -

יעקב כץ: משה אקוניס יענק

יעקב כץ: לביץ', משה אקוניס מסי- -

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מה אקוניס מבקש.

אופיר אקוניס: אני מצטער, אני חולק עליך שאנחנו צריכים לקחת אחריות כנבחרי ציבור על חוסר אחריות של הורים שעושים את זה.

אופיר אקוניס: אני מעולם לא שכחתי ילד שלי או את הילדה שלי במכונית- -

לאה ורון: וגם לא תשכח.

אופיר אקוניס: ואני גם לא אשכח.

אופיר אקוניס: אי אפשר להעביר אחריות של הורה לאחריות המחוקק, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: קודם כול שיהיו אחראים גם על עצם הנהיגה שלהם, גם על האופן שבו הם נוהגים וגם בעניין של לשכוח או לא לשכוח את הילדים במכונית.

אופיר אקוניס: בעניין הזה זאת בכלל חובה מוסרית של הורה וקודם כול האינסטינקט הכי בסיסי של הורה לראות שהילדים שלו יוצאים מהמכונית בצד הנכון של המדרכה בצורה שקטה וראויה.

אופיר אקוניס: כמובן, קודם כול אחריות ההורה.

אופיר אקוניס: אז אל תיקח על עצמך, חבר הכנסת כץ, אחריות שאיננה במקומה.

יעקב כץ: פעם זה היה על חמור ועל סוס – היום סוגרים אותו, נועלים אותו.

אופיר אקוניס: אנחנו נשמע עכשיו את עמדת משרד התחבורה.

אופיר אקוניס: אני לא בדיוק הבנתי מתשובת השר האם המשרד תומך בחוק אבל לא יכול להביא אותו לחקיקה כי הוא לא בר ביצוע, ומהן הסיבות.

אופיר אקוניס: אני, כמובן, רוצה לשמוע את המציעים – איך עובדת השיטה הזאת.

אופיר אקוניס: אם ל"אנשים באדום" יש עמדה, נשמח לשמוע.

אופיר אקוניס: חוה, בבקשה.

חוה ראובני: ראשית ברצוני להצטרף לעמדת היושב ראש.

חוה ראובני: קשה לי לדבר כדבר מובן מאליו מתבקש, נורמלי וטבעי במהלך החיים הרגיל, ששוכחים ילדים ברכב.

חוה ראובני: אני עצמי אמא למספר ילדים, וגם לי לא קרה, ובעזרת השם גם לא יקרה אף פעם.

חוה ראובני: זה דבר שאפשר בהחלט להימנע ממנו.

חוה ראובני: לצערי, אני לא רואה פה נציגים של אגף הרכב שהם הגורם המקצועי אצלנו במשרד, אז אני אנסה כמיטב יכולתי להציג את העמדה שלהם כפי שהועברה אלינו.

חוה ראובני: אנחנו, כמובן, לא מתנגדים להתקנה וולונטרית של מערכות כאלה, ככל שישנן.

אופיר אקוניס: זה ברור.

חוה ראובני: אנחנו לא מכירים מערכות כאלה שעברו תקינה בינלאומית שאנחנו יכולים להגיד שאין מניעה להתקין אותן בכלי רכב.

חוה ראובני: כל התקנה של מערכת בכלי רכב שמתחברת למערכות האלקטרוניות שלו היא סוג של שינוי מבנה.

חוה ראובני: זה חייב להתאים לרכב.

חוה ראובני: אנחנו לא מאפשרים את זה בשום הקשר בשום מערכת אם זה לא מאושר על-ידי יצרן.

חוה ראובני: אנחנו לא מכירים מערכות כאלה שמאושרות על-ידי יצרנים, ואם יש מערכות שמאושרות על-ידי יצרנים בודדים, אם נקבע את זה כתנאי לרישום רכב אנחנו ניצור פה חסמי ייבוא על דגמי רכב, ונביא למצב של היצע נמוך של דגמי רכב, וכמובן מאליו – העלאת מחירים.

חוה ראובני: זה בניגוד למדיניות הכללית שלנו במשרד לנסות להתיישר עם תקינה בינלאומית, בין אם אלה רכבים שמיוצרים באירופה שלהם תקינה אירופית ובין אם רכבים המיוצרים בצפון אמריקה שלהם תקינת נפט"א.

חוה ראובני: כך יש לקנות מוצרי מדף ולהיות מתואמים ולא להמציא המצאות ישראליות שלנו.

חוה ראובני: אין כדבר הזה בעולם כרגע שהוא מוכר בתקינה הבינלאומית.

חוה ראובני: אם יהיה, אם יפותח, אם נראה שיש – גם אנשים שלנו לא יודעים; דיברתי עם הרשות הלאומית לפני הדיון, וגם המומחים שלהם אינם מכירים מערכות כאלה אף על פי שהם גם אומרים שזה לא בדיוק בליבת העיסוק שלהם, אבל הם בדקו וגם הם לא מכירים מערכות כאלה בעלות הכרה בינלאומית – ומכאן ההתנגדות, לא מבחינת עלויות- -

יעקב כץ: אם יש פתרון וזה יקר ואפשר- - - אפשר להיות ראשונים.

יעקב כץ: "ישראל באומות כלב באברים" – אם אנחנו יכולים להיות ראשונים- -

חוה ראובני: אין לי התנגדות שמציון תצא תורה, אבל שוב, חייבים לעשות מהלך של תיאום עם כלל היצרנים.

יעקב כץ: אז נתנה את זה בזה.

חוה ראובני: מדינת ישראל, בהיותה מדינה שאיננה מייצרת רכב, אין אצלה הגופים שעוסקים בהליך הזה.

יעקב כץ: לכן דיברנו שזה יהיה בעוד שנה כדי שאפשר יהיה להכין את זה.

יעקב כץ: לא דיברנו לכפות מיד להתקין את זה בכלי רכב, אלא כאשר המוצר הזה יהיה קיים.

חוה ראובני: אם הוא קיים אין לנו התנגדות שהוא יותקן.

חוה ראובני: אנחנו לא רואים מניעה.

חוה ראובני: לא נגיד שהרכב לא יעבור טסט אם יש בו כזה דבר.

חוה ראובני: זה ברור ומובן מאליו.

יעקב כץ: כבוד היושב ראש, לדעתי, משרד התחבורה היה צריך לדרבן, להגיד, אדרבה – תעשו, תחפשו, אפשר יהיה להציל, תתאמצו.

יעקב כץ: את אמא לילדים?

יעקב כץ: שלא יקרה לך.

יעקב כץ: אבל לאותה אמא שקרה לפני שנה, והילד שלה עד היום צמח – זה קורה, מה נעשה?

יעקב כץ: גם תאונות לא קורות לכל אחד.

יעקב כץ: זה רק אחוז קטן.

יעקב כץ: ל-99% מהאנשים אין תאונות דרכים, אבל כל יום שומעים על תאונה.

יעקב כץ: 99% מהאנשים שרוכבים על אופניים לא נפגעים, אבל ילד אחד נפגע.

יעקב כץ: המטרה שלנו היא לדאוג שגם האחד הזה לא ייפגע.

יעקב כץ: זה לא עניין שאת עושה טובה.

יעקב כץ: תתאמצי.

יעקב כץ: תגידי, תעשו, תציגו, תוכיחו.

יעקב כץ: "לי זה לא קרה וזה לא יקרה"?

יעקב כץ: "אל יתהלל חוגר כמפתח".

אופיר אקוניס: נשמע את החברה המציעה.

אסף יצחקי: בוקר טוב.

אסף יצחקי: אני אסף.

אסף יצחקי: אני מודה לכם על היוזמה המבורכת.

אסף יצחקי: לא כל יום רואים רצון לקדם וכל כך מהר.

אסף יצחקי: אני יודע שחקיקה זה דבר שלוקח זמן, תהליכים.

אסף יצחקי: אבל פה מדובר בהצלת חיים באמת.

אסף יצחקי: אנחנו חיים בעולם הטכנולוגי, ובעולם טכנולוגי ההתעסקות לא צריכה להיות בשאלה האם האבא אחראי או שוכח את ילדיו, אלא יותר בכיוון שחבר הכנסת כץ אמר, שהרכבים הטכנולוגיים יכולים להינעל ולנעול את ילדינו גם אם יצאתי לקנות חלב במכולת השכונתית וסמכתי על כך שהשארתי את החלונות פתוחים ושהילד שלי בריא ושלם.

אסף יצחקי: בטכנולוגיה צריך להילחם בטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: אני מציע לך לקחת את הילד לקנות איתך את החלב.

אופיר אקוניס: למה הילד צריך להישאר במכונית?

אסף יצחקי: הוא שומר על החנייה.

אופיר אקוניס: קודם כול אני מקווה שהוא מחנה כחוק, והוא למשל לא קונה חלב בחנייה כפולה.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהוא מחנה בחנייה הרגילה.

אופיר אקוניס: הגברת ראובני, אם זה בשבת הוא יכול לחנות עד 16:00 בתחנת האוטובוס, כפי שעשינו פה.

חוה ראובני: ושהוא לא יודע להתניע את הרכב.

אופיר אקוניס: נכון, יש אחריות.

אופיר אקוניס: תראה, בהמשך לתפיסה שלי – מדינה ליברלית נורמלית לא מחוקקת את עצמה לדעת.

אופיר אקוניס: היא לא מחוקקת שהשמש זורחת במזרח אף על פי שבוודאי עוד יעלו כאן

אופיר אקוניס: הצעות כאלה כדי שמישהו ישיג לעצמו איזו כותרת כי שבועיים הוא לא היה בעיתון.

אופיר אקוניס: אם הבנתם אותי.

יעקב כץ: לכן אני נתתי לך את זה כדי שאתה תהיה בעיתון.

אופיר אקוניס: לא, אני בעיתון בדברים שהופכים בסופו של דבר לדברים אמיתיים, לא לכותרות.

יעקב כץ: זה דבר מאוד אמיתי, כי הוא גם יהיה בסוף.

אופיר אקוניס: נכון, לא אמרתי על זה.

יעקב כץ: כי במקרה הבא שילד אחד ייתקע באוטו אתה תרוץ ותגיד, בואו נעשה את זה- - -

אופיר אקוניס: "אחריות הורית" זה מושג ידוע זה לא פרוזה.

אופיר אקוניס: אבל בהנחה שהטרגדיה באמת קורה – מה אתה מציע?

אסף יצחקי: אנחנו לא חושבים שיש פה משהו פופוליסטי- -

אופיר אקוניס: ברור שלא, אף אחד לא אמר.

אסף יצחקי: אנחנו גם מדברים על רכבים ציבוריים שלא נגעתם בהם בכלל, אבל זאת אמירה חשובה מאוד: רכב ציבורי הוא רכב שמסיע ילדים.

אסף יצחקי: אפילו הילד יירדם באוטובוס, והנהג ישכח אותו, והוא לא ייחנק למוות, אבל זה עדיין מציל חיים.

אסף יצחקי: אנחנו מתעסקים בעולם הזה.

אסף יצחקי: הטכנולוגיה שלנו יודעת להתממשק בפשטות גם למערכות הרכב השונות.

אסף יצחקי: גברת ראובני דיברה קודם על תקינה בינלאומית, אבל היום רכבים מגיעים כבר עם "מוח", עם כל מיני רכיבים כמו פוינטר או איתוראן – רכבים שאמורים להציל דברים אחרים, כמו גניבה.

אסף יצחקי: אנחנו יודעים להתממשק לרכיבים האלה; אנחנו יודעים באמצעות ה"מוח" של אותו רכיב לשלוט על החלונות, להודיע למוקד שיש חיים כרגע ברכב כי יש שם תנועה.

אסף יצחקי: יש חיישנים ובמאות שקלים בודדים, זאת אומרת, זה מוצר לא יקר, לא מסובך מדי- -

לאה ורון: כמה זה אמור לעלות?

אסף יצחקי: אני רוצה להישאר בגדר של כמה מאות שקלים ולהגיד שיש מוצרים שונים עם עלויות שונות.

אסף יצחקי: זה יהיה תלוי במוצר ובשירות.

אופיר אקוניס: בין 100 ל-999 ₪.

אסף יצחקי: לא יותר מזה, וזה תלוי בסוג הרכב – רכב ציבורי גדול או לא, כמה צריך למגן אותו, האם זה רכב ישן או חדש – עד כמה מסובך המוח ברכב החדש.

אסף יצחקי: אבל אנחנו לא מתעסקים במערכות בטיחות – לא נוגעים בברקסים, בניגוד לכל מיני מערכות שמתלבשות על הברקסים או על הגז.

אופיר אקוניס: אז איך זה עובד?

חוה ראובני: ברגע שזה מתלבש על המערכות האלקטרוניות של הרכב, על המחשבים וכולי- -

אסף יצחקי: זה לא.

חוה ראובני: - - אז אני צריכה על התקנות כאלה שהיצרנים יגידו שמבחינתם זה לא משבש את פעילות הרכב.

אסף יצחקי: ברור.

אסף יצחקי: מיד ניתן לד"ר גרשונוביץ לדבר.

אסף יצחקי: הוא היזם, הוא ניגש אלינו ואמר שיש לו רעיון.

אסף יצחקי: אנחנו מאוד אוהבים לקבל רעיונות חברתיים שמצילים חיים.

אסף יצחקי: אולי באמת נשמע.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: איך זה עובד?

עמיקם גרשונוביץ: תודה רבה.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת הזאת תוכננה בעקבות כל מיני מקרים כאלה כמו שתיאר חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: אגב, צריך לומר שבזמנו הראינו את זה לאקוניס בחדר.

אופיר אקוניס: כן, ראיתי.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו בפורום אחר.

עמיקם גרשונוביץ: אני מודה ומתוודה שאני הגעתי לעניין הזה גם בגלל מקרה אישי – השארתי את הבן שלי בן חצי שנה באוטו לחמש דקות.

עמיקם גרשונוביץ: שכחתי.

עמיקם גרשונוביץ: הלכתי להוריד איזה תיק, וחזרתי והילד כבר היה אדום כמו עגבנייה- -

אופיר אקוניס: לא עשית טוב.

עמיקם גרשונוביץ: לא עשיתי טוב.

עמיקם גרשונוביץ: אני חסר אחריות.

אופיר אקוניס: לא, לא.

עמיקם גרשונוביץ: התחלתי לחקור, לבדוק ולראות מקרים בכל רחבי העולם; בחתך האנשים בעולם שזה קרה להם אין שם אף אחד שעשה את זה בכוונה.

אופיר אקוניס: זה ברור.

עמיקם גרשונוביץ: אין שם אף אחד שהוא לא בן אדם סביר- -

אופיר אקוניס: ברור, ברור.

עמיקם גרשונוביץ: יש פרופסורים באוניברסיטה, ויש אמהות- -

אופיר אקוניס: ברור.

עמיקם גרשונוביץ: - - ויש הכול.

יעקב כץ: שני רופאים באשקלון שהשאירו את הילדים שלהם.

אופיר אקוניס: לא, לא, שם הייתה סיבה אחרת.

אופיר אקוניס: הוא טען שאיננו רוצה להדביק את ילדיו.

אופיר אקוניס: אגב, מי שבריא ולא צריך להיזקק לשירותים בבית חולים, שלא יבוא.

עמיקם גרשונוביץ: וזה אדם בעל השכלה רפואית שאמור להבין ואמור לדעת - -

יעקב אדלר: - - -

אופיר אקוניס: שם היה תירוץ.

אופיר אקוניס: שם הייתה סיבה.

יעקב כץ: סגר את הילדים באוטו.

עמיקם גרשונוביץ: זה בן אדם שלא רצה להרוג את ילדיו.

עמיקם גרשונוביץ: זה בן אדם שמחוסר מחשבה, עם רקע רפואי – עשה את זה.

עמיקם גרשונוביץ: נגיד שאנחנו לא מדברים על הורים.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו הרי מפקידים את ילדינו ברכבי הסעות – היו לא מעט מקרים של ילדים שמתו בתוך רכב הסעה.

עמיקם גרשונוביץ: יש אדם שמרצה עכשיו כ-20 שנה בכלא מכיוון שהשאיר ילדה בבאר-שבע בתוך טרנזיט וגילה את זה בצהריים.

עמיקם גרשונוביץ: לא משנה, זה רק העניין שדובר בו קודם איך בכלל מגיעים לפתח מערכת כזאת.

עמיקם גרשונוביץ: בכל מקרה, כל הדברים שגברת ראובני הזכירה ודברים נוספים עמדו לנגד עיניי כאשר החלטתי לפתח את המערכת הזאת.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו לא מתערבים באף מערכת של הרכב כדי לאפשר לכל אחד להתקין את זה.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו נכנסים לתוך מערכות הרכב אך ורק דרך דברים שמותר להתקין ברכב בכל רחבי העולם.

עמיקם גרשונוביץ: הווה אומר דרך מערכות איתור, מערכות אזעקה, מערכות שיצרני הרכב ויבואני הרכב יודעים מראש "לדבר" איתם.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת שלנו היא מערכת נפרדת אמנם, אבל היא יודעת "לדבר" אך ורק דרך התווך של דברים שמותר להתקין אותם במכוניות.

עמיקם גרשונוביץ: שנית, המערכת הזאת מתוכננת בצורה כזאת מכיוון שזה יכול לקרות לכל אחד, וזה קורה לכל אחד, וזה קרה לאנשים מכל גווני האוכלוסייה.

עמיקם גרשונוביץ: היא מתוכננת בצורה כזאת שלא יהיה מצב שגורם אנושי יצטרך לבצע פעולה מודעת כדי לדרוך את המערכת הזאת.

עמיקם גרשונוביץ: כלומר גם אם בן אדם שכח – המערכת הזאת תידרך; גם אם בן אדם לא הפעיל – זאת לא מערכת שזקוקה להפעלה מודעת של הנהג שנוהג ברכב, אלא היא תידרך באופן אוטומטי.

עמיקם גרשונוביץ: מדרג התגובות של המערכת הזאת בנוי כך שהמערכת יודעת לנתח מה קורה ברכב, מה המצב של הילד או של הכלב או של הזקן או של הנכה שכרגע כלוא בתוך הרכב ולא יכול לצאת, והיא יודעת לתת מדרג עולה בחומרתו, לפי משך השהייה בתוך הרכב, לפי הטמפרטורה שמתפתחת בתוך הרכב.

עמיקם גרשונוביץ: היא מודיעה קודם כול לנהג - -

אופיר אקוניס: ב-SMS?

עמיקם גרשונוביץ: אם הנהג משאיר את הטלפון שלו בתוך האוטו אז היא מודיעה לא רק לנהג, אלא גם למספר אנשים שנקבעו מראש על-ידי המנוי של השירות הזה.

עמיקם גרשונוביץ: כלומר אם זה משפחה, זה יהיה אבא, אמא, סבא, סבתא, למשל.

עמיקם גרשונוביץ: כולם יקבלו את הודעת ה-SMS עם המיקום של הרכב.

עמיקם גרשונוביץ: לאותו מנוי תהיה אפשרות לשלוט מרחוק על האוטו ולפתוח לו את החלונות, אם הורה השאיר את הילד ואת הטלפון והלך לדרכו, וכך הלאה.

עמיקם גרשונוביץ: זאת מערכת שאני קורא לה "פוּל proof", אבל לא "full" אלא "fool" – מערכת נגד טיפשים, תסלחו לי, ואני מכניס את עצמי לחבורה הזאת כי אני השארתי את הילד שלי באוטו.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת הזאת מנטרלת לחלוטין כל צורך במעורבות של גורם אנושי להפעלה או לנטרול של המערכת.

עמיקם גרשונוביץ: המערכת תוכננה בצורה כזאת שהיא תהיה שווה לכל כיס.

עמיקם גרשונוביץ: המטרה שלנו היא לא למכור פה למכוניות "מרצדס" ול"ב.

עמיקם גרשונוביץ: מ.וו", אלא המטרה שלנו היא למכור את זה למכוניות "פונטו" 97', כך שכל אחד יוכל להרשות לעצמו להרכיב את המערכת הזאת במכונית שלו כדי שהוא יוכל לקחת את השקט הנפשי הזה לעצמו.

יעקב אדלר: על-פי איזה עיקרון זה פועל?

יעקב אדלר: גלאי נפח?

יעקב אדלר: - - -Co2?

עמיקם גרשונוביץ: תלוי.

עמיקם גרשונוביץ: לרכב ציבורי זה גלאי מסוג אחד, לרכב פרטי זה גלאי מסוג אחר.

יעקב אדלר: זה גלאי נפח, זאת אומרת.

עמיקם גרשונוביץ: לא, בשום מצב זה לא גלאי נפח משום שלגלאי נפח יש המון אזעקות שווא.

עמיקם גרשונוביץ: אז בכל מקרה זה לא עובד על גלאי נפח בכלל.

אסף יצחקי: לנגד עינינו עמדו האמינות של הגלאי ומצד שני המחיר שלו.

אסף יצחקי: גלאי CO2 שאתה מציין הוא מצוין, אבל הוא מאוד יקר יחסית למה שרצינו להשיג- -

אופיר אקוניס: הבנתי.

אסף יצחקי: נוסף לכול כששאלתי את המהנדס שלנו אם בירושלים ריכוז ה-CO2 שונה מזה שבתל-אביב, בהר, בעמק, מקומות כאלה – אני לא בטוח עד כמה היינו משיגים אמינות מקסימלית.

יעקב אדלר: זה פועל לא על רמה אבסולוטית, אלא על רמה יחסית, כי ככל שזה עולה זה מופעל.

יעקב אדלר: אנחנו משתמשים בזה בפיקוד העורף לגילוי אנשים ברעידות אדמה.

עמיקם גרשונוביץ: הגלאי המושלם הוא גלאי שמזהה דופק.

עמיקם גרשונוביץ: זה גלאי נהדר, רק שהוא עולה 2,000 דולר ליחידה.

עמיקם גרשונוביץ: זה לא רלוונטי.

עמיקם גרשונוביץ: כמו שאמרתי, יצרנו מדרג של מערכות עם תגובות, עם רמת שירות שונה כדי לאפשר לכל כיס לקחת אותה.

אופיר אקוניס: זה עובד כבר?

אופיר אקוניס: .

עמיקם גרשונוביץ: המערכת עובדת ברמה של אב-טיפוס מסחרי.

עמיקם גרשונוביץ: עוד לא יצאנו איתה לשוק למכירה.

אופיר אקוניס: מתי זה יכול לצאת?

עמיקם גרשונוביץ: תוך חודשים.

עמיקם גרשונוביץ: אגב, לשאלתה של חוה קודם, יש מערכת מדף בארצות-הברית שהיא למכירה; היא לא כל כך יעילה, ולכן היא גם לא כל כך מתקדמת.

עמיקם גרשונוביץ: אני יצרתי קשר עם היצרנים שלה מכיוון שהיא מחייבת הפעלה בידי ההורה.

עמיקם גרשונוביץ: אותו הורה או נהג הסעה ששכח להוציא את הילד הוא גם די קנדידט כדי לשכוח להפעיל אותה.

עמיקם גרשונוביץ: יש מערכות כאלה שאפשר לקנות ב-70 דולר באינטרנט - -

אופיר אקוניס: וזה לא בחקיקה.

עמיקם גרשונוביץ: לא.

עמיקם גרשונוביץ: זה לא בחקיקה.

עמיקם גרשונוביץ: מוכרים, המוצר מחזיק את עצמו.

אסף יצחקי: עזבו רגע את הקטע המסחרי, אנחנו פשוט היינו מאוד שמחים שכמו שהיום ילדים זוכרים להקליק חגורת בטיחות- -

אופיר אקוניס: נו, עשו קמפיין.

אסף יצחקי: נכון, עשו קמפיין.

אסף יצחקי: וכמו שכרית אוויר זה דבר "בילד אין" בסיסי, אנחנו רוצים שמוצר של הצלת חיים ברכב יהיה בסיסי.

אופיר אקוניס: אתם מבקשים לחוקק.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו לא מבקשים לחוקק, אנחנו רצים עם המוצר הזה בלי שום קשר.

אופיר אקוניס: אוקיי.

יעקב כץ: משרד התחבורה שומע שיש דבר כזה, הוא צריך להגיד, בואו אליי, תביאו.

חוה ראובני: - - -

אופיר אקוניס: אבל זה כמו שהגברת ראובני אמרה- -

חוה ראובני: אני לא מהנדסת רכב, ואני לא יודעת להגיב על כל מה שנאמר פה.

חוה ראובני: אני בטוחה שאנשי המקצוע אצלנו ישמחו לבחון את המערכת הזאת וללמוד אותה.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו ממש לא מבקשים, אנחנו רצנו במקביל לעניין הזה.

אופיר אקוניס: אבל חבר הכנסת כץ ביקש חקיקה.

אופיר אקוניס: אני שאלתי את גברת ראובני, ואני מבין שאין חקיקה דומה באיזושהי מדינה בעולם בעניין הזה.

חוה ראובני: עד כמה שידוע לי.

חוה ראובני: אין גם מערכות.

יעקב כץ: יש עוד הרבה דברים שאין שום חקיקה, רק אצלנו.

יעקב כץ: כולל מעליות שבת.

אופיר אקוניס: טוב.

אופיר אקוניס: יש גם דברים שיש בהם חקיקה, והם לא מתבצעים, אתה יודע, חבר הכנסת כץ.

אופיר אקוניס: כמו למשל קיומה של ישראל כדמוקרטיה מתגוננת.

אופיר אקוניס: למשל.

אופיר אקוניס: אגב, יש חקיקה מימיו של בן-גוריון בנושא הזה, שלא מופעלת, ואם מופעלת נפסלת על-ידי בג"ץ.

אופיר אקוניס: סעיף 7 לחוק יסוד: הכנסת – כל מפלגה שלא יכולה לראות את ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי איננה יכולה להתמודד לבחירות לכנסת.

אופיר אקוניס: אנחנו רואים כאן שהדבר הזה לא מתקיים.

קריאה: 7א תוקן.

אופיר אקוניס: כן, בהחלט.

אופיר אקוניס: הבסיס שלו.

יעקב כץ: יש גם חוק השבות, שזאת המדינה היחידה שמאפשרת עלייה רק מכיוון שאתה יהודי.

יעקב כץ: שום מדינה לא מקבלת אדם רק מכיוון שהוא יהודי, אלא אם אתה לא יהודי.

אופיר אקוניס: תודה, ד"ר גרשונוביץ.

אופיר אקוניס: אתה רוצה להוסיף משהו?

דני קינן: אני מעוניין.

אופיר אקוניס: גם אתה שותף בחברה שמפתחת?

דני קינן: לא, אני בפני עצמי.

דני קינן: כששמעתי על הפרויקט הזה לקחתי דווקא מערכות קיימות בשטח ושדרגתי אותן למערכות שמסוגלות לשאת את המטלה הזאת.

יעקב כץ: אתה חברה נפרדת?

דני קינן: נפרדת לחלוטין.

עמיקם גרשונוביץ: אנחנו מכירים שנים, אבל בקטע הזה אנחנו בנפרד.

לאה ורון: הוא מתקין ששכלל את ההתקנה.

דני קינן: נכון.

דני קינן: אני מתקין.

דני קינן: לקחתי מערכות קיימות בשטח והצלחתי אותן לעשות את המטלה הזאת.

דני קינן: עקרונית למי שקיימת מערכת בסיסית באוטו אפשר לשדרג אותה בעלות עוד יותר נמוכה מאשר לקנות ממישהו את המערכת.

יעקב כץ: מערכת בסיסית של מה?

דני קינן: אם מערכת איתור קיימת או מערכת אזעקה קיימת שיש לה חיישנים אז אפשר רק להוסיף חיישנים ועוד יחידה מוסרת אינפורמציה, שזה מוזיל דרמטית את העלויות.

דני קינן: היום ברוב הרכבים במדינה מותקנות מערכות איתור או מערכות מיגון כאלה ואחרות.

לאה ורון: ואז כמה זה עולה?

דני קינן: זה מאוד מודולרי, וזה תלוי בסוג המערכת שקיימת לו.

דני קינן: זה יכול לנוע מ-150 שקלים ומעלה – תלוי מה יש לו באוטו.

דני קינן: כמובן, אם ניקח בחשבון שזה יגיע להתקנה המונית העלויות ילכו וירדו כי ייכנסו המון יצרנים- -

יעקב כץ: התקנת דבר כזה?

דני קינן: כן.

דני קינן: יש לנו שלושה רכבים כאלה שהתקנו בהם ורסיות שונות.

דני קינן: כמתקין אני חושש מאוד מכל הפעלות השווא האלה, לכן עשינו כמה הפעלות וכמה טסטים כדי לנסות להגיע למה שד"ר עמיקם אומר כאן בצדק – איזה חיישן, מהו לב לבו, מה הרכיב שייתן את הקריאה מצד אחד, ומצד שני שלא יעשה לנו בעיות והפעלות שווא.

דני קינן: הגענו לכל מיני מסקנות ולכל מיני רכיבים, ואין לי ספק שזה ייכנס להתקנה המונית שבאלקטרוניקה, כולנו יודעים, זה הגיע לאפס.

דני קינן: פה בארץ יש לנו מפעלים שרק תן להם, הם ירוצו ויעשו את זה.

דני קינן: בקשר לדבריה של גברת ראובני, המערכות האלה הן בדיוק כמו מערכות אזעקה.

דני קינן: היום בכל אוטו מותקנת מערכת אזעקה ולא צריך אישור מאף אחד.

יהודה רודד: במערכת אזעקה אתה לא - - - לאיפה להתחבר.

דני קינן: היום כל היצרנים מביאים את האוטו עם צמת חירום שנקרא "צמת אביזרים".

דני קינן: לאותו צמת אביזרים אתה יכול להרכיב ללא קבלת שום אישור דיבורית לאוטו או רדיו.

דני קינן: זה נקרא צמת אביזרים.

דני קינן: ברגע שאתה מתמשק לצמת - -

קריאה: - - - היצרן.

דני קינן: אין ספק, אתה לא הולך ומתחבר למחשב.

דני קינן: אבל ברגע שהתחברתי לצמת האביזרים שהכין היצרן או היבואן פה, אין שום בעיה עם זה.

דני קינן: צמת האביזרים זה המקום המותר, הרצוי והאפשרי להתחבר.

קריאה: והיחידי.

דני קינן: והיחידי.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: גברת גרוסמן, יושבת ראש "אנשים באדום", את רוצה להוסיף משהו?

נורית גרוסמן: כן.

נורית גרוסמן: אני קודם כול מסכימה עם חבר הכנסת כץ שכל דבר שאנחנו יכולים לעשות כדי להציל חיים, גם במקרה של הורים לא אחראיים, צריך לעשות.

נורית גרוסמן: בקשר לאחריות אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו מצפים שכולם יהיו אחראים; זה אחראי לעבור באור אדום?

נורית גרוסמן: אבל אנחנו יודעים שזה לא ככה, אז מה עושים?

נורית גרוסמן: מנסים לחוקק חוקים כדי לקחת את זה בחשבון, כדי לעזור ואפילו להכריח אנשים להיות אחראיים.

נורית גרוסמן: כך גם כאן.

נורית גרוסמן: לכן אם יש פטנט שיכול להציל ילד שהורה שכח אותו, אני לא מבינה למה לא לעשות את זה, זה נראה לי כל כך ברור.

נורית גרוסמן: אני מבקשת מחבר הכנסת כץ להילחם גם בכל העניין של בטיחות בדרכים ולא רק בנושא אחד.

יעקב כץ: לאט-לאט.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: בטר"ם פה?

אופיר אקוניס: בבקשה.

אביטל אפל פנקס: אני רוצה להתייחס קודם כול לנושא של האחריות לעומת הרשלנות.

אביטל אפל פנקס: בחלק ניכר מהמקרים שאנחנו מכירים, כל המקרים הטרגיים האלה, לא מדובר בהורים רשלניים, אלא הורים שהייתה אצלם חריגה משגרת היום-יום, ובסגנון החיים העמוס כל כך אותה חריגה משגרת היום-יום גרמה לתאונה.

אביטל אפל פנקס: זה לא רק בתאונות מהסוג הזה, אלא אנחנו באמת רואים שחלק ניכר מהתאונות זה באמת הורים שהדבר היקר להם ביותר זה הילד, והם בוודאי לא התכוונו לפגוע בו.

אופיר אקוניס: אני יכולה לצטט אתכם?

אופיר אקוניס: אני מבקש לצטט מעלון שמחלקת "בטר"ם".

אופיר אקוניס: נכתב כך: "לעולם אין להשאיר ילד צעיר ברכב סגור, גם לא לדקה וגם לא עם חלון קצת פתוח.

אופיר אקוניס: בכל יציאה מהרכב בטרם נעילה יש לוודא שלא נשאר אף אחד ברכב".

אופיר אקוניס: דברים נכונים.

אביטל אפל פנקס: אנחנו באמת מנסים מאוד לעבוד על המודעות של ההורים ולשפר את מיומנויות הבטיחות שלהם, אבל מכיוון שאנחנו מכירים את נושא התאונות ושמודעות זה בהחלט חשוב, אבל לא מספיק, אנחנו מדברים על מעטפת בטיחות.

אביטל אפל פנקס: כשילד הולך לבריכה, אנחנו אומרים בהחלט – היו צמודים לילד, לא לדבר בפלאפון, לא להתחיל לרכל, ולשים עליו מצופים.

אביטל אפל פנקס: כלומר אנחנו מדברים מעטפת בטיחות שלמה ועל מוצרים שנועדו לכך שאם ההורה חלילה טעה או לא שם לב, הוא חס וחלילה לא ייהרג או ייפצע בגלל אותה חוסר תשומת לב רגעית.

אביטל אפל פנקס: כחלק מתוכנית לאומית לבטיחות לאומית שמשרד הבריאות מוביל, ואנחנו מייעצים ומלווים, אנחנו נפגשים עם משרדי ממשלה וייעצנו וביקשנו מאגף הרכב במשרד התחבורה לבחון כיצד לעודד הכנסה של אמצעים שיגבירו בטיחות ילדים ברכב – חיישנים לאחור שימנעו דריסה, רכבים שהם הרבה יותר "סלחניים" כשהם פוגעים חס וחלילה בהולך רגל או בילד – אז הפגיעה תהיה פחות חמורה.

אביטל אפל פנקס: כלומר אנחנו באמת רואים את מקומו של אגף הרכב במשרד התחבורה לבוא ולראות אלו אמצעים קיימים ניתן למצוא כדי למצוא דרכים לעודד את השימוש בהם.

אביטל אפל פנקס: דבר אחרון.

אביטל אפל פנקס: מתוך אמצעי התקשורת אנחנו למדים שחלק מהתאונות הללו קורות בהסעות.

אביטל אפל פנקס: כאשר יבחנו את הנושא צריך לראות כיצד ספציפית אפשר לשלב את זה בתחום של הסעות, כי מדובר על נהג שמסיע הרבה ילדים.

אביטל אפל פנקס: תודה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: שוקי שדה, בבקשה.

שוקי שדה: אנחנו שומעים פה על ביצוע של תקנות על בסיס נתונים שכבר קיימות בהם חקיקות.

שוקי שדה: בתקנה 83ה נאמר שמערכת ציבורית או פרטית שמובילה ילדים, קרי הסעות שונות, מחייבת את הנהג על בסיס חוק לעשות סריקה.

שוקי שדה: , לעשות סיבוב, לבדוק ולראות, וזה מה שנעשה.

שוקי שדה: אי אפשר כל הזמן לשים חוקים, לתמוך אותם בחוקים נוספים- -

אופיר אקוניס: כלומר התקנה קיימת לגבי חובת הסריקה.

יעקב כץ: לגבי הסריקה.

שוקי שדה: התקנה קיימת לעשות פעילות.

שוקי שדה: אם מדברים על רכבים פרטיים, אין לי בעיה, אבל כשמדברים על מערכות ציבוריות גדולות כמו אוטובוסים – ואני כמנכ"ל ארגון חברות ההסעה בישראל יודע בדיוק מה המחירים ומה הטיפולים – הדבר הזה בהחלט קיים בחקיקה ומבצעים אותו לפי החקיקה.

שוקי שדה: כל פעולה נוספת זה תמיד טוב, אבל אי אפשר לעשות פעולות אחת אחר השנייה.

שוקי שדה: אני אתן דוגמאות:

שוקי שדה: אנחנו בזמן האחרון עשינו פעולות רבות מאוד במערך הבטיחות.

שוקי שדה: החקיקות התבצעו על בסיס של כיסאות מיוחדים בהסעות, חגורות להסעות, פנסים מיוחדים להורדה והעמסה של ילדים על הרכבים – כל הפעילויות האלה מונעות את מה שהיינו רוצים להגיע אליו – רמת בטיחות גבוהה.

שוקי שדה: לכל דבר יש מחיר; אי אפשר כל הזמן להטיל על המערכות האלה תשלומים ולשלם ולשלם ולשלם.

שוקי שדה: העסק הזה מתחיל ליצור איזשהו מצב של התנגדויות.

שוקי שדה: זה חמור מאוד.

שוקי שדה: יש היום חקיקה, והיא עונה על הדברים.

שוקי שדה: במערכות הפרטיות לא הייתי עונה, אבל מאחר שדיברו על המערכות הקולקטיביות הדבר הזה בהחלט פוגע.

שוקי שדה: עושים את זה, יש חובה, קציני הבטיחות מחנכים לדברים האלה, בעלי החברות מחנכים לדברים האלה, ופרט לשני מקרים שהיו גם לפני תקופה ארוכה מאוד אני לא שמעתי ולא ראיתי בתקופות האחרונות - -

עמיקם גרשונוביץ: - - -

שוקי שדה: לא בהסעה.

שוקי שדה: אני לא מדבר לא על הסעת ילדים ולא על אוטובוס.

עמיקם גרשונוביץ: באוטובוס ילדים עם נהג.

עמיקם גרשונוביץ: זה לא נגמר במוות כי זה היה בלילה, אבל ילד התעורר ב-8:00 בבוקר באום אל-פאחם.

שוקי שדה: אני לא מכיר דבר כזה.

קריאה: זה היה בכל העיתונים.

שוקי שדה: בסדר גמור, אני לא מכיר דבר כזה.

אופיר אקוניס: כנראה, הנהג לא ביצע הסריקה שמוטלת עליו, על-פי החוק.

יעקב כץ: אבל אין הוראה לאדם הפרטי להסתכל אחורה בחוק ולבדוק אם הוא שכח ילד.

שוקי שדה: לא, הוא עושה סיבוב.

שוקי שדה: אני לא מדבר על נהג של פרייבט- -

אופיר אקוניס: מר שדה לא מייצג רכבים פרטיים, הוא מייצג אוטובוסים ומערכים של הסעת המונים.

שוקי שדה: הוא הזכיר.

שוקי שדה: כי אם הוא לא היה מזכיר גם לא הייתי מדבר.

שוקי שדה: הוא הזכיר את מערך האוטובוסים והאוטובוסים הזעירים.

שוקי שדה: על זה אני מדבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר, אתה רוצה לומר משהו בעניין הזה או שאתה מחכה לדיון?

אופיר אקוניס: בבקשה.

חמד עמאר: אני רוצה להתחבר לדברי הגברת גרוסמן, שבכל דבר שאנחנו יכולים להציל באמצעותו חיי אדם, אנחנו צריכים לעשות ולבדוק איך עושים את זה.

אופיר אקוניס: על זה אין ויכוח.

אופיר אקוניס: נכון.

חמד עמאר: אני לא שמעתי את עמדת משרד התחבורה כי נכנסתי בסוף.

חמד עמאר: אבל לדעתי, הצעת החוק של חבר הכנסת יעקב כץ היא הצעת חוק שיכולה להציל חיי אדם.

חמד עמאר: אנחנו שומעים כל הזמן שהורה שכח את הילד, רכב הסעה שכח את הילד.

חמד עמאר: צריך לעשות כל דבר כדי לדאוג ולוודא שאותו נהג יעשה את הסריקה שהוא צריך לעשות לפני שהוא יורד מהאוטו וצריך להסתכל אחורה כדי לראות אם לא שכח את הבן שלו.

חמד עמאר: אנחנו יודעים עד כמה הם לחוצים ועד כמה הם רצים ממקום למקום בשביל ללכת לעוד הסעה- -

אופיר אקוניס: הסריקה שאתה מדבר עליה, לפי תקנה 83ה, חלה גם על מה שהיה בעבר סריקה לבדיקת חפצים?

אופיר אקוניס: להבדיל אלפי הבדלות הייתה חובת סריקה מחפצים שנשארו, נכון?

חוה ראובני: זאת סריקה נפרדת לגמרי.

אופיר אקוניס: אבל אותו אדם עושה את אותה סריקה.

אופיר אקוניס: זאת אומרת הוא הולך מקדמת האוטובוס לסופו ורואה שם.

לאה ורון: הנהג.

אופיר אקוניס: כן, הנהג, ודאי.

חוה ראובני: אני אצטט לך.

אופיר אקוניס: בבקשה.

אופיר אקוניס: כי יש תקנה לגבי הסעות.

חוה ראובני: "אדם המבצע הסעת תלמידים יסרוק את הרכב בתום ההסעה כדי לוודא שלא נותרו בו ילדים".

יעקב כץ: "אדם לא יחצה באור אדום", "אדם לא ייסע באופניים במקום אסור", ו"אדם לא ישתה שתייה ויעלה על בן של שופט עליון".

יעקב כץ: מה זה עוזר?

שוקי שדה: אוי ואבוי אם אנחנו צריכים לעשות את העבודה של כולם.

יעקב כץ: אני אומר שתקנות יש מכאן ועד להודעה חדשה, כמעט כמו תרי"ג מצוות.

יעקב כץ: אז מה?

יעקב כץ: איפה שאפשר להגן, צריך להגן.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר, שלא מקיימים תרי"ג מצוות?

יעקב כץ: לא שלא מקיימים.

יעקב כץ: אדם הוא מוגבל, אדם הוא נכה- -

חמד עמאר: אנחנו יודעים, לכל דבר יש תקנות.

חמד עמאר: "אסור" ו"אסור" ו"אסור"- - -

יעקב כץ: כולנו מוגבלים.

יעקב כץ: מדברים על מקרים יוצאים דופן.

יעקב כץ: המקרים האלה הם שמוציאים את האדם מעולמו.

יעקב כץ: תשבו היום עם השופט מישאל חשין שצעק הרבה פעמים על הנושא הזה של תאונות פגע וברח, ותשאלו אותו היום, כשהוא יושב במר לבו על הבן שלו, מה עושים.

יעקב כץ: הלוא זה מקרה אחד, וכבר עברו בסדר היום לנושאים אחרים.

יעקב כץ: אבל המקרה הפרטי הזה הוא מקרה כלל ישראלי.

יעקב כץ: אנחנו צריכים לחוש לגבי כל ילד כאילו הוא הילד שלנו- -

אופיר אקוניס: אין ספק.

יעקב כץ: אם נרגיש ככה, ככה נצליח.

אופיר אקוניס: אכן כך.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אם יש מקום מבחינה טכנית, ואין התנגדות של משרד התחבורה, יש לתמוך בהצעת החוק הזאת- -

אופיר אקוניס: יש התנגדות.

אופיר אקוניס: הצעת החוק הפכה להצעה לסדר.

לאה ורון: זאת לא הצעת חוק, זאת הצעה לסדר יום.

אופיר אקוניס: בהסכמתו של המציע.

יעקב כץ: זאת הצעה שעברה לסדר יום כדי שאנחנו נהפוך אותה יחד להצעה של ועדת הכלכלה בראשות אקוניס- -

אופיר אקוניס: בניגוד למקרה שלך שאנחנו עומדים לקיים חקיקה, אנחנו פה לא מטפלים- -

חמד עמאר: אז אנחנו נגיד שכל דבר שיכול להציל חיי אדם- -

יעקב כץ: נהפוך את זה- - -

אופיר אקוניס: יכול להיות.

אופיר אקוניס: נאמץ גם את המלצתה של הגברת ראובני להידברות או להצגת המערכת בפני משרד התחבורה, ואז אולי גם באמת תשנו את עמדתכם לגבי החקיקה.

יהודה רודד: מספר הערות.

יהודה רודד: לגבי שאלה ששאלת וגברת ראובני התייחסה אליה, לפני הישיבה בדקתי גם בתקינה האירופית וגם בתקינה האמריקנית, ואין תקן בענף הרכב שמחייב מערכת כזאת.

יהודה רודד: אצל יבואני הרכב אין מערכת כזאת במדף.

יהודה רודד: זה דבר שכרגע לא קיים.

יהודה רודד: נאמר פה שמותר להרכיב הכול לפי הוראות יצרן.

יהודה רודד: הרכב הוא מערכת של סביבה ממוחשבת.

יהודה רודד: זה כמו שאנחנו יושבים בבית, ואם חיברתי למחשב שלי תוכנה לא נכונה או חומרה לא נכונה אני צריך להזמין טכנאי.

יהודה רודד: אם ברכב חיברתי מערכת לא נכונה, אני נשאר תקוע.

יהודה רודד: אתה כמתקין יודע שיותר מפעם אחת אנשים נשארו תקועים מכיוון שהכוננית לא עבדה.

יהודה רודד: זה הצד הטכני.

יהודה רודד: המערכות האלה צריכות, לדעתי, לעבור בדיקה של מעבדה מוסמכת.

יהודה רודד: יש לנו בארץ לפחות שתיים כאלה – למכון התקנים ולטכניון.

יהודה רודד: יש לעבוד לפי תקן, לקבוע תקן מחייב, ואז אם כל השלבים האלה יעברו – ברוכים הבאים.

דני קינן: צודק במאה אחוז.

יהודה רודד: חבר'ה, אתם דיברתם, אני לא הפרעתי לכם.

דני קינן: אנחנו מחזקים אותך.

יהודה רודד: הערה אחרונה בנושא ציבורי:

יהודה רודד: כל החוקים והתקנות שקיימים היום ולא מבצעים זה לא בעיה של עוד תקנה או עוד חוק, זה בעיה של אכיפה.

יהודה רודד: אם נעשה עוד 20 חוקים ולא נאכוף אותם אז לא עשינו שום דבר.

יהודה רודד: בהנחה שהחוק יתקבל ויקבע שיש להתקין בכל כלי הרכב מערכת כזאת – למה אני צריך את המערכת הזאת?

יהודה רודד: לי כבר לא יהיו ילדים; הילדים שלי כבר בחוץ, למה אתה מחייב אותי ב-900 שקל?

יעקב כץ: אתה רואה שזה קשור גם לזקנים.

יהודה רודד: למה אתה מחייב את אמא שלי או את אחותי שהיא מבוגרת ממני ב-900 שקל?

יהודה רודד: כלומר אם מפתחים מערכת כזאת – וצריך לפתח – צריכה להיות באותו סטטוס כמו מערכת אזעקה וכמו דיבורית.

יהודה רודד: כל מי שרוצה וחושב שהוא צריך, שיתקין; וכל מי שחושב שהוא לא רוצה ולא צריך, שלא יתקין.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אבי גור, בבקשה.

אופיר אקוניס: אחרון הדוברים.

אבי גור: בנושא של ילדים מקובל לעשות מספר מעגלי הגנה לאורך כל הדרך וכל החוקים.

אבי גור: לכן אני מברך את חבר הכנסת כץ ואת היוזמה שלך להמשיך לפעול בעניין, אדוני היושב ראש.

אבי גור: בשם ארגון ההורים אנחנו מקווים שזה יתקדם.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: היה דיון חשוב, כפי שהבטחתי לך, חבר הכנסת כץ.

אופיר אקוניס: אנחנו במקרה או שלא במקרה קבענו אותו ליום הראשון – אגב, זה גם היום הראשון של הקיץ באופן רשמי לפחות באזורנו, כידוע.

אופיר אקוניס: השיעור של התאונות המצערות ושל התקלות הטרגיות הללו עולה גם עם עליית הטמפרטורה וגם בגלל שכיחות הנסיעה המשותפת של הורים וילדים בחודשי הקיץ גם בזמן החופשה.

אופיר אקוניס: ברור כשמש שאנחנו בחקיקה, בהצעות לסדר ובפעולה של הצלת חיי אדם מעל הכול.

אופיר אקוניס: לכן בישיבה הבאה, למשל, מעבירים הצעה כלשהי לחקיקה בתמיכת הממשלה, אם אינני טועה, ונגיע לזה בעוד שתי דקות.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, במקרה הזה אני מבקש לאמץ את המלצתה של היועצת המשפטית של משרד התחבורה, להציג את המערכת הזאת לגורמים הממונים במשרד התחבורה.

אופיר אקוניס: ואולי, אדוני חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת חמד עמאר, אחרי שהמערכת תוצג ותהיה בהידברות עם הגורמים המוסמכים במשרד התחבורה, יכול להיות שגם משרד התחבורה ישנה את דעתו והממשלה תשנה את עמדתה ותתמוך בחקיקה.

אופיר אקוניס: ברגע זה אני מבין שאין תמיכה בחקיקה, אבל אם אנחנו כבר פה, בפורום החשוב הזה, קודם כול אנחנו מבקשים מההורים וקוראים להם להקפיד ולבדוק היטב שלא להשאיר ילדים ברכב בכלל, ובחודשי הקיץ בפרט.

אופיר אקוניס: אני קורה לכם, "בטר"ם", להגביר את הקמפיין הציבורי שלכם בעניין הזה החל מהשבוע הזה שבו נפתחה חופשת הקיץ לבתי הספר התיכוניים ובשבוע הבא לבתי הספר היסודיים ולגני הילדים.

אופיר אקוניס: אני מאחל לחברה הצלחה ומאחל לחברות הישראליות שהם ראש גשר להמצאות רבות, והן בכלל קטר טכנולוגי אדיר, להמשיך בהצלחה העולמית שלכם ולנסות גם בעולם לשכנע מדינות נוספות.

אופיר אקוניס: אני באמת רוצה שהתוצרת הישראלית תצליח ותוביל מהלך בעניין הזה.

אופיר אקוניס: אני באמת מאחל לכם הצלחה רבה גם בעולם וגם בארץ.

אופיר אקוניס: בשלב הזה נדמה לי שיש להציע, כפי שמציע משרד התחבורה, את ההצעה המסחרית הזאת בתחום ההצעה הוולונטרית לציבור.

אופיר אקוניס: אתם, כמובן, תעשו את המוטל עליכם.

אופיר אקוניס: ככל שיותר ירכשו את המוצר כך יינצלו חיי אדם.

אופיר אקוניס: ממשרד התחבורה אני מבקש לחזור אלינו עם המלצה מחודשת כאשר תסתיים הבדיקה המקצועית אצלכם, כדי לבדוק האם באמת יש - - -

יעקב כץ: - - - יש החוק.

יעקב כץ: שניים מהקואליציה ואחד מהאופוזיציה.

יעקב כץ: אם תסכימו.

אופיר אקוניס: כאשר משרד התחבורה יחזור עם המלצתו אנחנו נקיים כאן דיון מחודש, ונראה האם באמת הולכים להליך של חקיקה.

יעקב כץ: זה עובר ל- - -

אופיר אקוניס: זה עובר להידברות להצגת המערכות הללו.

חוה ראובני: אנחנו תלויים במה שיוצג בפנינו, ונראה.

יעקב כץ: תזמינו אותם?

אופיר אקוניס: בוודאי.

חוה ראובני: אני אפילו לא יודעת את מי להזמין.

אופיר אקוניס: בתום הישיבה תהיה פנייה, ואתה יכול, כמובן, חבר הכנסת כץ, לסייע בעניין.

יעקב כץ: אנחנו נדאג שהדבר הזה יהיה ביחד.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: הישיבה נעולה.