ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 84, 2010-06-28 10:00

ליה שמטוב: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ליה שמטוב: על סדר היום הצגת תכנית "בית ראשון במולדת".

ליה שמטוב: קודם כל, אני רוצה לברך על הפרויקט הזה.

ליה שמטוב: לפני זמן מה הייתי באוקראינה, וכידוע, הזוגות הצעירים שם מתחתנים בגיל מוקדם יחסית לגיל שבו מתחתנים פה בארץ.

ליה שמטוב: לרוב, הזוגות הצעירים שם מתחתנים כאשר הם בני 22, ומייד נולדים להם ילדים.

ליה שמטוב: לכן, כשהם באים לארץ עם הילדים, הם רוצים שהילדים שלהם יקבלו את החינוך הטוב ביותר.

ליה שמטוב: היינו בקייב, לבוב וצ'רונביץ' ושם זה נעשה בצורה מקצועית מאוד.

ליה שמטוב: הם גם עובדים מכל הלב.

ליה שמטוב: פשוט נותנים את הנשמה, ומסבירים הכול כמו שצריך.

ליה שמטוב: שאלו אותי שאלות, ואני עניתי עליהן, ואז אמרו לי אנשים: במה את חידשת לנו?

ליה שמטוב: הם הסבירו לנו אותו הדבר.

ליה שמטוב: כלומר, העבודה נעשתה בצורה טובה.

ליה שמטוב: רציתי לקיים את הישיבה הזו כדי לקבל עדכון על הפרויקט ששמו "בית ראשון במולדת" גם מאנשי הקיבוצים, וגם מהעולים שהשתתפו בפרויקט.

ליה שמטוב: אנחנו חיכינו יותר מחצי שעה לפתיחת הישיבה מכיוון שהישיבה שלנו היום מצולמת, ואני מקווה שהסרט שיצולם פה בוועדה, וגם בקיבוצים, יסייע לעולים נוספים להגיע לישראל בעזרת פרויקט "בית ראשון במולדת".

ליה שמטוב: אני רוצה לבקש מילנה קוברסקי שהיא מנהלת פרויקט "בית ראשון במולדת" להציג לנו את הפרויקט, את המצגת, ואחר כך כל אחד יספר על הפרויקט.

ליה שמטוב: בבקשה.

ילנה קוברסקי: תודה רבה, הגברת שמטוב.

ילנה קוברסקי: אני רוצה לומר שזכות גדולה מאוד ניתנה לי ולכל המשתתפים, ולכל הפועלים בפרויקט הזה, ולכל הגופים שתומכים בפרויקט "בית ראשון במולדת", להיות כאן היום ולהשתתף בדיון הזה.

ילנה קוברסקי: אנחנו מאוד מעריכים, ומאוד מודים לך על היוזמה.

ילנה קוברסקי: אני אתחיל ואומר מילים ספורות על עצמי, ולמה לי אישית כל כך חשוב שהפרויקט הזה יצליח.

ילנה קוברסקי: אני עליתי בינואר 1991 ממוסקבה.

ילנה קוברסקי: כלומר, בזמן מלחמת המפרץ.

ילנה קוברסקי: אני עליתי עם בעלי ועם ילדה במסגרת "בית ראשון במולדת" לקיבוץ משאבי שדה שנמצא במועצה אזורית רמת נגב.

ילנה קוברסקי: מדובר היה במשפחה קלאסית: זוג צעיר עם ילדה בת ארבע וחצי.

ילנה קוברסקי: זהו הפרופיל של "בית ראשון במולדת".

ילנה קוברסקי: חצי שנה היינו בקיבוץ בתור משתתפי פרויקט "בית ראשון במולדת", ובמהלכה למדנו עברית באולפן, הילדה נקלטה בגן, והכול היה כשורה.

ילנה קוברסקי: לאחר חצי שנה הקיבוץ הציע לנו לשנות את הסטאטוס ממשתתפי פרויקט "בית ראשון במולדת" לנקלטים, לחברות בקיבוץ.

ילנה קוברסקי: אנחנו שינינו את הסטאטוס, ומאז אנחנו חברי קיבוץ.

ילנה קוברסקי: מאז נולדו שני ילדיי הישראליים, וכיום יש לנו שלושה ילדים.

ילנה קוברסקי: בשנת 2002 יצאתי כשליחת עלייה לשליחות של שלוש שנים בבואנוס-איירס שבארגנטינה כי אני מורה לספרדית במקצועי.

ילנה קוברסקי: זה היה שילוב טוב.

ילנה קוברסקי: חזרתי לקיבוץ, לעבודה בקיבוץ, והשתתפות במכרז לתפקיד מנהלת פרויקט ארצי "בית ראשון במולדת" שדרכו עליתי לארץ, ובו אני מאמינה בכל נשמתי.

ילנה קוברסקי: תרמתי לפרויקט הזה, ומהיום שנקלטתי בקיבוץ הפכתי כבר למתנדבת ולעוזרת לעולים אחרים בקיבוץ.

ילנה קוברסקי: אני סוגרת מעגלים בעזרת כל האנשים שמשתתפים בפרויקט.

ילנה קוברסקי: כשאני מייצגת את הפרויקט במקומות שונים אני תמיד אומרת: אני יושבת כאן איתכם.

ילנה קוברסקי: אבל, בעצם לא רק אני יושבת פה, אלא יושבים פה עוד 300 איש שפועלים יום יום, ותומכים יום יום בכל עולה חדש, ובכל ילד של עולה שמגיע.

ילנה קוברסקי: זה מתחיל מהרכזים של הפרויקט.

ילנה קוברסקי: נמצא כאן איתן רם חבר קיבוץ עין השופט, שהוא אחד הרכזים הכי ותיקים בפרויקט, והוא עם הכי הרבה הישגים בתחום שלנו של הקליטה.

ילנה קוברסקי: כמו כן, אלו המורות בבתי-הספר, אלו הן המטפלות והגננות בגנים.

ילנה קוברסקי: מדובר בכל הצוותים.

ילנה קוברסקי: הקליטה היא מאוד רכה, ומאוד אישית.

ילנה קוברסקי: נמצאים איתנו כאן היום בפול הזה של "בית ראשון במולדת" כמה אנשים.

ילנה קוברסקי: נמצאים איתנו יושב ראש הפרויקט ישראל קנול, דיוויד ספלמן שהוא מנהל מחלקת קליטה במועצה אזורית גולן שחזרה השנה לפרויקט לאחר הפסקה של חמש שנים.

ילנה קוברסקי: כמו כן, נמצאים כאן עולים חדשים.

ילנה קוברסקי: יושבת כאן קרינה צפלנסקי מקיבוץ עין זיוון, שעלתה מארגנטינה בשנת 2002.

ילנה קוברסקי: נמצאת פה גם אלה בלאבן עולה מאוקראינה שהגיעה בפברואר 2010 לקיבוץ עין זיוון.

ילנה קוברסקי: נמצא כאן אפרים טנחיל שהוא עולה מבלרוס, והוא נמצא בארץ בדיוק שנתיים.

ילנה קוברסקי: אפרים טנחיל הוא עורך דין מוסמך לאחר שנתיים, והוא מקיבוץ משאבי שדה בנגב.

ילנה קוברסקי: נמצא פה גם הצלם ג'ורג' ויינברג שהוא עולה מצליחן מאוסטרליה.

ילנה קוברסקי: ג'ורג' עלה לפני עשרה חודשים עם משפחתו, עם שתי בנות קטנות, לקיבוץ עין גב בעמק הירדן.

ילנה קוברסקי: אני אומר כמה מילים על ההיסטוריה של הפרויקט.

ילנה קוברסקי: בשנת 1989 אמרו המייסדים כי החזון שלהם הוא להיות גורם פעיל ומשמעותי במשימה הלאומית של קליטת עלייה.

ילנה קוברסקי: מדובר בקבוצה של חברי קיבוץ ותיקים מהצפון שבאו למשרד הקליטה, לסוכנות היהודית, לתנועה הקיבוצית ואמרו את הדברים.

ילנה קוברסקי: מדובר בגרשון קסטל, איתן סט, וכן הלאה.

ילנה קוברסקי: המטרות והיעדים הם לפתוח לעולים חדשים אשנב אל המפעל הקיבוצי, קליטה לחברות, צמיחה דמוגראפית.

ילנה קוברסקי: התוצאות הן 35,000 עולים משנת 1990, כאשר כולנו יודעים שאחוז האוכלוסייה הקיבוצית בארץ הוא פחות מ-2%.

ילנה קוברסקי: כ-850 משפחות נקלטו בכל רחבי הארץ, והפכו להיות חברי קיבוץ כמונו.

ילנה קוברסקי: כ-20,000 עולים נקלטו בתעשייה הקיבוצית, וחלקם הגיעו לתפקידים בכירים, ואפילו מנכ"לים של מפעלים קיבוציים.

ילנה קוברסקי: היסטוריה על קצה המזלג – כמו שאמרנו, שנת 1990 היא השנה הרשמית שבה הפרויקט הוקם, למרות שהעולים התחילו להגיע כבר ב-1989.

ילנה קוברסקי: שיא הקליטה היה בשנים 1993 – 1994.

ילנה קוברסקי: מדובר כ-1,000 משפחות עולים בשנה ב-250 קיבוצים.

ילנה קוברסקי: בשנת 1993 הפרויקט קיבל את פרס יושב-ראש הכנסת על התרומה למשימת הקליטה.

ילנה קוברסקי: בשנים 1994 – 2000 היתה תקופה של יציבות, ומדובר בכ-400 – 500 משפחות בשנה.

ילנה קוברסקי: מ-2000 עד 2006 היתה ירידה בממדי הקליטה ובפריסת הפרויקט.

ילנה קוברסקי: כלומר, עם הירידה הגלובאלית במספרי העלייה לארץ, ועם כניסה מסיבית של רשויות מקומיות וערים לנושא הקליטה, ממדי הקליטה ב"בית ראשון במולדת" הצטמצמו, וכך הפרויקט התחיל לסגת בחלק מהקיבוצים, בעיקר ממרכז הארץ ויותר לפריפריות.

ילנה קוברסקי: בשנים האלה מסיבות כאלו ואחרות שזה לא הזמן להיכנס אליהן עכשיו, הפרויקט בסך הכול הגיע לסיומו במבנה הארגוני הקודם בתנועה הקיבוצית, ומשנת 2007 הוא עבר לסוכנות היהודית, ואני התקבלתי כמנהלת הפרויקט.

ילנה קוברסקי: משנה זו אנחנו נמצאים בפיתוח מתמיד והרחבה של הפרויקט תוך שיתוף פעולה מתמיד בין כל הגורמים.

ילנה קוברסקי: נמצאים כאן נציגי הגורמים החשובים ביותר שמשתתפים.

ילנה קוברסקי: אני אאפיין בכמה מילים את הייחודיות של הפרויקט הזה כדי שלכולנו יהיה ברור למה הפרויקט הזה חייב להמשיך, ולמה, כמו שאמרה חברת הכנסת שמטוב, יותר קל למשפחות בחוץ-לארץ שהן עם ילדים קטנים כאשר הן שומעות שיש מסגרת כזאת לקבל החלטה לעלות.

ילנה קוברסקי: שימו לב, ישנה משבצת אחת בצבע אחר, וזה דגש על קליטה רכה של ילדי עולים בכל הגילאים.

ילנה קוברסקי: לכולנו ידוע שהגנים, ובתי-הספר, ומסגרות החינוך הקיבוציות מצטיינות באיכות שלהן, ביחס האישי, במספר יחסית קטן של ילדים בקבוצות, במספר מוגבר של מטפלות וגננות.

ילנה קוברסקי: במועצה האזורית רמת נגב פתחו בשנה שעברה שלוש כיתות אל"ף עם 17 ילדים בכיתה, וזה יחס אישי לכל ילד וילד.

ילנה קוברסקי: כך הרבה יותר קל למורות לתת תשומת לב לילדי עולים, לעזור להם וללוות אותם.

ילנה קוברסקי: כשההורים יודעים שיש מקום טוב לילדים, הם יודעים שהם יוכלו לפתור את כל יתר הבעיות.

ילנה קוברסקי: אנחנו נעזור להם לפתור את כל יתר הבעיות.

ילנה קוברסקי: כבר דיברנו על תכנית הקליטה הכי ותיקה בארץ.

ילנה קוברסקי: כמו כן, ליווי מתנדבים מנוסים.

ילנה קוברסקי: מדובר במתנדבים שמלווים עולים 20 שנה, והם הנכס העיקרי של התכנית הזאת.

ילנה קוברסקי: יש להם ניסיון בפתרון כל הבעיות.

ילנה קוברסקי: למשל, במקרה ובו אימא באה עם עיניים גדולות מאוד, והיא אומרת שלילד שלה יש חום גבוה, ומבחינתה זוהי טרגדיה.

ילנה קוברסקי: הרכזת מרגיעה אותו.

ילנה קוברסקי: היא אומרת לה לא לדאוג, ושהם כבר יודעים מה לעשות עם זה, יודעים לאן ללכת ולמי לפנות.

ילנה קוברסקי: הרכזת מרגיעה, והכול עובר בשלום, וכך אין את ההיסטריה של הקליטה שהיא באמת קשה.

ילנה קוברסקי: המאפיין הבא הוא דיור סביר בעלות מסובסדת.

ילנה קוברסקי: אנחנו מדברים על זה שהדיור בקיבוצים הוא לא ברמה גבוהה.

ילנה קוברסקי: אין לנו וילות, גם לחברי קיבוץ אין וילות.

ילנה קוברסקי: כמובן שגם הדיור שבו העולים מתגוררים הוא לא ברמה גבוהה מאוד.

ילנה קוברסקי: נמצאים כאן עולים והם יספרו בעצמם על הדירות שלהם.

ילנה קוברסקי: עם זאת, הדיור הוא סביר, והדבר החשוב ביותר הוא שהוא בעלות מסובסדת, בעיקר על-ידי הסוכנות היהודית, וגם על-ידי הקיבוצים.

ילנה קוברסקי: גם הקיבוצים משתתפים בסבסוד הזה.

ליה שמטוב: באיזה עלות?

ילנה קוברסקי: העלות הממוצעת של הדירות היא בין 1,000 ל-1,800 שקל.

ילנה קוברסקי: ישנן אפילו דירות ב-800 שקל לעולים רווקים, או לזוגות בלי ילדים, כאשר ב-800 שקל נכללים חשמל, מים - הכול.

ליה שמטוב: האם גם הסכומים של 1,000 ו-1,800 כוללים הכול?

ילנה קוברסקי: 1,800 כולל, 1,600 או 1,400 לא כולל.

ילנה קוברסקי: זה תלוי, וזה שונה מקיבוץ לקיבוץ.

ילנה קוברסקי: מאפיין נוסף הוא לימודי עברית בסביבה דוברת עברית.

ילנה קוברסקי: קודם כל, אנחנו מאוד מאוד גאים באולפנים שלנו.

ילנה קוברסקי: זה נעשה בשיתוף פעולה מתמיד עם משרד החינוך שעוזר לנו להחזיק את האימאג' הגבוה ש"בית ראשון במולדת" שווה עברית.

ילנה קוברסקי: כי כל הקונספט של הפרויקט הזה הוא לאפשר לעולים בחצי השנה הראשונה ללמוד עברית בצורה הכי טובה.

ילנה קוברסקי: העולים היום ידברו עברית, ואתם תשמעו את העברית שלהם.

ילנה קוברסקי: לא צריך מבחנים, לא צריך הוכחות אחרות.

ילנה קוברסקי: שומעים את זה.

ילנה קוברסקי: האולפנים אצלנו הם הומוגניים, וזה דבר מאוד מאוד חשוב.

ילנה קוברסקי: יושבים אנשים באותם הגילאים, עם פחות או יותר אותה רמה של השכלה.

ילנה קוברסקי: הסביבה שלהם היא סביבה דוברת עברית, והיא עוזרת להם להתקדם יותר ויותר מהר עם השפה העברית.

ילנה קוברסקי: ישנו גם מגע ראשון עם התרבות הישראלית.

ילנה קוברסקי: לא הבאתי היום תמונות מכל החגיגות של פסח שבהן העולים מופיעים בשיר חד-גדיא, וכן הלאה.

ילנה קוברסקי: ישנם מספר גופים השותפים להפעלת הפרויקט.

ילנה קוברסקי: קודם כל, המחלקה לעלייה ולקליטה בסוכנות היהודית שמממנת את הפרויקט הזה בגובה של 350,000 דולר לשנה.

ילנה קוברסקי: התקציב הזה כולל תקציב פרסום, גיוס עולים, מימון מטה "בית ראשון במולדת", כשמטה בית ראשון זה אדם וחצי.

ילנה קוברסקי: זה אני והעוזרת שלי במשרה חלקית.

ילנה קוברסקי: כמו כן, התמיכה בקיבוצים קצת בשיפוצים, וקצת בציוד.

ילנה קוברסקי: אנחנו מנהלים את הפרויקט, אנחנו עושים מעקב על הקליטה, טיפול בבעיות, וכל פעם מגיעים לעוד מועצה אזורית ולעוד מועצה אזורית.

ילנה קוברסקי: לדוגמה, מועצה אזורית גולן הצטרפה לפרויקט הזה ב-2010, כשב-2006 היו שם עולים בפעם האחרונה.

ילנה קוברסקי: כלומר, היתה הפסקה של כמה שנים.

ילנה קוברסקי: השותפים העיקריים שלנו הם המשרד לקליטת העלייה שתומך במישורים שונים, החל מסל קליטה לעולים, וסיוע קומה בי"ת.

ילנה קוברסקי: כלומר, שילוב של תכנית "בית ראשון במולדת" בתכניות לעידוד עלייה כמו עלייה קהילתית, כמו עידוד לנגב ולגליל, כמו תכנית לעידוד עלייה מיוחדת 2009 – 2010 שהשם השני שלה הוא תכנית מענקים.

ילנה קוברסקי: אנחנו מאוד מאוד מעריכים את העזרה ואת התמיכה של משרד הקליטה ברמה הזאת.

ילנה קוברסקי: בנוסף לזה, אגף קליטה בקהילה תומך במועצות האזוריות בתקציבים לפעילות העשרה עבור העולים: טיולים, סמינרים, ליווי, וכן הלאה.

ילנה קוברסקי: מטה הקהילה הבין-קיבוצי והמועצות האזוריות מנוהל על-ידי יושב-ראש הפרויקט מר ישראל קנול, והוא כולל מנהלי מחלקות קליטה של 9 מועצות אזוריות היום, ותיכף נדבר איזה מועצות אזוריות.

ילנה קוברסקי: הפורום מתכנס אחת לחודשיים בתנועה הקיבוצית על מנת לדון בנושאים שוטפים, ולקבל החלטות.

ילנה קוברסקי: אחר כך יושב-ראש הפרויקט ואני מבצעים את ההחלטות שמתקבלות, כמובן בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.

ילנה קוברסקי: מטרת המטה הזה היא לקבל החלטות כלליות שאחר כך כל מועצה אזורית מיישמת בשטחה.

ילנה קוברסקי: גוף נוסף הוא כמובן משרד החינוך, הזכרתי זאת.

ילנה קוברסקי: אני אמרתי שיש לנו עזרה ענקית, ענקית.

ילנה קוברסקי: תבינו, לא קל לפתוח אולפן במועצה שנמצאת בעוטף עזה.

ילנה קוברסקי: מועצה אזורית אשכול נמצאת בעוטף עזה.

ילנה קוברסקי: אומנם, לקחנו קיבוצים שהם לא בעוטף, אלא הם מחוץ לעוטף והם בצד של רמת נגב כמו: גבולות, אורים וצאלים.

ילנה קוברסקי: אבל, עדיין זה עוטף עזה.

ילנה קוברסקי: זה לא פשוט לגייס עולים לשם משום שישנו המרכיב הפסיכולוגי.

ילנה קוברסקי: לא פעם ולא פעמיים אנחנו פותחים קבוצות אולפן עם 13 – 14 עולים, כאשר אנחנו יודעים שזה לא הנורמה בארץ, ושזה הרבה מתחת לנורמה.

ילנה קוברסקי: אנחנו מקבלים אישורים מיוחדים של אגף לחינוך מבוגרים, ומאוד מאוד מעריכים את זה כי זה מאוד עוזר לנו.

ילנה קוברסקי: וכמובן הקיבוצים עצמם שהם אלה שמקבלים את העולים, מלווים את העולים, תומכים בעולים.

ילנה קוברסקי: מסבסדים את העלויות שלהם – ההנהלות של הקיבוצים, והלשכות המקומיות של משרד הקליטה גם הן מלוות את העולים.

ילנה קוברסקי: הנושא הבא הוא מימון הפרויקט.

ילנה קוברסקי: הזכרתי את הסוכנות היהודית - 350,000 דולר לשנה בממוצע.

ילנה קוברסקי: כל אחת מהמועצות האזוריות מימון משרה רכז קליטה, גיוס משאבים לצורך תמיכה בקיבוצים ובעולים.

ילנה קוברסקי: רוב המועצות מגייסות תרומות לשיפוצים של דירות עבור עולים בדרכים כאלה ואחרות כדי להבטיח את המשך הפרויקט.

ילנה קוברסקי: אני הזכרתי את כל סעיפי התקצוב של משרד הקליטה.

ילנה קוברסקי: הרשות לפיתוח הנגב והגליל תומכת בנו בנושא של תמיכה בשיווק, ובקשר עם האזורים הקולטים ובפיתוח הקשר אצל העולים עם המקומות אליהם הם מגיעים.

ילנה קוברסקי: המטרה שלנו היא מטרה משותפת, והיא לאכלס את הנגב והגליל, ולגרום לאותם עולים להישאר בפריפריות אליהן הם מגיעים.

ילנה קוברסקי: וכמו שאמר ראש מועצה אזורית רמת נגב בפגישה האחרונה עם העולים לפני שבוע: "חשוב לנו שתגיעו לרמת נגב.

ילנה קוברסקי: אם לא תישארו ברמת נגב, תישארו בנגב.

ילנה קוברסקי: ואם לא תישארו בנגב, תישארו בארץ".

ילנה קוברסקי: זה היה סדר העדיפויות שלו, חד וחלק.

ילנה קוברסקי: הקיבוצים המשתתפים בפרויקט – כמובן הצבת נאמן קליטה, סבסוד עלויות.

ילנה קוברסקי: אם כן, זה מימון הפרויקט נכון להיום.

ילנה קוברסקי: לגבי הפריסה – הזכרתי את הגולן, וכרגע זה קיבוץ אחד.

ילנה קוברסקי: יש כאן את כל הרשימה של הגליל העליון.

ילנה קוברסקי: גם לגבי עמק הירדן ישנה כל הרשימה, וכן לגבי עמק יזרעאל- מגידו-זבולון, חבל איילות, רמת הנגב ואשכול.

ילנה קוברסקי: אלו הן המועצות האזוריות המשתתפות בפרויקט.

ילנה קוברסקי: אנחנו בודקים אפשרות שיהיו עוד.

ילנה קוברסקי: בסך הכול מדובר בכ-40 קיבוצים.

ילנה קוברסקי: המספר הזה משתנה כי מרגע לרגע נכנסים עוד.

ילנה קוברסקי: לפני שבועיים נכנס קיבוץ שער הגולן.

ילנה קוברסקי: אני רשמתי אותו בעמק הירדן כאחרון, ברגע האחרון, כי הם נכנסו לפרויקט לפני שבועיים.

ילנה קוברסקי: אני אתן קצת מספרים.

ילנה קוברסקי: כמו שאמרנו, התחלנו להפעיל את הפרויקט מחדש במסגרת הסוכנות היהודית ב-2007, מחודש יוני בלבד.

ילנה קוברסקי: כבר ב-2007 הגיעו למועצות, 102 בתי אב שזה 226 נפשות מארצות שונות.

ילנה קוברסקי: שימו לב, רוב העולים שמגיעים לפרויקט הם מחבר המדינות.

ילנה קוברסקי: אנחנו בהחלט בהחלט משתדלים לפתוח את הפרויקט גם לעולים ממדינות אחרות - ונמצאים כאן הנציגים שלהם – כמו: מדינות דרום אמריקה, ארצות דוברות אנגלית.

ילנה קוברסקי: יש לנו גרמניה, ויש לנו עוד כמה מדינות.

ילנה קוברסקי: היתה לנו עולה מיפן, יש לנו משפחה משווייץ.

ילנה קוברסקי: אנחנו משתדלים לפתוח את האפיקים יותר.

ילנה קוברסקי: שימו לב, בשנת 2008 - 158 בתי אב, וב-2009 - 221 ראשי אב, כאשר נכנסו עוד שתי מועצות לתמונה.

ילנה קוברסקי: אנחנו מקווים שהשנה אנחנו נצליח לגדול בעוד 20%.

ילנה קוברסקי: החלוקה הגיאוגראפית – כמו שאמרתי, חבר המדינות – 78%, דוברי אנגלית – 17%, צרפת ואירופה – 2.5%, אמריקה הלטינית – 3%.

ילנה קוברסקי: פרויקטים מיוחדים במסגרת "בית ראשון במולדת" – לפני שנתיים קיימנו פרויקט לעולים רופאים מחבר המדינות עם 14 שנות ותק ויותר, במועצה אזורית גליל עליון.

ילנה קוברסקי: הם הגיעו למשך שנה על מנת ללמוד עברית ולהתקדם לקראת ההסתכלות.

ילנה קוברסקי: כיום כולם סיימו כבר את תהליך ההסתכלות, והם מחכים למבחן בעל-פה.

ילנה קוברסקי: אנחנו מקווים שכולם, ללא יוצא מהכלל ייקלטו, ושזה יהיה כמו שזה היה ב-2001 וב-2002 כאשר הגיעו שלוש קבוצות גדולות של רופאים.

ילנה קוברסקי: 90% מהם עברו מבחני רישוי בהצלחה, וקיבלו רישיון עבודה כבר מהפעם הראשונה.

ילנה קוברסקי: הפרויקט הבא הוא לומדים עברית עם אליהו שוורצמן בקיבוץ חוקוק, עמק הירדן.

ילנה קוברסקי: ישנו מתנדב שתורם רבות לנושא בעזרת זה שהוא המציא שיטה ללימוד עברית.

ילנה קוברסקי: העולים בקיבוץ חוקוק בדרך כלל יוצאים עם רמה אל"ף פלוס הודות לתמיכה שלו.

ילנה קוברסקי: אני לא יודעת אם אתם יודעים שקיבוץ מרחביה חגג השנה 100 שנה להיווסדו.

ילנה קוברסקי: השנה הגיעו לקיבוץ הזה 27 משפחות.

ילנה קוברסקי: יש פה תמונה עם הנשיא, ועם מנכ"ל משרד הקליטה שביקר שם מזמן.

ילנה קוברסקי: היעדים והאתגרים שלנו לתקופה הקרובה הם קודם כל לחזק את תדמית הפרויקט שעבר משבר לפני כמה שנים טובות, ועדיין זקוק לשיפור.

ילנה קוברסקי: כמו כן, שיפור מתמיד של איכות הקליטה.

ילנה קוברסקי: אנחנו בודקים בכל קיבוץ וקיבוץ כל מה שקורה עם כל משפחה.

ילנה קוברסקי: העולים יושבים פה, והם לא ייתנו לי לשקר.

ילנה קוברסקי: אני מגיעה לכל קיבוץ לפחות פעם בחודש, ובודקת מה מתרחש.

ילנה קוברסקי: יעד אחר הוא להגדיל את היקפי הפרויקט ופריסתו הגיאוגראפית.

ילנה קוברסקי: אנחנו בודקים כרגע עם עוד 3 מועצות אזוריות אפשרות שהן ייכנסו לפרויקט.

ילנה קוברסקי: וכן, להגדיל את היקפי התיישבות הקבע, וזוהי מטרה משותפת לנו ולמשרד הנגב והגליל ועם משרד הקליטה.

ילנה קוברסקי: כלומר, לעודד את העולים לא רק להגיע לפריפריות, אלא גם למצוא שם את הבית הקבוע שלהם.

ילנה קוברסקי: הנקודה המרכזית היא הקשיים והבעיות שלנו.

ילנה קוברסקי: ראשית, איך להבטיח את המשך הפרויקט לטווח ארוך?

ילנה קוברסקי: נכון להיום המשך הפרויקט מובטח לשנה בלבד על-ידי תרומה.

ילנה קוברסקי: אנחנו רוצים לדעת בוודאות שהפרויקט ימשיך גם מעבר לשנה הזאת, ושאנחנו נדע שהמבנה והפריסה שאנחנו בונים וכל התשתיות שאנחנו מכינים ימשיכו לשרת עולים לתקופה ארוכה.

ילנה קוברסקי: הנושא השני הוא הנושא הכי כואב והכי בעייתי.

ילנה קוברסקי: מדובר בבעיית המחסור במגורים בקיבוצים, התחרות מול השוכרים הישראלים.

ילנה קוברסקי: אנחנו זקוקים לתקציבים נוספים, או למקור של מבנים, כדי להבטיח שהקיבוצים ילכו איתנו בנושא של קליטת עולים, כי נכון להיום, "בית ראשון במולדת" מתבסס על ציונות לשמה.

ילנה קוברסקי: מבחינה כלכלית, לקיבוצים אין שום עניין לתמוך בפרויקט כי הם מפסידים על כל משפחה שהם מקבלים.

ילנה קוברסקי: משפחות העולים משלמות חצי לעומת מה שמשלמות משפחות של ישראלים שהם תושבים בקיבוץ.

ילנה קוברסקי: הקיבוצים ממשיכים לעשות את זה כי הם מאמינים שחייבים לעזור לעולים, כי רוב הקיבוצים בנויים על גרעיני קליטה, ורוב הקיבוצניקים הם בעצמם עולים לשעבר.

ילנה קוברסקי: אבל, זה לא ימשיך לנצח.

ילנה קוברסקי: הקיבוצים למדו לספור כסף, והם יודעים שהם מחויבים קודם כל לחברים שלהם, ולילדים שלהם, ושהם צריכים לתמוך בהם.

ילנה קוברסקי: ההפסדים שלהם הם לא פשוטים.

ילנה קוברסקי: הנושא השלישי שאנחנו כל הזמן דנים בו יחד עם משרד הקליטה ועם משרד החינוך הוא איך לשפר את מודעות העולים לצורך ההכרחי בלימודי עברית, ואיך לגרום לכך שאף עולה לא יפרוש מהאולפן בטרם סיום האולפן בהצלחה רבה.

ילנה קוברסקי: זה נושא שמצריך דיון.

ילנה קוברסקי: אני לא יודעת, אולי היום או בישיבה נפרדת.

ילנה קוברסקי: אבל, הוא בהחלט מצריך דיון.

ילנה קוברסקי: אני סיימתי.

ילנה קוברסקי: אם תרשי אני אעביר את רשות הדיבור לשותפים.

ליה שמטוב: תודה רבה על המצגת שנתת לנו.

ליה שמטוב: בעזרת המצגת למדנו משהו מעבר למה שידענו.

ליה שמטוב: הצטרף אלינו חבר הכנסת דניאל בן סימון.

דניאל בן-סימון: אני מתנצל על האיחור.

דניאל בן-סימון: ישנן ועדות שעובדות במקביל.

ליה שמטוב: חבר הכנסת בן סימון, האם גם אתה נקלטת במסגרת הפרויקט?

דניאל בן-סימון: בתקופה שלי זה לא היה.

דניאל בן-סימון: אני עליתי לארץ בשנת 1970, ואז לא היה פרויקט "בית ראשון במולדת".

דניאל בן-סימון: נשלחתי לפנימייה במסגרת עליית הנוער כבודד, לא כמשפחה.

דניאל בן-סימון: הפרויקט נשמע פרויקט מצוין.

דניאל בן-סימון: אני רק לא מבין למה ישנה עננה שמעיבה על המשך קיומו.

דניאל בן-סימון: האם הסיפור הוא סיפור תקציבי?

ליה שמטוב: יש עוד משהו שאני לא מבינה.

ליה שמטוב: אני לא מבינה למה יש שם רק 2% דוברי צרפתית.

דניאל בן-סימון: אחרי שהנבחרת שלהם נפלה, יכול להיות שהזרם עכשיו יגדל.

דניאל בן-סימון: טוב להם בצרפת.

ליה שמטוב: טוב להם באשדוד.

ליה שמטוב: השאלה היא איך באמת להבטיח את המשך הפרויקט לטווח ארוך?

דניאל בן-סימון: לא הבנתי למה יש איום על המשך הפרויקט.

דניאל בן-סימון: דיברו פה על שנה.

זלמן פרלמוטר: אין איום כרגע על המשך קיומו של הפרויקט.

זלמן פרלמוטר: הפרויקט קיים.

זלמן פרלמוטר: הבעיה היא איך צומחים, ואיך מגדילים את הפרויקט, ואיך מרחיבים אותו, ואיך מעמיקים את האחיזה שלו בקיבוצים.

זלמן פרלמוטר: הבעיה המרכזית היא הבעיה השנייה שרשומה פה במצגת שהיא בגדול בעיית הדיור בקיבוצים.

זלמן פרלמוטר: ראשית, זה התחרות עם הישראלים שהוזכרה על-ידי ילנה.

זלמן פרלמוטר: שנית, זה המחסור בדיור.

זלמן פרלמוטר: יכול לספר לכם פה חברנו מקיבוץ עין השופט שהוא קיבוץ ציוני ממדרגה ראשונה ששותף להרבה מאוד פרויקטים שלנו, גם אולפן-קיבוץ, גם גרעין צבר, גם "בית ראשון במולדת".

זלמן פרלמוטר: לא חסרה שם ציונות, אבל חסר שם דיור אמיתי כדי לאפשר את המשך הפעולה הזאת.

זלמן פרלמוטר: שם אני רואה את העניין המרכזי.

זלמן פרלמוטר: לפני כן דיברנו קצת עם דנה על כך שהיתה החלטת ממשלה להקצות מבנים יבילים שמתפנים מהיישובים שקלטו את מפוני עזה.

זלמן פרלמוטר: מנכ"ל משרד ראש הממשלה לקח על עצמו לקדם את הנושא.

זלמן פרלמוטר: חנוך צמיר היה מעורב.

זלמן פרלמוטר: היתה החלטה לעשות את זה, וזה לא קורה.

זלמן פרלמוטר: לדעתי, זה יכול להקפיץ.

זלמן פרלמוטר: אני מאמין שהכסף הקטן שחסר כדי לתחזק את הקיבוצים ולהחזיק את הפרויקט יימצא.

זלמן פרלמוטר: לא שם הבעיה.

דניאל בן-סימון: מדברים על "בית ראשון במולדת", אבל מהו הבית השני?

דניאל בן-סימון: כלומר, לאן הם הולכים משם?

דניאל בן-סימון: האם זו מולדת קבועה?

ליה שמטוב: כמו שאמרה ילנה: או שהם נשארים ברמת הנגב.

ליה שמטוב: אם לא - אז בנגב.

ליה שמטוב: ואם לא - אז במדינת ישראל, פה אצלנו.

ילנה קוברסקי: אני אסביר.

ילנה קוברסקי: קודם כל, מסגרת הפרויקט היא בין 6 ל-12 חודשים.

ילנה קוברסקי: המשפחה מגיעה לקיבוץ והיא מתחייבת מראש רק ל-6 חודשים.

ילנה קוברסקי: גם הקיבוץ מתחייב רק ל-6 חודשים לתקופה של האולפן, ולנחיתה רכה.

ילנה קוברסקי: לפני תום 6 חודשים המשפחה מחליטה, והקיבוץ מחליט שכדאי למשפחה עוד חצי שנה גם במסגרת הפרויקט, וזה החלק השני - כשהם מחפשים תעסוקה, או כשאחד הולך לעבוד, ובדרך כלל מוצא עבודה או בקיבוץ עצמו, או בקיבוץ סמוך, או בעיר הקרובה, והשני הולך לאולפן מתקדם- בי"ת, או הולך לקורס הכשרה כלשהו שנמצא באזור.

ילנה קוברסקי: בדרך כלל, לא שניים הולכים ללמוד בו זמנית, כי אין להם ממה להתקיים.

ילנה קוברסקי: בתום השנה, גם המשפחה וגם הקיבוץ מחליטים אם יש צורך ורצון של שני הצדדים להמשיך.

ילנה קוברסקי: אם הם נשארים בקיבוץ אז יש שתי אופציות.

ילנה קוברסקי: האופציה האחת היא כתושבים במידה והקיבוץ רוצה שיהיו בו תושבים.

ילנה קוברסקי: לא כל הקיבוצים רוצים.

ילנה קוברסקי: האופציה השנייה היא קליטה לחברות.

ילנה קוברסקי: יש לנו פה עולה שנמצא כרגע אחרי "בית ראשון במולדת" במסלול קליטה לחברות בקיבוץ.

ילנה קוברסקי: מי שמחליט שמתאים לו לעבור לעיר, אם זה בגלל המקצוע, אם זה בגלל קרבה למשפחה, אם זה בגלל פרספקטיבות יותר טובות, או לימודים מקצועיים במרכז הארץ, עובר מייד בתום שנה למרכז הארץ.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: אולי נשמע עכשיו את העולים.

ילנה קוברסקי: תודה.

ילנה קוברסקי: אני רוצה להציג בפניכם את קרינה צפלנסקי שעלתה בשנת 2002 בתקופת המשבר מארגנטינה במסגרת "בית ראשון במולדת", חודש לפני שאני הגעתי לשם כשליחת עלייה.

ילנה קוברסקי: קרינה, בבקשה.

קרינה צפלנסקי: תודה רבה שהזמנתם אותנו לבוא לספר לכם קצת עלינו.

קרינה צפלנסקי: אני מאוד מתרגשת, זה לא קל לי.

קרינה צפלנסקי: אני ובעלי עלינו לארץ עם המשפחה שלנו: אבי בת ה-3, ואוריאל שהיה בן 6, לקיבוץ עין זיוון.

קרינה צפלנסקי: המשבר הכלכלי בארגנטינה לא היה הסיבה היחידה שנתנה לנו את הדחיפה לעלות לארץ.

קרינה צפלנסקי: בעלי הוא ישראלי.

קרינה צפלנסקי: עלינו דרך "בית ראשון במולדת" לקיבוץ עין זיוון שנמצא בצפון רמת הגולן.

קרינה צפלנסקי: מדובר במקום ירוק, מקסים ויפה.

קרינה צפלנסקי: אבל, הוא נמצא בפריפריה.

ליה שמטוב: יש שם דובדבנים.

קרינה צפלנסקי: דובדבנים ועכשיו גם שוקולד.

קרינה צפלנסקי: בחצי השנה הראשונה למדתי עברית באולפן בעין זיוון עם עוד משפחות מארגנטינה ומרוסיה.

קרינה צפלנסקי: לאחר חצי שנה התחלתי להתעניין בתיירות, בניקיון, ובכל מיני סוגים של עבודות שמצאתי באזור.

קרינה צפלנסקי: הייתי חייבת לדבר בעברית משום שמדובר במקום שכמעט ולא דיברו בו ספרדית.

קרינה צפלנסקי: הילדים הסתדרו מצוין בבתי-הספר, וגם בגן הילדים.

קרינה צפלנסקי: אחרי שנתיים החלטנו להקים את הבית שלנו בעין זיוון כי אהבנו מאוד את המקום.

קרינה צפלנסקי: החלטנו שאנחנו נשארים בגולן, ושנשארים בעין זיוון.

קרינה צפלנסקי: בנינו את הבית, ואחר כך שאלנו את עצמנו מה איתנו?

קרינה צפלנסקי: מה אנחנו עושים עכשיו?

קרינה צפלנסקי: במה אנחנו מתעסקים?

קרינה צפלנסקי: לי יש תואר שני מהאוניברסיטה, וגם לבעלי.

קרינה צפלנסקי: רצינו אתגר כלשהו, רצינו דברים שונים.

קרינה צפלנסקי: החלטנו להקים מפעל קטן של בוטיק לשוקולד.

קרינה צפלנסקי: אנחנו מייצרים שוקולד בעין זיוון.

קרינה צפלנסקי: אני דור שלישי של יצרני שוקולד בארגנטינה.

קרינה צפלנסקי: סבא שלי התחיל בגרמניה, ובזמן מלחמת העולם הראשונה הוא ברח.

קרינה צפלנסקי: מדובר בסיפור ארוך.

קרינה צפלנסקי: אנחנו מעסיקים עכשיו במפעל שלנו 15 עובדים.

קרינה צפלנסקי: אחת מהן היא אלה, ויש עוד עולה חדשה מהמחזור האחרון שהגיע לעין זיוון.

קרינה צפלנסקי: זה לא קל, אבל עושים את זה.

קרינה צפלנסקי: כולם מוזמנים לבוא לבקר, ולאכול שוקולד.

ישראל קנול: הייתי שם לפני שבוע, שווה לבוא.

ליה שמטוב: את אמרת "בנינו בית", למה את מתכוונת?

קרינה צפלנסקי: זה היה אחד מהבתים ש"עמידר" בנתה לצורך העלייה.

קרינה צפלנסקי: אולי דיוויד יכול להרחיב בנושא הזה.

דיוויד ספלמן: כשבנו את הבנייה הגדולה בשנים 1989-1992 בזמנו של אריק שרון, בנו גם בקיבוצים.

דיוויד ספלמן: אחר כך אנחנו הפכנו את זה להרחבה.

דיוויד ספלמן: אני אחראי על ההרחבות באזור.

דיוויד ספלמן: יש לנו שם 37 יחידות שמכרנו -בין היתר, גם לעולים חדשים - במחירים מוזלים.

דיוויד ספלמן: האמת היא שאחרי שבועיים שקרינה היתה באולפן, היא אמרה לי באנגלית: אני אבנה כאן את הבית שלי, ואני אקים כאן את המפעל שלי.

דיוויד ספלמן: לא ידענו איך להתייחס לזה.

דיוויד ספלמן: אבל, היום היא אפילו מעסיקה את הבת שלי שעובדת אצלה.

ליה שמטוב: קליטה מוצלחת, יפה.

ילנה קוברסקי: לא רק קליטה מוצלחת, אלא שהיום היא תורמת לדורות חדשים של עולים.

ילנה קוברסקי: אני רוצה להציג את אלה בלאבן.

ילנה קוברסקי: קשה לאלה, היא הגיעה לארץ בחודש פברואר, והיא לומדת באולפן.

ילנה קוברסקי: היא תדבר לאט לאט.

אלה בלאבן: שלום לכולם.

אלה בלאבן: שמי אלה בלאבן, ואני מתנצלת מראש על הטעויות בעברית, כי אני לומדת רק ארבעה חודשים.

אלה בלאבן: אני בת 28, ובחודש בפברואר השנה עליתי לארץ מירווינצה שבאוקראינה עם בעלי וביתי בת השנה שקוראים לה ליזה.

אלה בלאבן: הגענו לקיבוץ עין זיוון בלילה, והרכזת שקוראים לה רחל חיכתה לנו בדירה שהכינו בשבילנו מראש.

אלה בלאבן: הבת שלנו התרגלה די מהר.

אלה בלאבן: עשרה ימים לאחר מכן התחלנו ללמוד באולפן.

אלה בלאבן: עכשיו בעלי לומד באולפן, ואני לומדת ועובדת במפעל לייצור שוקולד אצל קרינה.

אלה בלאבן: אנחנו מסתגלים לחיים בארץ-ישראל בעזרת הדרכה.

אלה בלאבן: במסגרת תכנית "בית ראשון במולדת" אנחנו מקבלים עזרה ותמיכה בכל מה שנחוץ לנו.

אלה בלאבן: תודה.

ליה שמטוב: את באמת עולה חדשה, ואולי אפשר להגיד ותיקה.

ליה שמטוב: את קיבלת סל קליטה, ובתוך סל הקליטה הזה הכול כלול.

ליה שמטוב: למשל, שכירות.

ליה שמטוב: האם זה מספיק לשכירות?

ליה שמטוב: איך אתם מסתדרים?

אלה בלאבן: באמת מספיק.

ילנה קוברסקי: ברשותכם, עלות דירה של שניים וחצי חדרים בקיבוץ עין זיוון לעולים היא 750 שקל.

ילנה קוברסקי: המועצה והקיבוץ ביחד מסבסדים ברמה שאין כמוה בכל הארץ.

ילנה קוברסקי: עלות גן ילדים של הבת של אלה שהיא בת שנה משעה שבע עד ארבע, כולל הכול, שישה ימים בשבוע – כי יום שישי הגן פועל חצי יום, ובכל החגים הארוכים הגן גם פועל – היא 500 שקל לחודש.

ילנה קוברסקי: מדובר גם בהסעות לגן כי הגן לא נמצא בעין זיוון אלא הוא נמצא בקיבוץ אורטל שהוא הקיבוץ השכן.

ילנה קוברסקי: את כל זה לקחה המועצה על עצמה.

ילנה קוברסקי: בעלויות כאלה סל הקליטה מספיק, מה עוד שהמשפחה הזאת - כמו עוד 9 משפחות שהגיעו במחזור של פברואר לעין זיוון - הגיעה במסגרת תכנית מיוחדת לעידוד עלייה של משרד הקליטה והסוכנות והם קיבלו מענק תוספת, סיוע קומה בי"ת.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ילנה קוברסקי: אנחנו רוצים לשמוע כמה מילים מג'ורג'.

ג'ורג' וינברג: שלום.

ג'ורג' וינברג: גם אני פה פחות משנה.

ג'ורג' וינברג: לא חסר לי ביטחון עצמי לנסות לדבר בעברית.

ג'ורג' וינברג: אבל, חסרות לי לפעמים המילים, ואני מבקש סליחה.

ג'ורג' וינברג: אני ממש מרגיש פה בבית.

ג'ורג' וינברג: עלינו מאוסטרליה לפני עשרה חודשים, ובאמת בהתחלה זו לא היתה התכנית שלנו להתחיל ב"בית ראשון במולדת".

ג'ורג' וינברג: מצאתי את זה באתר, כאשר חיפשתי איך לעלות לארץ.

ג'ורג' וינברג: שלחתי אי-מייל לילנה, ומהאי-מייל הראשון זה היה בלי ספק המסלול שלנו.

ג'ורג' וינברג: אני פה עם אשתי ועם שני ילדים קטנים: הילדה היא בת ארבע, והילד בן שנתיים.

ג'ורג' וינברג: אשתי אף פעם לא היתה בארץ, וכל מה שהיא ידעה בקשר לישראל היה מהחדשות ומהטלוויזיה.

ג'ורג' וינברג: אבל, גם ממני מכיוון שאני הייתי פה כמה פעמים, וגם חברים שלנו.

ג'ורג' וינברג: הדבר שהיה חשוב בשבילי כדי שתהיה לנו הזדמנות להישאר פה בישראל ולהצליח, הוא שהעלייה של אשתי תהיה בצורה הכי קלה שאפשר.

ג'ורג' וינברג: בקיבוץ שלנו, הגן נמצא חצי דקה מהבית.

ג'ורג' וינברג: הבית הוא קטן, אבל יש הכול בבית, ולא חסר לנו דבר.

ג'ורג' וינברג: היה לנו מקרר, שולחן וכל הדברים מהחבר'ה בקיבוץ.

ג'ורג' וינברג: כשרצינו דבר כלשהו שלא היה לנו, אז מייד לאחר דקה שמענו דפיקה בדלת ובדלת עמד מישהו עם החפץ שאותו חיפשנו.

ג'ורג' וינברג: אנחנו נמצאים פה כמעט שנה, וברוך השם מצאתי עבודה בארץ.

ג'ורג' וינברג: אני גם עובד קצת בחוץ-לארץ.

ג'ורג' וינברג: אבל, זו לא בעיה כי אני יכול להרגיש שאני עושה עלייה פעם בחודש כשאני חוזר לארץ.

ג'ורג' וינברג: אני ממש מרגיש את זה בלב כל פעם שאני חוזר לארץ.

ג'ורג' וינברג: אשתי באה לארץ בלי עברית, ועכשיו היא התחילה לדבר עברית, להבין עברית, והיא מוצאת את הביטחון העצמי שלה.

ג'ורג' וינברג: החיים שלנו ממש מתחילים עכשיו.

ג'ורג' וינברג: אנחנו מאוד מרוצים ומאושרים.

ג'ורג' וינברג: אנשים שואלים אותנו למה עלינו מאוסטרליה שהיא מדינה יפה, ושהרבה אנשים בעולם רוצים לגור באוסטרליה.

ג'ורג' וינברג: אני אומר להם שבאוסטרליה לא היה חסר לנו שום דבר.

ג'ורג' וינברג: היה לנו בית גדול, ומכונית, והכול.

ג'ורג' וינברג: אבל, היה חסר לנו משהו בלב.

ג'ורג' וינברג: ועכשיו, בארץ, אנחנו גרים בדירה קטנה, ויש לנו טלוויזיה קטנה.

ג'ורג' וינברג: אבל, לא חסר לנו שום דבר בלב, כי מצאנו את הכול.

ג'ורג' וינברג: אני יכול לדבר גם בשם אשתי וגם בשם הילדים שלי ולומר שמצאנו חיים חדשים, ואנחנו מאוד מרוצים ומאוד מאושרים.

ג'ורג' וינברג: ילנה, וכל האנשים שעובדים בתכנית "בית ראשון במולדת", אני מקווה שתהיה לכם הזדמנות להמשיך את התכנית הזאת, כי בלי זה אני לא יכול לדעת מה יהיה איתנו.

ג'ורג' וינברג: תודה לילנה, ותודה לכל אלה ששותפים לתכנית.

ג'ורג' וינברג: תודה גם לכם שהזמנתם אותי.

ליה שמטוב: תודה.

ילנה קוברסקי: תודה רבה.

ילנה קוברסקי: אני רוצה להזמין את אפרים טנחיל מבלרוסיה לומר עוד כמה מילים.

ליה שמטוב: קיבוץ גלויות.

ילנה קוברסקי: כן, זה הרעיון.

אפרים טנחיל: אני, אשתי ושתי הילדות שלנו עלינו לפני שנתיים ממינסק שבבלרוסיה.

אפרים טנחיל: חיפשנו את המקום שלנו בחיים, ולכן אנחנו פה.

אפרים טנחיל: כשהיינו שם לא ידענו כלום על תכנית "בית ראשון במולדת".

אפרים טנחיל: ברגע האחרון כאשר הגעתי לסוכנות להזמין את כרטיסי הטיסה כדי לעלות לארץ, פגשתי את אחת העובדות בסוכנות היהודית.

אפרים טנחיל: כשעמדתי לצאת מהחדר היא אמרה לי: אתם יודעים מה אתם צריכים, ואני לא רוצה לספר לכם על התכנית הזאת.

אפרים טנחיל: שאלתי מהי התכנית, והיא אמרה שמדובר ב"בית ראשון במולדת".

אפרים טנחיל: אני ביקשתי שהיא תספר משהו על זה.

אפרים טנחיל: היא התחילה לספר על התכנית הזאת, והיא נתנה לי את מספר הטלפון של ילנה קוברסקי.

אפרים טנחיל: התקשרתי אליה, והיא התחילה לדבר על התכנית הזאת ועד כמה יהיה לנו קל לעלות לארץ, במיוחד עם הילדים.

אפרים טנחיל: לנו היה חשוב מאוד החינוך של הילדים.

אפרים טנחיל: באותו הזמן הבת קטנה שלנו היתה בת שנה וחצי, והגדולה היתה בת שלוש וחצי.

אפרים טנחיל: אנחנו הגענו וראינו את גני הילדים, וראינו את הדירה שבה אנחנו גרים עד עכשיו.

אפרים טנחיל: אנחנו נמצאים עכשיו בשלב הקליטה בקיבוץ כי אנחנו רוצים להישאר בקיבוץ.

אפרים טנחיל: הדירה היא מצוינת, וגם גני הילדים הם מצוינים.

אפרים טנחיל: הילדות שלנו לא רוצות לחזור הביתה לאחר סיום הגן, הן רוצות להישאר שם כי יש כל הזמן פעילויות חדשות.

אפרים טנחיל: אני עורך דין במקצועי.

אפרים טנחיל: הייתי שם עורך דין, עכשיו אני בתהליך לקבלת הרישיון לעבודה במקצוע.

אפרים טנחיל: כבר מההתחלה המטרה שלנו היתה ללמוד את השפה, כי אני ואשתי מבינים שהשפה היא הדבר הכי חשוב בשבילנו פה בארץ.

אפרים טנחיל: היינו באולפן במשך חצי שנה בקיבוץ רביבים שהוא סמוך לקיבוץ שלנו, ואחר כך המשכנו ללמוד את השפה במקומות אחרים.

אפרים טנחיל: אנחנו חושבים שהדבר החשוב בתכנית "בית ראשון במולדת" הוא השפה.

אפרים טנחיל: בחצי השנה הראשונה שלנו בארץ לא דאגנו לדברים אחרים, אלא רק לשפה.

אפרים טנחיל: למדנו את השפה, הבנות שלנו היו בגנים, ולא דאגנו לכלום.

אפרים טנחיל: לא דאגנו לדירה, לא דאגנו לחינוך לילדים.

ילנה קוברסקי: ואפילו לא לאוכל.

ילנה קוברסקי: היה חדר אוכל, וכביסה.

אפרים טנחיל: כן, אכלנו בחדר האוכל בקיבוץ, וזה היה ממש טוב.

אפרים טנחיל: אנחנו מאוד מודים לסוכנות ולתכנית "בית ראשון במולדת", ולילנה קוברסקי שמלווה אותנו מההתחלה ועד עכשיו.

אפרים טנחיל: זה טוב מאוד, טוב מאוד.

ליה שמטוב: שר החוץ אביגדור ליברמן אומר גן עדן.

ילנה קוברסקי: הוא צודק בהחלט.

ילנה קוברסקי: אני מסכימה איתו.

ילנה קוברסקי: איתן רם הוא אחד האנשים הוותיקים בפרויקט.

ילנה קוברסקי: אני אשמח אם הוא יאמר כמה מילים לוועדה, גם על עצמו.

ילנה קוברסקי: בבקשה.

איתן רם: כאשר התחילה העלייה בשנת 1990 מחבר העמים אני הייתי מחנך מוערך בתנועה הקיבוצים.

איתן רם: אבל, אני הרגשתי שהולך להיות מעשה ציוני גדול מאוד בישראל.

איתן רם: אני ציוני, ואני דקלמתי לבני הקיבוץ: "שירת הנוער, שירת עתידנו, שירת בניין, חיים ועליה.

איתן רם: מן הגולה יבואו אחינו, ארץ מולדת קמה לתחייה".

איתן רם: הם לא הלכו איתי, ואז עזבתי את החינוך של בני הקיבוץ, ומשנת 1990 התחלתי לעבוד עם העולים.

איתן רם: הקמתי את חברת הנוער הדוברת הרוסית הראשונה בתנועה הקיבוצית, אחר כך נעל"ה.

איתן רם: כאשר הרגשתי את עצמי יותר בטוח למדתי את השפה הרוסית, ונסעתי להיות שליח.

איתן רם: הייתי שליח יותר משנה לאורך הוולגה, ו"נדלקתי" יותר על העניין.

איתן רם: גם כך בערתי בעניין הציוני הזה של עלייה.

איתן רם: לאחר מכן, חזרתי לנהל את האולפן בעין-השופט.

איתן רם: עשר שנים ניהלתי את אולפן העולים שהשתנה מאולפן של תיירים לאולפן של עולים, מאולפן של דוברי אנגלית לאולפן של דוברי רוסית.

איתן רם: הייתי שם עשר שנים, ובמהלכן שפשפתי טוב את השפה הרוסית.

איתן רם: חמש שנים עבדתי בהתנדבות, וכבר הייתי בן 70.

איתן רם: נפגשתי עם ילנה פגישה יוצרת, ולקחתי את התכנית הזאת של "בית ראשון במולדת".

איתן רם: היתה בעיה - כמו ב-1990 - לשכנע את הקיבוץ להיכנס לתכנית, כי היתה כבר פעם תכנית "בית ראשון במולדת", והמבנים נהרסו, והתיישנו, ולך תקים הכול מחדש.

איתן רם: אבל, עין-השופט הוא קיבוץ קולט.

איתן רם: יש לנו את כל התכניות.

איתן רם: כשהיתה תכנית נעל"ה היו לנו אז 4 תכניות, ועכשיו יש לנו 3 תכניות.

איתן רם: עשרות חברי קיבוץ הם עולים חדשים שקלטנו אותם, ואנחנו עדיין קולטים.

איתן רם: חמש שנים הייתי מרכז ועדת קליטה, ויותר שנים חבר מזכירות הקיבוץ, כך שנושא הקליטה בוער בי.

איתן רם: אני גם הדלקתי אחרים.

איתן רם: יש כבר שתי משפחות מדרום אמריקה ומדרום אפריקה שהן במעמד קליטה מתקדם, ועוד משפחה רוסית שעכשיו התחלתנו בתהליך של קורות החיים והכול, שגם כן מתחילה תהליך של קליטה בקיבוץ.

איתן רם: התנאים שלנו הם תנאים מצוינים.

איתן רם: הקיבוץ העמיד לרשותי 8 דירות, ובכל דירה יכול לגור זוג.

איתן רם: לבקשתה של ילנה הורדנו את המחירים.

איתן רם: אנחנו על המינימום, העיקר שיבואו.

ליה שמטוב: מה הם המחירים אצלכם?

איתן רם: המחיר שלנו הוא 750 שקל לדירה, ועוד 50 שקל חשמל.

איתן רם: כלומר, 800 שקלים.

איתן רם: הם לומדים באולפן בעברית.

איתן רם: המורות הן מורות מצוינות, התכנית היא נהדרת.

איתן רם: אני מוכרח לומר כמה מילים על תכנית התרבות כי אני גם מרכז את התרבות של כל העמק.

איתן רם: היום זה בעיקר מרחביה, אבל יש עוד קיבוצים.

איתן רם: מדובר בטיולים, הרצאות.

איתן רם: הם משתתפים בחגים לאומיים.

איתן רם: בקרב העולים מחבר העמים יש תמיד מנגנים, יש רוקדים.

איתן רם: יש לנו אקרובטית.

איתן רם: זה דבר מדהים.

איתן רם: דרך הטיפול היא מאוד מאוד ישירה.

איתן רם: אני אספר אנקדוטה אחת.

איתן רם: ישנו זוג שגר במדרך עוז שלקחתי תחת חסותי כי אני דובר רוסית.

איתן רם: פעמיים בשבוע הייתי נוסע למדרך עוז, נפגש, מדבר, ומביא דברים שגייסתי בקיבוץ.

איתן רם: פעם זה טלוויזיה, פעם זה טוסטר - כל פעם משהו.

איתן רם: פעם אחת אני מקבל באמצע הלילה טלפון ובו מודיעים לי שהאישה כורעת ללדת.

איתן רם: אמרתי לה: קחי מונית.

איתן רם: היא אומרת: איך מתקשרים למונית?

איתן רם: אני לוקח את האוטו ומביא אותה לבית-החולים בעפולה.

איתן רם: כאשר אני רואה שהיא נקלטת שם, אני נוסע הביתה.

איתן רם: אחרי שלושה ימים אני מקבל שוב טלפון: אנחנו צריכים לחזור הביתה.

איתן רם: אני אומר להם: קחו מונית.

איתן רם: הם אומרים לי: עזוב, איפה מונית?

איתן רם: אני לוקח את האוטו ונוסע אליהם עם הבונבוניירה, עם היין, ועם כל הציוד שתינוק צריך.

איתן רם: אני מביא להם את זה, אני לוקח אותם למדרך עוז, ואני מרגיש שאני ציוני.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אתה אמרת שלמדת רוסית.

ליה שמטוב: אבל, שואלים: כמה זמן אתה בארץ שאתה עדיין לא יודע את השפה הרוסית?

ליה שמטוב: מי עוד רוצה לקבל את רשות הדיבור?

ידידה וולף: שמי ידידיה וולף, ואני נציג האגף לקליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.

ידידה וולף: אני רוצה להפנות שאלה לילנה.

ידידה וולף: אני יושב פה, ואני מאוד מאוד מתרשם מהתכנית ששמעתי עליה.

ידידה וולף: יש לי שאלה אחת שהיא אולי שאלה כואבת.

ידידה וולף: ההתמודדות הגדולה שלנו היום באגף לקליטת תלמידים עולים, היא קליטת העולים מאתיופיה.

ידידה וולף: אני שואל, למה הפרויקט הזה לא כולל גם קליטה של משפחות מאתיופיה?

ילנה קוברסקי: זו לא שאלה שצריך להפנות אליי.

זלמן פרלמוטר: יש החלטה שאת העולים מאתיופיה קולטים במרכזי קליטה שבהם יש להם את האווירה ואת התנאים המיוחדים.

זלמן פרלמוטר: זו שאלה מעניינת, אבל ילנה לא יכולה לענות עליה.

זלמן פרלמוטר: צריך לבחון את זה בשותפות עם משרד הקליטה, ועם כל הגופים ששותפים לקליטת עלייה ולעולים מאתיופיה.

זלמן פרלמוטר: אני מניח שיש משפחות שעולות היום מאתיופיה שיכולות לעבור את התהליך הזה.

זלמן פרלמוטר: אבל, שוב, זה פתרון למשפחה פה, ומשפחה שם.

ידידיה וולף: גם לעליה הרוסית זה פתרון נקודתי, זה לא פתרון כולל.

ידידיה וולף: זה פתרון מצוין שיש לו תוצאות טובות.

ידידיה וולף: למה לא להחיל אותו גם על העלייה הזאת שכל כך זקוקה לתמיכה ועידוד?

קריאה: ברוב הקיבוצים אין בתי כנסת, וזה בעיה.

ידידיה וולף: יש קיבוצים דתיים.

ידידיה וולף: לא ראיתי פה שום קיבוץ דתי.

ילנה קוברסקי: האמת היא שיש מספר מועט מאוד של קיבוצים דתיים שמוכנים להיכנס לתכנית הזאת.

ילנה קוברסקי: בסך הכול יש מעט מאוד קיבוצים דתיים.

ילנה קוברסקי: הקיבוצים הדתיים הם מפוצצים, אין להם חדר אחד לילדים שלהם.

ילנה קוברסקי: הרי הם משפחות מרובות ילדים, הילדים מתחתנים, ומביאים עוד ילדים.

ילנה קוברסקי: הם רוצים לחזור לקיבוץ, ואין להם איפה להיות.

ילנה קוברסקי: אני מבקרת שם הרבה.

ילנה קוברסקי: נכון להיות כל קיבוץ מתמודד עם בעיית מחסור בדיור קשה מאוד.

ילנה קוברסקי: זוהי הנקודה שכולנו רוצים להעלות כאן, ולבקש את תמיכת הוועדה בנושא גיוס פתרונות לנושא מגורים בקיבוצים בשני מישורים.

ילנה קוברסקי: לפני חצי שנה - ומצאתי את הפרוטוקול הזה בהיסטוריה של הוועדה הזאת - היה פה דיון שארגון "נפש בנפש" יזם בנושא בניית דיור לעולים חדשים בצפון להשכרה.

ילנה קוברסקי: אני קראתי בעיון את הפרוטוקול, והבנתי שהבעיה העיקרית שבגללה לא ניתן לקדם את הנושא, למרות שיש משקיעים, ויש מימון, הוא נושא האישורים ומינהל המקרקעין, וכן הלאה.

ילנה קוברסקי: אנחנו עשינו בדיקה, וכרגע רק במועצה אזורית גליל עליון, לבקשת מנכ"ל המחלקה לעלייה ולקליטה אלי כהן.

ילנה קוברסקי: לפני כמה חודשים סיימנו את הבדיקה הזאת.

ילנה קוברסקי: הבדיקה היא לצורך היתכנות בניית בתים להשכרה לטווח ארוך בשטח של הקיבוצים לעולים, למשפחות עולים.

ילנה קוברסקי: יש לנו תוצאות, ויש קיבוצים שמעוניינים ומסוגלים להציע קרקע בשטח שלהם, ואחר כך לקבל את העולים האלה ולטפל בהם.

ילנה קוברסקי: לצערי, לסוכנות היהודית אין כרגע מימון לנושא הזה.

ילנה קוברסקי: אם לארגון "נפש בנפש" יש מימון, אנחנו נשמח להיכנס לשיתוף פעולה איתם ולקדם את הנושא הזה לטובת העולים מכל העולם כמובן, ומארצות שבהן מטפל ארגון "נפש בנפש" בשלב זה.

ילנה קוברסקי: הנושא השני הוא כמובן הנושא שהעלנו קודם, והוא מבנים יבילים של מפוני גוש קטיף שהולכים ומתפנים בריכוזים כמו ניצן והיתר.

ילנה קוברסקי: בזמנו, בתקופה מנכ"ל משרד ראש הממשלה דאז מר רענן דינור, היתה החלטה שבסדר העדיפות השני, אחרי המפונים עצמם, היישובים שקולטים במסגרת "בית ראשון במולדת" יקבלו כ-100 מבנים יבילים כבר בשלב ראשון לצורך העברתם לקיבוצים שקולטים עולים, והם יושכרו אך ורק לעולים חדשים.

ילנה קוברסקי: לצערי, עברו שנתיים, וההחלטה הזאת לא מתקדמת לשום מקום.

ילנה קוברסקי: זה הנושא הכי כואב, והוא הנושא היחיד שיכול להבטיח את המשך הפרויקט.

ילנה קוברסקי: הקיבוצים מוכנים לתת קרקע, לבנות תשתיות.

ילנה קוברסקי: כל מה שצריך הוא להביא ולהוביל את המבנים היבילים האלה אל הקיבוצים.

ילנה קוברסקי: תודה רבה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אני רוצה לציין שאנחנו קיבלנו מכתבים ממועצה אזורית עמק הירדן, ומרמת הנגב, וגם ממועצה אזורית אשכול.

ליה שמטוב: הנוסח במכתבים הוא כמעט אותו הדבר.

ליה שמטוב: כולם מברכים על הפרויקט, וכולם רוצים להמשיך את הפרויקט.

ליה שמטוב: ישראל, אולי אפשר להקריא את המכתב של מועצת גליל עליון.

ישראל קנול: אכן, פחות או יותר רוב ראשי המועצות כתבו משהו דומה.

ישראל קנול: זה נותן את התחושה של ראשי המועצות ששותפים בפרויקט.

ישראל קנול: אני אקריא את המכתב: "לכבוד חברת הכנסת ליה שמטוב יו"ר ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות הכנסת, ירושלים שלום רב, הנדון: המשך פעילות תכנית "בית ראשון במולדת".

ישראל קנול: המועצה האזורית גליל עליון קלטה עולים כמעט בכל 60 שנות קיומה.

ישראל קנול: רבים מתושביה נקבצו מכל קצות תבל והתחברו עם בואם עם חברי גרעינים ילידי הארץ.

ישראל קנול: ב-20 השנים האחרונות מקיימת המועצה פעילות קליטה אינטנסיבית במסגרת תכנית הקליטה "בית ראשון במולדת".

ישראל קנול: במהלך שנים אלה נקלטו במועצה שלנו כ-10,000 עולים אשר עברו בקיבוציה את הקליטה הראשונית, רכשו את השפה העברית באולפן, וקיבלו כלים להשתלבות ראשונית בחברה הישראלית.

ישראל קנול: חלקם בחרו להמשיך לחיות עימנו כחברי קיבוץ או כתושבי קבע, אחרים התפזרו ברחבי הפריפריה הגלילית, והיו שפנו ליישובים שונים ברחבי הארץ והם כיום ישראלים לכל דבר.

ישראל קנול: בימי העלייה הגדולה קלטה המועצה כ-79 משפחות בשנה.

ישראל קנול: כיום נע המספר בסביבות 25.

ישראל קנול: עיקר אוכלוסיית הנקלטים באה מחבר המדינות העצמאיות, אך יש גם טפטופים מדרום אמריקה ומאירופה.

ישראל קנול: המועצה רואה בקליטת עלייה תרומה ערכית, הן ברמת התרומה למדינה (מותר עדיין לומר ציונות), והן ברמה היום-יומית במערכות החינוך שנותנות את החיבוק החם לילדי העולים במפעלים ובחברה הקיבוצית וכד'.

ישראל קנול: מערך הקליטה של המועצה נשען על שותפות פעילה במטה "בית ראשון במולדת", מטה מצומצם המופעל על-ידי פעילי קליטה במועצות הקולטות, ומחבר בין התנועה הקיבוצית לסוכנות היהודית.

ישראל קנול: אנו רואים חשיבות בהבטחת עתידו כגוף המרכז את הכוונת העולים ליישובי המגזר הכפרי, בעיקר בנגב ובגליל, תוך מגמה להשאירם כתושבי קבע בפריפריה.

ישראל קנול: אני מברך את הוועדה לעלייה ולקליטה של הכנסת על היוזמה לדון במפעל ציוני חשוב זה, ומבקש להוסיף את המלצתי ואת תקוותי לקבלת תמיכה וסיוע של הממשלה להמשך קליטת עולים ושילובם בחברה הישראלית, ובמיוחד ביישובי הפריפריה, גם בעשור השני של המאה ה-21.

ישראל קנול: בברכה, אהרון ולנסי, ראש המועצה"

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: חבר הכנסת בן סימון, האם רצית להוסיף עוד משהו?

ליה שמטוב: אם כן, אנחנו נסיים ונסכם.

ליה שמטוב: הוועדה מברכת את מפעילי פרויקט "בית ראשון במולדת" על קליטת העולים במסגרתו.

ליה שמטוב: הוועדה למדה בישיבה על המחסור בדיור כבעיה העיקרית של הפרויקט.

ליה שמטוב: לפיכך, פונה הוועדה אל מנכ"ל משרד ראש הממשלה אייל גבאי, בבקשה להקצות לאלתר, ולממן העברתם של 300 מבנים יבילים המתפנים ברחבי הארץ לצורך דיור לעולים חדשים המבקשים להיקלט במסגרת "בית ראשון במולדת" בנגב ובגליל.

ילנה קוברסקי: תודה רבה.

ילנה קוברסקי: בהזדמנות זו אני רוצה להזמין את כל הנוכחים לסיור בכל אחד מ-40 הקיבוצים שמקבלים את העולים בהדרגה.

ילנה קוברסקי: אנחנו מתחילים מעין זיוון ויורדים דרומה.

ילנה קוברסקי: אנחנו נבנה עכשיו תכנית, ונתחיל לאט לאט לבצע.

ליה שמטוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.