ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 296, 2010-06-08 10:00

אורלי לוי אבקסיס: שלום, אני פותחת את ישיבת הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נגלה עד כמה החסם הזה השתרש אצלנו בחברה, ועד כמה הוא פוגע לא רק בנשים שהוטרדו ופוגם להן באיכות החיים, אפילו במצב הבריאותי.

אורלי לוי אבקסיס: התעשייה, מסחר ותעסוקה ביצע סקר די נרחב, שהקיף 4,000 נשים, והממצאים שם די חופפים למה שקורה בעולם המערבי.

אורלי לוי אבקסיס: ישנו מסמך נוסף ממצה ומורחב, שכתבה אותו שלי לוי, רכזת מחקר בכירה במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: בשנת 1998 נחקק החוק למניעת הטרדה מינית, כאשר מטרתו היא לאסור הטרדה מינית כדי להגן על כבודו של האדם, על חירותו ועל פרטיותו כדי לקדם שוויון בין המינים.

אורלי לוי אבקסיס: עולה מתוך אותו מסמך כי 34% מציבור השכירות בגילאים 20-45 בישראל דיווחו כי אינן מכירות את חוק ההטרדה המינית.

אורלי לוי אבקסיס: זה מזעזע.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, עולה כי 62% מהנשים השיבו כי אינן מכירות את הממונה על הטיפול בנושא הטרדה מינית במקום עבודתם.

אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, 62% השיבו כי במקום עבודתן לא פורסם כלל תקנון לעניין זה כמתחייב בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו באים לבדוק כמה מזה המשיך והתגלגל לסנקציות, אנחנו מוצאי מתי מעט.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל עם משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, שעד לבוקר זה לא העביר אלינו את הנתונים.

אורלי לוי אבקסיס: אני נוזפת בכם מעט.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: לאתרי האינטרנט ידעתם להעביר את הנתונים בזמן.

אורלי לוי אבקסיס: אתמול ב-01:00 בלילה התפרסם הסקר ב-ynet.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו העביר להם את הנתונים, בעוד שלנו לא טרחו להעביר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שאנחנו פותחים ישיבה, והנתונים מגיעים ממש ברגע זה.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל, אותה מצגת שהיינו אמורים להציג פה ולהסיק ממנה מסקנות גם כן לא ערוכה כמו שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לך את זכות התגובה, נציג משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

בני פפרמן: ראשית, אני רוצה להתנצל שהעברנו את זה באיחור.

בני פפרמן: זה בדרך כלל לא מאפיין אותנו.

בני פפרמן: בגלל שהתגלו טעויות, היינו אמורים לתקן אותן ולבוא לכאן בצורה מהימנה ביותר.

בני פפרמן: בנוסף, מה שהתפרסם זה משהו שמישהו הלביש על משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

בני פפרמן: משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לא הוציא את זה.

בני פפרמן: זה מישהו אחר לגמרי.

בני פפרמן: במקרה כתבו משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אבל זה לא קשור לגמרי לנתונים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לפי מה שקיבלתי בזה הרגע, יש שם זהויות.

בני פפרמן: אני לא מבין את המילה זהויות.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו כנראה הדליף.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב שתדעו, שכאשר אתם מגיעים לוועדה הזאת אתם צריכים להתייחס אליה ברצינות: תעבירו את החומרים בזמן, כדי שנוכל לערוך את הדיון כראוי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משתפים פה פעולה בהרבה דברים אחרים, וחבל שזה ייפגע בגלל עיכובים מיותרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לך את הקרדיט הזה, שזה לא משהו יזום או מתוכנן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נתעסק יותר מדי במה שמסביב ואנחנו נשמע את הנתונים.

רונית הריס: אנחנו ערכנו סקר על הטרדה מינית בעבודה, שבוצע ביוזמה ושיתוף של הנציבות לשוויון הזדמנויות ושתי"ל, במסגרת פרויקט שלהם ליצירת סביבה בטוחה מפני הטרדות מיניות, בשיתוף עם איגודי מרכזי הסיוע, כיאן, מרכז מהות ותמורה.

רונית הריס: המטרות של הסקר שלנו היו לבחון את ההיקף והמאפיינים של הטרדה מינית בישראל, וגם לנסות ולאמוד את המחיר הכלכלי של נשים וחברות המעסיקות אותן בגלל הטרדה מינית.

רונית הריס: רואיינו בטלפון כ-1,000 נשים עובדות בגילאי 18-64.

רונית הריס: הסקר ממשיך הלאה.

רונית הריס: אנחנו לא הפסקנו עכשיו, אלא אנחנו ממשיכים לראיין.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמורים לראיין 4,000 נשים.

אורלי לוי אבקסיס: זה בעצם אחד הסקרים הגדולים ביותר שנעשו בתחום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: על זה מגיע לכם שאפו.

קריאה: וגם לארגונים הפמיניסטיים.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: זה שיתוף פעולה בין משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לבין הארגונים הפעילים בשטח.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה, שהיוזמה המבורכת של שיתוף הפעולה הזה יניב גם כן מסקנות וגם דרכי פעולה שימנעו הישנות של הדברים.

רונית הריס: בסקר היו כמה שאלות מקדימות: האם הן הוטרדו מינית בשנה האחרונה, בשלוש שנים האחרונות או אי פעם בחייהן.

רונית הריס: 35%-40% ענו כן.

רונית הריס: שליש מתוכן דיווחו על הטרדה בשנה האחרונה.

רונית הריס: כ-40% מהנשים חשות שמקום העבודה שלהן אינו בטוח מפני הטרדה מינית.

רונית הריס: בנוסף, הן נשאלו אם הן מכירות חברה לעבודה שהוטרדה מינית, ו-10% השיבו כן.

רונית הריס: אחרי ששאלנו 3 שאלות כלליות על הטרדה נכנסנו קצת יותר לפרטי החוק, ושאלנו שאלות ספציפיות לגבי דבר כזה או אחר.

רונית הריס: חשוב לי לומר, שהן יכלו לענות יותר מתשובה אחת.

רונית הריס: כלומר, זה לא סוג אחד ולכן זה לא מסתכם ל-100%.

רונית הריס: 69% ציינו שהציעו להן הצעות בעלי אופי מיני.

רונית הריס: קרוב ל-47% ציינו התייחסויות המופנות לאדם ומתמקדות במיניותו.

רונית הריס: 22% דיווחו על מעשה מגונה.

רונית הריס: 20% דיווחו על מיילים או תמונות שהן קיבלו דרך האינטרנט, שנושאים אופי מיני או פורנוגראפי.

רונית הריס: 10% דיווחו על ביזוי או השפלה של אדם ביחס למינו או מיניותו, לרבות נטייתו המינית.

רונית הריס: 7.7% דיווחו על סחיטה מינית באיומים.

רונית הריס: חשוב לציין, שכ-55% מהמוטרדות הזכירו הצעות בעלי אופי מינית ו/או התייחסויות המופנות לאדם ומתמקדות במיניותו.

רונית הריס: שאר 45% ציינו שילובים שונים של מה שהזכרנו.

רונית הריס: כאשר מגיעים לבית משפט שואלים לגבי הצעות חוזרות ונשנות.

אורלי לוי אבקסיס: זו בעצם עבירה מתמשכת.

רונית הריס: וגם מי הציע: מישהו מעליך או עמית לעבודה בדרגה דומה לשלך.

רונית הריס: 19.2% דיווחו שהן חוו הטרדה מינית מספר פעמים רב.

רונית הריס: 34.4% מהנשים דיברו על כך שמדובר בהטרדה מינית שחזרה מספר פעמים בודדות.

רונית הריס: 46.4% מהנשים דיווחו על הטרדה חד פעמית.

רונית הריס: הטרדה במקום העבודה יכולה להיות ממישהו שעובד איתנו במקום העבודה או ממישהו שמגיע: מרצה שמגיע, סוכנים, טכנאים.

רונית הריס: ב-71% מהמקרים המטריד היה עובד במקום העבודה, ו-27% היה זה מישהו מבחוץ.

רונית הריס: מתוך 73% שעובדים ב- 38% מדובר במנהל ישיר, ב-26% מדובר במנהל בדרגה בכירה שאינו המנהל הישיר, קרוב ל-29% זה עמית לעבודה באותו מעמד, וב-7% מדובר בעובד שהמעמד שלו נמוך מזה של המוטרדת.

רונית הריס: ההשערה היא, שכאשר נשים מגיעות לעבודה וחוות הטרדה מינית ישנה פגיעה ביכולות העבודה.

רונית הריס: אני קצת האזנתי לראיונות, והיו נשים שאמרו שהגיעו יותר מאוחר לעבודה או יצאו קצת יותר מוקדם כדי לא להיתקל באדם.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, שעות עבודה שהלכו לאיבוד.

רונית הריס: שעות עבודה וימים שלמים בהם הן נעדרו.

רונית הריס: כאשר יסתיים הסקר נוכל לעשות אומדן מספרי להפסד.

רונית הריס: 7.3% מהנשים שדיווחו שהוטרדו מינית נעדרו מהעבודה בשל הטרדה מינית במשך ימים שלמים בשנה האחרונה.

רונית הריס: 5.75 מהנשים שדיווחו שהוטרדו מינית ציינו שקיצרו ימי עבודה בשל הטרדה מינית.

רונית הריס: 19.2% מהנשים שדיווחו שהוטרדו מינית העריכו שעקב ההטרדה היכולת שלהן להפיק ולייצר בעבודה ירדה.

רונית הריס: אם מחברים את שלושתם, יש כאן גם חפיפה של אלה שהן גם וגם.

רונית הריס: באופן כללי יש כ-20% נשים שדיווחו על איזשהו סוג של ירידה בתפוקה.

רונית הריס: שאלנו גם, איך הן התנהגו כאשר הן הוטרדו.

רונית הריס: גם נשים שמתפטרות הוא מפוטרות זה מתבטא בהפסד כלכלי.

רונית הריס: קרוב ל-3% מהנשים אמרו שהן פוטרו בגלל ההטרדה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שהן התלוננו?

רונית הריס: כן.

רונית הריס: 17.4% אמרו שהן עזבו את מקום העבודה בגלל ההטרדה.

רונית הריס: 1.7% נשארו אבל עברו למחלקה אחרת או לתפקיד אחר.

רונית הריס: 7% אמרו שהן עזבו ללא קשר להטרדה.

אורלי לוי אבקסיס: והמטריד נשאר במקום עבודתו ובתפקידו, אני משערת לעצמי.

אורלי לוי אבקסיס: זה בטח לא פגם בקידום שלו.

רונית הריס: אני בדקתי ספציפית על אלה שהתלוננו.

רונית הריס: בין אלה שהתלוננו היו הרבה אופציות, כאשר מצאנו שהעיקריות הן או שהוא ננזף או שלא קרה לו כלום.

אורלי לוי אבקסיס: מי ששילמו את המחיר הן המוטרדות.

אורלי לוי אבקסיס: גם הן מוטרדות וגם בסוף מקום העבודה שלהן נפגם.

רונית הריס: 71.3% נשארות במקום העבודה באותו תפקיד.

רונית הריס: 12% אמרו שהן עדיין מוטרדות.

רונית הריס: גם את זה שמעתי כאשר האזנתי.

רונית הריס: המראיינות היו מאוד מזועזעות.

רונית הריס: התחושה שלי היתה, שהמרואיינות מאוד נרתמות למטרה, ונשים עונות מאוד בפתיחות מההתחלה ועד הסוף.

רונית הריס: הן לא עוצרות באמצע ואומרות שהן לא רוצות, אלא ממשיכות עד הסוף.

רונית הריס: שאלת הסינון שלנו היתה כדי למצוא נשים שעבדו 10 חודשים או יותר בשנה האחרונה.

רונית הריס: במקרים שנשים אמרו שהן רוצות לענות בכל זאת, נתנו להן לענות.

רונית הריס: כלומר, מי שרצתה לדבר נתנו לה את הזכות.

רונית הריס: לא עשינו את זה רק לתועלת שלנו אלא גם בשבילן.

רונית הריס: שיעור הנשים שמגישות תלונה על הטרדה מינית הוא 9.5%.

רונית הריס: את הנשים שלא הגישו תלונה שאלנו מה הסיבה שהן לא הגישו תלונה.

רונית הריס: 68% אמרו שהן טיפלו בנושא לבד.

רונית הריס: קרוב ל-24% לא חשבו שמוצדק להגיש תלונה, ול-8% הנותרות היו סיבות אחרות: הן חששו, הן לא ידעו כיצד להגיש תלונה או שהן חשבו שהן יוכלו לטפל בנושא לבד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שלמעלה מ-90% פשוט לא עושות עם זה כלום, לא מביאות את זה לכדי טיפול, לא פונות לממונה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם יודעים למה.

אורלי לוי אבקסיס: לפי המסמך של מחלקת המחקר והמידע, מסתבר שרובן לא יודעות בכלל על החוק הזה, ואלה שכבר יודעות לא יודעות מי ממונה על אכיפת החוק באותו משרד.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור עכשיו למרכזי הסיוע של נפגעות תקיפה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: קרן שחר, רכזת חינוך והסברה, אנחנו נשמח לשמוע את הנתונים שלך.

קרן שחר: אני רוצה להציג את הנתונים שמגיעים למרכזי הסיוע.

קרן שחר: 12% מכלל הדיווחים שמגיעים למרכזי הסיוע הם בעקבות הטרדות מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה פניות מגיעות?

קרן שחר: השנה הגיעו קרוב ל-35,000 פניות לכל מרכזי הסיוע בארץ.

אורלי לוי אבקסיס: וזה לא רק במקום העבודה.

קרן שחר: אלה לא רק פניות על הטרדות מיניות במקומות עבודה, אלא פניות המורכבות גם מפניות חדשות שמגיעות אלינו וגם מפניות חדשות.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מהן חדשות?

קרן שחר: קרוב ל- 7,600 הן פניות חדשות משנת 2009.

בני פפרמן: כמה מתוכן הן על הטרדה מינית?

קרן שחר: קצת יותר מ- 12%.

קרן שחר: אנחנו רואים שיש פערים.

קרן שחר: אם קרוב ל-40% מהנשים חוות הטרדות מיניות, גם בשנה האחרונה, רק 12% בוחרות לפנות לפחות למרכזי הסיוע.

קרן שחר: האחוזים הם מאוד נמוכים.

קרן שחר: אנחנו יודעות גם, שמרבית הנשים בוחרות להמשיך ולהישאר בתוך מקומות העבודה, וחלקן אף לא מדברות או לא מדווחות על זה בכלל.

קרן שחר: חלק מהנשים מדווחות על הטרדות מיניות אחרי שהן עוזבות את מקומות עבודה.

קרן שחר: מפניות שאנחנו מכירות מתוך מרכז הסיוע שלנו ברחובות, הנשים שפונות אלינו מדווחות תוך כדי הטרדה.

קרן שחר: כלומר, הן מגיעות אלינו תוך כדי המעשה, עם תחושת מצוקה מאוד גדולה, ומבקשות לקבל מידע, סיוע או ליווי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה מסך אותן תלונות מגיעות לידי כתב אישום?

קרן שחר: מעטים מאוד-מאוד.

קרן שחר: מדובר בתופעה שההשלכות הנפשיות והכלכליות הן מאוד גדולות.

קרן שחר: לא מדובר רק בהשלכות המיידיות אלא גם הארוכות.

קרן שחר: אנחנו יודעות גם, שנשים מאוד תלויות במקומות העבודה שלהן.

קרן שחר: מהנתונים של השנים האחרונות ניתן לראות כי אחוזי ההשתכרות של הנשים נמוך יותר מזה של גברים, ולכן גם התלות הכלכלית שלהן היא יותר גדולה.

קרן שחר: זו אחת הסיבות שיכולה להסביר למה הן לא מגישות תלונה או למה הן לא מגישות פניה לקבלת עזרה.

קרן שחר: רוב הנשים שפונות פונות בעיקר לקבל מידע או סיוע כדי לדעת מה לעשות כדי לעצור זאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתארת לעצמי שאלה שכבר פונות הן אלה שהוטרדו בעבירות החמורות יותר.

קרן שחר: מסך כל הפניות אלינו על הטרדות מיניות בתוך מקומות עבודה, צבא ומוסדות להשכלה גבוהה – שם אנחנו מדברות על יחסי מרות, 13% הן על אונס או ניסיון לאונס ו-77% הן על הטרדות או פגיעות מיניות.

קרן שחר: אלה אחוזים מאוד גבוהות, ואלה גם מקומות מאוד מבלבלים.

קרן שחר: כאשר אנחנו מדברות על הטרדות מיניות זה מתייחס לרצף בין האמירות – שאת אף פעם לא ידועת אם האמירה נועדה לפגוע.

אורלי לוי אבקסיס: אגב, החוק שם את דעתו על כך ואמר:

אורלי לוי אבקסיס: לא רק הטרדה אלא משהו שיש בו בכדי להשפיל.

קרן שחר: אני הרבה פעמים שומעת מנשים ממונות: הוא בדרך כלל מדבר כך, ככה הוא מתנה, זה סגנון הדיבור, זו התרבות, משם הוא מגיע, אבל אני יודעת שאותי זה מטריד ואני רוצה לדעת האם זה יושב תחת ההגדרה של הטרדה מינית או לא.

קרן שחר: בגלל שהמקום הזה מאוד מבלבל, נשים לא פונות, למרות שהחוק כביכול ברור ומוגדר ומסביר את הרעיון הזה.

קרן שחר: חלק מהדברים שאנחנו עושות במרכזי הסיוע זה לפנות למקומות עבודה ולהעלות את המודעות.

קרן שחר: אני מדברת על עבודה במסגרת סדנאות מול מנהלים, מנהלות וממונות, עובדים ועובדות במקומות עבודה.

קרן שחר: הנתון שמצביע על כך ששליש מדווחות כי הן אינן מכירות את הממונות, התקנון לא תלוי והן לא מכירות את החוק, הוא נתון שאנחנו עושות הרבה מאוד בשביל למנוע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות לעו"ד אורלי הרן מצוות הליווי הפלילי, ולשאול: כמה מהן לוקחות צעד קדימה ומחליטות ללכת עם זה עד הסוף, או לנסות ולהביא את אותו אשם לכדי מיצוי הדין.

אורלי הרן: מתוך 20% אלה שפונות למשטרה כדי לגבש איזושהי תמונה, כדי שהפרקליטות תבחן את הדברים, מדובר אולי ב-3%.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שקשה להוכיח, בגלל שדיני הראיות פה קשיחים?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה יותר נפשי?

אורלי הרן: לא תמיד המשטרה יכולה לגבש את הדברים.

אורלי הרן: גם כאשר המשטרה מגבשת את הדברים ומאמינים לפונה, לפרקליטות קשה לגבש את הראיות שיכריעו לגבי הגשת כתב אישום.

אורלי הרן: בנוסף, יש את שלב הנסיגה.

אורלי הרן: באיזשהו מקום אותה פונה נבהלת, פוחדת או מאוימת.

אורלי לוי אבקסיס: באמצע התהליך.

אורלי הרן: לא פעם כאשר אני מגיעה לפרקליטת אומרים לי: אנחנו מאמינים לה, אבל איך אנחנו יכולים לעשות זאת.

אורלי הרן: זה לא מספיק.

אורלי הרן: היא תגיע לדוכן, ואנחנו לא יודעים מה יקרה שם.

אורלי לוי אבקסיס: עצוב.

אורלי לוי אבקסיס: נציגת נעמ"ת, בבקשה.

מאירה בסוק: אני רוצה להתייחס לכמה דברים אחרים.

מאירה בסוק: אנחנו לא רואים פה את נציבות שירות המדינה וכל הממונות.

מאירה בסוק: אני אכנס לנושא הזה מנקודות מבט אחרות.

מאירה בסוק: בדרך כלל הנשים לא סתם לא רואות את התקנון, ואני מדברת על מקומות פרטיים ולא על נציבות שירות המדינה.

מאירה בסוק: לא תולים אותם, למרות שיש חוק.

אורלי לוי אבקסיס: מדברים על שנתיים, שלוש וארבע שנים, לפי חומרת המעשה.

מאירה בסוק: נושא נוסף הוא הממונה.

מאירה בסוק: במקומות פרטיים הממונות בדרך כלל הן מנהלות כוח אדם.

מאירה בסוק: במקרה כזה האישה לא תפנה, כיוון שהממונה היא בדרך כלל בהנהלה.

מאירה בסוק: במקרה כזה גם אם האישה מכירה את החוק היא לא תפנה.

מאירה בסוק: זו בעיה שצריך להתמודד איתה.

מאירה בסוק: אנחנו רואים את זה בכל מקום פרטי שהוא מעל 25 איש.

מאירה בסוק: בדרך כלל מנהלת כוח האדם תגיד לפונה: חבל, תעזבי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: דווקא הנשים מורידות את הרצון שלהן לפנות?

מאירה בסוק: כן.

מאירה בסוק: יש לנו בעיה אמיתית.

מאירה בסוק: החוק הוא מצוין ותקדימי בכל העולם.

מאירה בסוק: אני מכירה את זה מנקודת מבט אקדמיות.

מאירה בסוק: זה חוק באמת יוצא דופן, אבל בשטח הוא מאוד בעייתי.

מאירה בסוק: נשים שהן קופאיות בסופר או ספקיות, נשים המרוויחות בשכר מינימום, הן לא יתלוננו ויעברו לסדר היום.

מאירה בסוק: אני מקבלת קהל פעם בשבוע בנעמ"ת בירושלים, ואני רואה שנשים לא רוצות להתלונן כי הן תפסדנה מיד את מקום העבודה.

מאירה בסוק: גם בשירות המדינה, כאשר אישה מתלוננת תמיד יעבירו אותה תפקיד.

מאירה בסוק: קודם כל יעשו בירור ויבקשו שהיא תיקח חופשה.

אורלי לוי אבקסיס: ובסוף הם גם יגידו שזה לטובתה.

מאירה בסוק: תמיד זה לטובתה.

מאירה בסוק: הגישה לגבי אישה בנושאים האלה היא מאוד בעייתית.

מאירה בסוק: הפמיניסטיות הרדיקליות יגידו: אתן עושות מהאישה קורבן.

מאירה בסוק: אני אומרת, שחלק מהנשים יכולות לבוא ולצעוק והן יסתדרו, כיוון שיש להן יותר ביטחון, כי הן בתפקידים בכירים.

מאירה בסוק: גם נשים בתפקידים בכירים מוטרדות.

מאירה בסוק: לא מדובר רק בנשים חלשות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל המחקרים מראים, שככל שהן נמצאות במעמד נמוך יותר, הן מוטרדות יותר.

אורלי לוי אבקסיס: מועסקות בחברות כוח אדם זה בכלל קטסטרופה, ושלא נדבר על המגזר של העולות ובעלי מוגבלויות, ששם זה פי חמישה מאשר באוכלוסייה הכללית.

מאירה בסוק: הן לא יתלוננו.

מאירה בסוק: אנחנו חייבים לבוא עם הצעות אופרטיביות לפחות באכיפה של החוק: בתעשייה, מסחר ותעסוקה אין כמעט מפקחים על התקנונים.

מאירה בסוק: אין כמעט פקחים.

מאירה בסוק: אנחנו רואים את זה בחוקי עבודה אחרים, וחה"כ לוי-אבוקסיס רואה את זה לגבי הרבה חוקים אחרים, גם לגבי החוק האחרון שהיא העבירה.

מאירה בסוק: אנחנו רואים שאין אכיפה.

מאירה בסוק: אם היתה אכיפה נשים היו מתעודדות.

מאירה בסוק: זה שתהיה להן מודעות לחוק והן יכירו אותו, זה מאוד יפה.

מאירה בסוק: ברגע שהן רואות שלא אוכפים את זה, לא יקרה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש לך רעיון לדרכים האופרטיביות לממש את זה?

מאירה בסוק: כמו שאני רואה, זו רק אכיפה של התעשייה, מסחר ותעסוקה, שיגדילו את מספר המפקחים.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, ברגע שיהיו עונשים כבדים זה יהיה למען יראו וייראו, ואז הבא בתור כבר יחשוש.

מאירה בסוק: אני חושבת שצריך ולנסות לא לסרבל את כל הנושא של הגשת התלונות.

מאירה בסוק: במוסדות ציבור, למשל, נשים בדרך כלל מעדיפות ללכת לוועדות משמעת, כי ללכת למשטרה זו פעולה הרבה יותר קשה עבורן.

דורית אברמוביץ: אני מרכזת את הפרויקט מטעם שתי"ל-יצירת סביבת עבודה בטוחה מפני הטרדה מינית.

דורית אברמוביץ: זה פרויקט ששותפים לו איגוד מרכזי סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית, קין-מרכז מהות ומרכז תמורה.

דורית אברמוביץ: יעל סלייטר הכלכלנית של הפרויקט תיכף תרחיב על הממצאים בנושא הזה בעולם.

דורית אברמוביץ: כפי שאמרת בהתחלה, אנחנו נראה שהממצאים דומים מאוד לממצאים אני רוצה לסמן את מספר הפעולות שעשינו, ולסמן מהלכים חיוביים שקרו בדרך במסגרת הדיון על הכשלים החברתיים הגדולים שאנחנו נתקלות בהם.

דורית אברמוביץ: המהלך המרכזי שעשינו כפרויקט, זה ליצור שותפות במישורים שונים עם משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

דורית אברמוביץ: יעל סלייטר תרחיב גם על הסקר מטעם משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

דורית אברמוביץ: בנוסף, בזכות סגנית השר אורית נוקד קיימנו הרצאה למניעת הטרדה מינית במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה הראשי, ואנחנו נקיים הרצאות בכל מחוזות התעשייה, מסחר ותעסוקה.

דורית אברמוביץ: בנוסף, גופים גדולים והתאחדויות עובדים, כמו לשכת עורכי הדין, חתמו איתנו על אמנה למניעת הטרדה מינית.

דורית אברמוביץ: כך גם מד"א, עיריית תל אביב-יפו.

דורית אברמוביץ: כל גוף גדול ומרכזי אליו פנינו עם ההצעות האופרטיביות נענה בחיוב.

דורית אברמוביץ: היום אנחנו חוגגים בת מצווה לחוק, ואני רוצה לומר שעל אף הדרך הארוכה שאנחנו עוד צריכות לעשות, אנחנו יכולות ללמוד מהפרויקט שלנו שהאוזן הציבורית הרבה יותר פתוחה, ודאי כאשר הפנייה נעשית משורה ארוכה של ארגונים פמיניסטים, כמו במקרה הזה.

דורית אברמוביץ: ההצעות האופרטיביות שהצענו במהלך הפרויקט: המרכזית היתה קיומן של סדנאות והכשרות למניעת הטרדה מינית.

דורית אברמוביץ: ישנם 5 ארגונים, שזו אחת מההתמחויות שלהם.

דורית אברמוביץ: ההצעה השנייה, שחשוב לי לסמן אותה בוועדה- ואני אשמח אם היא תקרה גם בכנסת- היא לצרף את תקנון למניעת הטרדה המינית לפחות פעמיים בשנה לתלוש השכר.

דורית אברמוביץ: מרכז תמורה – המרכז המשפטי למניעת אפליה גיבש את זה כתקנות משנה לחוק הקיים, וזה אמור להיות נדון במסגרת הדיונים המתקיימים בחוק הקיים.

דורית אברמוביץ: על כך תרחיב עו"ד תמי קצביאן.

דורית אברמוביץ: בנוסף, נתנו דגש למחירים הכלכליים שיש להטרדה המינית בעבודה.

דורית אברמוביץ: יערה בוקסבאום ממרכז מהות תוכל להרחיב על התופעה הזו.

דורית אברמוביץ: אני רוצה לסמן שהפרויקט הזה נעשה במסגרת פרויקט רחב יותר לקידום שוויון מגדרי בתעסוקה מטעם שתי"ל בשיתוף האיחוד האירופי, שמטרתו לסמן את החסמים המרכזיים שקיימים בפני נשים בשוק התעסוקה.

דורית אברמוביץ: אכן, סימנו את ההטרדה המינית בעבודה כאחד החסמים המרכזיים ביותר הקיימים בפני נשים בשוק התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, אני רוצה לומר שהחוק מדבר גם על גברים ולא רק על נשים.

אורלי לוי אבקסיס: גם גברים יכולים להיות מוטרדים מינית.

אורלי לוי אבקסיס: זה קורה פחות, כיוון שאנחנו יודעים שרוב ההטרדות נעשות על ידי בעל סמכות במקום העבודה, ולצערי הרב ברוב מקומות העבודה הדרגות הגבוהות מאוישות על ידי גברים ופחות על ידי נשים.

אורלי לוי אבקסיס: אולי זאת הפלטפורמה להשוות בין המינים גם בתחום התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אפנה ליעל סלייטר, שתיתן לנו נתונים איך זה בא לידי ביטויי בעולם ואיך זה בא לידי ביטויי אצלנו.

יעל סלייטר: אני חוקרת מטעם שתי"ל.

יעל סלייטר: אני עומדת לדבר על ההשלכות הכלכליות של הטרדה מינית בעבודה עבור המוטרדת, העסק שבו היא עובדת והציבור כולו.

יעל סלייטר: ראשית, אני אדבר על המחיר עבור המגזר העסקי.

יעל סלייטר: בארצות הברית נעשו מספר מחקרים כדי להעריך את העלות של הטרדה מינית בעבודה.

יעל סלייטר: לדוגמא, חוקרים מקנסדיי העריכו שהעלות השנתית הכוללת של הטרדה מינית בצבא ארצות הברית בשנת 1988 היתה מעל 250,000,000 דולר.

יעל סלייטר: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה של ארצות הברית ערכה שלושה מחקרים על העלות הכוללת של הטרדה מינית בתוך הממשל הפדראלי.

יעל סלייטר: במחקר העדכני ביותר, שנעשה בין 1992-1994, הוערכה העלות בלמעלה 300,000,000 דולר לשנתיים.

יעל סלייטר: כיצד מורכב החישוב של העלות הכלכלית?

יעל סלייטר: המודלים כוללים את המשתנים הבאים: ירידה בפרודוקטיביות של המוטרדת והמטריד.

יעל סלייטר: העלויות לזמן עבודה של המוטרדת והמטריד תוך כדי שההטרדה מתקיימת.

יעל סלייטר: עלויות היעדרויות, שבהן העבודות יוצאות לחופשה לא מתוכננת, כאשר מדובר בניצול ימי חופשה או ימי מחלה עקב ההטרדה.

יעל סלייטר: עלויות תחלופת כוח אדם במקרה שהעובדת מתפטרת או מפוטרת עקב ההטרדה.

יעל סלייטר: עלויות משפטיות במקרה של תביעה.

יעל סלייטר: מה המחיר עבור המוטרדת?

יעל סלייטר: מחקרים רבים מצביעים על כך שלהטרדה מינית במקום העבודה יש השלכות שליליות על המוטרדת, שבאות לידי ביטויי בירידה במוטיבציה בעבודה והתדרדרות ביחסים עם עמיתים בעבודה.

יעל סלייטר: כל אלה מקשים על ההתקדמות המקצועית של נשים שעברו הטרדה.

יעל סלייטר: בהקשר לשלמות הפסיכולוגית של המוטרדת, זה הוכח כגורם המשפיע על הגברת הרגשת חוסר אונים, כעס, תסכול ובידוד.

יעל סלייטר: בהקשר לבריאות גופנית, של המוטרדת נשים דיווחו שסבלו מכאבי ראש, כאבי בטן ונדודי שינה.

יעל סלייטר: המחיר עבור הציבור - קיימת הסכמה כללית שהטרדה מינית מהווה חסם לשילוב מקסימאלי של נשים בשוק העבודה, ומיצויי הפוטנציאל של עובדות אלה.

יעל סלייטר: לפיכך, העלות הכלכלית של הטרדה מינית עבור הציבור היא הפסד של כוח אדם מוכשר ואיכותי בעולם העבודה.

יעל סלייטר: כאשר נקבל את תוצאות הסקר של התעשייה, מסחר ותעסוקה, נוכל לחשב כמה זה עולה למשק.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי נוכל לעשות איזון בין הכלים שנוכל להשתמש בהם, ולא יגידו לנו שמדובר באכיפה שעולה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשתמש בזה כנגד אותן טענות, ונגיד שזה יחסוך למשק את הכסף הזה ואז זה יתאזן.

בני פפרמן: זה בעיקר יחסוך לנשים שנפגעות.

בני פפרמן: אני מציע לא להחליף את הנשים שנפגעות במשק.

בני פפרמן: אף אחד לא מבין את המילה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: לעיתים אתם באים ועושים חישובים של כמה שביתות עולות למשק, כמה שעות עבודה הולכות לאיבוד.

אורלי לוי אבקסיס: באותה מידה גם פה יש תמחור כלכלי, פרט לתמחור האישי, הנפשי, הבריאותי של אותן נשים.

אורלי לוי אבקסיס: לפעמים צריך לדבר במספרים על מנת לשכנע להעביר תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ננסה לעשות גם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: חה"כ חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היו"ר, אני רוצה לברך אותך, את הוועדה ואת כל המשתתפות, על הדיון החשוב הזה, במיוחד על ההיבט הרוחבי שאנחנו יכולים ללמוד אותו מתוך הדברים שאתן אומרות.

דב חנין: בדרך כלל אנחנו מתייחסים לסוגיה של הטרדה מינית נקודתית, כמשהו שהוא שייך לתחום האירוע, אירוע קשה ופוגעני אבל אירוע, אירוע שיש לו התחלה אמצע וסוף.

דב חנין: הנושא של הדיון בוועדה היום מפנה את תשומת לבנו לסוגיה מאוד חשובה, והיא האפקט הרוחבי של ההטרדה המינית, כמשהו שהוא מייצר משהו שהוא חורג הרבה מחוץ לאירוע.

דב חנין: אגב, הוא לא בהכרח משפיע רק על אלה שחוו את האירוע הזה.

דב חנין: כלומר, הפוטנציאל של ההטרדה המינית, העובדה שעדיין קיימים מקומות עבודה שבהם יש אפשרות או אווירה שהדבר הזה אפשרי.

דב חנין: מהנתונים של מרכז המחקר והמידע של הכנסת – וזו הזדמנות להודות על העבודה היפה שאתם עשיתם – אנחנו רואים שחלק גדול מהנשים בכלל לא יודעות מי הממונה.

אורלי לוי אבקסיס: 43% לא יודעות בכלל על קיומו של החוק.

דב חנין: לכן, הסוגיה הרוחבית היא מאוד חשובה.

דב חנין: זו סוגיה שאנחנו חייבים להוסיף אותה לדיון.

דב חנין: אנחנו נמצאים במערכה ציבורית בנושא הזה של הטרדות מיניות.

דב חנין: זו מערכה שמאוד חשוב לנהל אותה, ולנהל אותה בצורה עקבית וחכמה ולהפיץ את התורה הזו, שאומנם קיימת היום בחוק אבל היא לא כל כך קיימת בעולם המציאות – בכל מקומות העבודה.

דב חנין: לכן, אני מברך על קיומו של הדיון הזה.

דב חנין: אני מברך על קיומו של היום הזה.

דב חנין: כחבר כנסת, אני יכול לומר לכן שבכל מה שאפשר לעזור אני ושותפים אחרים סביב השולחן, ושותפים לא מעטים שלא נמצאים בחדר הזה כיון שהם בדיונים מקבילים בוועדות אחרות, אנחנו נעזור.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נאמין שהם עסוקים בוועדות מקבילות בנושא הזה.

דב חנין: אנחנו מקווים כך.

דב חנין: בכל אופן, בשמנו אני יכול לומר שאנחנו ניענה לכל פנייה, לכל רצון שלכן לעשות מעשה כדי לעזור בעבודה החשובה שאתן עושות.

דב חנין: כל הכבוד!

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעבור לורד סוויד, מנהלת הרשות לקידום מעמד האישה.

ורד סוויד: אני רוצה לברך על קיום הדיון הזה.

ורד סוויד: לצערי, כל הדיונים מתקיימים באותו זמן.

ורד סוויד: אנחנו ברשות לקידום מעמד האישה רואים חשיבות רבה ביישום החוק למניעת הטרדה מינית.

ורד סוויד: הפקנו סרט הדרכה, שכולל ערכה שמדגימה סיטואציות בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מתי הוא אמור לצאת?

ורד סוויד: ב-24 לחודש נקיים יום עיון לממונים ולממונות במקומות העבודה הפרטיים.

ורד סוויד: בשלב הראשון פנינו לכ-3,000 עסקים פרטיים, וקיבלנו תגובות של קרוב ל-2,000.

ורד סוויד: עכשיו אנחנו מוציאים פנייה שנייה למקומות שלא נענינו לקבל שמות אחראים.

ורד סוויד: בשלב הראשון אנחנו נעשה את ההסברה במקומות עבודה פרטיים ונקיים ימי עיון.

ורד סוויד: בשלב השני נקיים זאת במגזר הציבורי.

ורד סוויד: אנחנו שולחים באופן קבוע, בכל השפות הקיימות בארץ חומרי הסברה בעניין, כולל תקנונים.

ורד סוויד: בעבר הרשות עשתה מבצעי אכיפה ביחד עם התעשייה, מסחר ותעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: 10 הגיעו לכתבי אישום?

ורד סוויד: כן.

ורד סוויד: לפני חודשיים הפצנו ל-70,000 עובדי מדינה את התקנון בנושא הטרדה מינית בצמוד לתלושי השכר.

ורד סוויד: קיבלנו הרבה מאוד התעניינות סביב זה, ואנחנו רוצים להפוך את זה למבצע שנתי.

ורד סוויד: כך, לכל עובד ועובדת תהיה נגישות לתקנון.

בני פפרמן: אין ספק, שהנושא של האכיפה הוא דבר מאוד מרכזי.

בני פפרמן: בנושא הזה אני רוצה לעדכן ולומר, כי היום אנחנו נמצאים עם 100 אוכפים.

בני פפרמן: יכול להיות שזה עדיין לא בסדר, אבל בשנים עברו היו 20 אוכפים.

בני פפרמן: היום אנחנו מדברים על 100 אוכפים, שיבקרו על פי תוכנית העבודה קרוב ל-1,000 מפעלים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על פקחים, שחלקם סטודנטים במשרה חלקית.

בני פפרמן: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מדובר במשרה מלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת, שהם גם מודיעים למקום העבודה לפני שהם מגיעים.

בני פפרמן: אפשר לגרור את זה לכל מיני מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: מנהלת הוועדה האירה את עיני, שלאחרונה חוקק פה החוק שאותם פקחים לא צריכים להודיע למקום העבודה בו הם באים לבקר.

אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להבטיח את הביקורת הפתאומית על מנת לחשוף דברים באופן אמיתי.

בני פפרמן: רציתי לומר את הדבר הזה.

בני פפרמן: אני מדבר על 1,000 מקומות עבודה, ששיעורי ההטרדות המיניות שם אמורים להיות גבוהים, וזה כי אנחנו מכירים את הסדרי התעסוקה שם.

בני פפרמן: דבר ראשון, הם רואים בחזית אם יש תקנון או אין תקנון.

בני פפרמן: גם אם מודיעים למישהו מראש והוא שם את התקנון, בודקים אם התקנון נמצא במקום מרכזי.

בני פפרמן: לכן, בנושא הזה ודאי שיהיה שיפור בשנים הבאות.

בני פפרמן: הערה שנייה שנראית לי לא פחות חשובה - לפעמים אנחנו מתבלבלים מהאחוזים.

בני פפרמן: אם מדובר בסדר גודל של 20% נשים שחשופות להשלכות כלכליות, זה אומר 300,000-400,000 נשים.

בני פפרמן: 20% זה נשמע מעט מאוד יחסית.

בני פפרמן: מדובר פה בין 300,00 ל-400,000 נשים שמשלמות מחיר כלכלי כבד מאוד.

בני פפרמן: את העניין הפסיכולוגי והדברים הנוספים אנחנו לא יודעים להעריך, אבל מחיר כלכלי הן ודאי משלמות.

בני פפרמן: חלקן נעדרות ימים שלמים, חלקן עד חודש שלם.

בני פפרמן: אני חושב, שהוועדה הזאת צריכה להדגיש את המחיר האישי שהנשים משלמות.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שזו ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אנחנו שמים דגש על זה.

אורלי לוי אבקסיס: יש ועדות מקבילות, ואנחנו לקחנו את נושא ההטרדות המיניות כחסם בתחום התעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שלרגע איננו עוצמים את עיננו לגבי ההשלכות האחרות על החיים הפרטיים, כמו על הילדים.

קרן שחר: גם המקומות האישיים וההשלכות הנפשיות הם חסם תעסוקתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה פועל יוצא, זו הנגזרת של זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לשים דגש בנוגע להערה שהערת.

אורלי לוי אבקסיס: על פי הדוח, בישראל יש רק 45 פקחים ו-55 סטודנטים במשרה חלקית על 2,800,000 עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה אומר שזה הרבה, זה יחסי.

בני פפרמן: זה נכון, אבל צריך גם לראות את ההתקדמות.

בני פפרמן: עד לפני חצי שנה היו רק 20 פקחים, והיום יש 100.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נצפה ליותר, ונקווה שזה יהיה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לשמוע את עמדת המעסיקים.

דב חנין: יש לי עוד הערה, שנראית לי חשובה להמשך הדיון.

דב חנין: אני חושב, שמאוד חשוב להתייחס לסוגיה, שנדונה בנייר של מחלקת המחקר והמידע, והיא ההבדל שקיים בין קבוצות אוכלוסייה שונות של נשים.

קרן שחר: יש ארגונים שזו ההתמחות שלהם.

דב חנין: אני מאוד שמח.

דב חנין: ישנן קבוצות אוכלוסייה בישראל: קהילה ערבית, אתיופית, עולים חדשים ממקומות שונות, שבהן מידת המודעות של הנשים ושל החברה הסובבת, והרגישות, היא שונה מאשר במקומות אחרים.

דב חנין: זו סוגיה שמחייבת טיפול ספציפי.

אורלי לוי אבקסיס: ההערה ממש במקום.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נשמע את עמדת המעסיקים.

חזקיה ישראל: אני חושב, שהחוק עשה משהו במדינת ישראל.

חזקיה ישראל: אני חושב שיש לו חשיבות רבה.

חזקיה ישראל: אנחנו חשים בשוטף שיש חשיבות לחוק, לסנקציות המצויות בו וגם בצורך באכיפה אפקטיבית.

חזקיה ישראל: אחרי שעברו כמה שנים מאז נחקק החוק, יש צורך חיוני מאוד להעלות את המודעות הציבורית בצורך במניעה של הטרדה מינית.

חזקיה ישראל: אנחנו מטפלים כאשר זה מגיע, אבל צריך ליצור תרבות ארגונית בעסקים ובמפעלים.

חזקיה ישראל: מעבר למודעות ששמים, יש צורך להגביר את המודעות הציבורית באמצעות אמצעי הסברה ובאמצעות פעילות חינוכית.

חזקיה ישראל: מבחינת התוצאות, אני חושב שזה יהיה יותר אפקטיבי.

חזקיה ישראל: אנחנו בהתאחדות עושים את זה.

חזקיה ישראל: אנחנו עובדים מול המפעלים, אבל אני חושב שצריך לעבור לרמה לאומית.

חזקיה ישראל: אני יודע על מבצע הסברה שתוכנן בתעשייה, מסחר ותעסוקה ביחד עם לשכת ראש הממשלה.

ורד סוויד: זה עם הרשות לקידום מעמד האישה.

חזקיה ישראל: אני חושב, שפעילות כזו תעצים את הצורך בדבר, ואת המניעה כדי שלא נגיע למצב כזה.

מיכל קנדל: אני רכזת ליווי בהליך הפלילי ממסל"ן – מרכז סיוע בבאר שבע.

מיכל קנדל: שתי העקבות הכי גדולות שיש בהליך הפלילי הן:

מיכל קנדל: חובת ההוכחה בהליך הפלילי היא קשה ביותר.

מיכל קנדל: יש לזכור שהליך ממוצע של פנייה הוא 5 שנים.

מיכל קנדל: אישה אמורה לפרנס, לעמוד בלחץ של המעסיק ולהביא הוכחה למשטרה.

מיכל קנדל: ההליך האזרחי לוקח שנה-שנתיים, ולכן מן הדין שנשים פונות יותר.

מיכל קנדל: כל הנפגעות יודעות מה קורה לנפגעת שכן ניגשת למשטרה.

אורלי לוי אבקסיס: תגידי לנו מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: תאירי את עינינו.

מיכל קנדל: יש בקושי אחוז אחד שניגשות למשטרה.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אלה שכן ניגשות למשטרה?

מיכל קנדל: הן מצטערות בדרך כלל.

מיכל קנדל: ההליכים האזרחיים הם אלה שפורחים.

מיכל קנדל: לכן, האכיפה והענישה הן בכסף.

מיכל קנדל: כך הפוגעים יכולים להמשיך, כי הם מאוימים בכיס בסכומים לא גדולים.

מיכל קנדל: הנפגעות שותקות, כי הן רואות מה קרה לזו שנפגעה: היא נשארה בלי פרנסה, היא נשארה בלי מעמד.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, זה לא מרתיע את אותם מטרידים, אלא את המוטרדות מלפעול.

יערה בוקסבאום: אני ממרכז מהות בחיפה – עמותה שמקדמת נשים לתעסוקה בתעסוקה.

יערה בוקסבאום: אנחנו מלוות נשים מובטלות ומעוטות הכנסה.

יערה בוקסבאום: אנחנו עדות לריבוי רב של התופעה הזו, וזה בכל שלבי התעסוקה של הנשים, החל מרכישת הכשרה מקצועית והשכלה במוסדות שונים.

יערה בוקסבאום: בראיונות קבלה לעבודה זה נפוץ בצורה שמדהימה אותנו כל פעם מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: האם יש נתונים על זה, או שעדיין לא הגענו לזה?

יערה בוקסבאום: אין לנו נתונים סטטיסטיים, אלא נתונים שאנחנו אוספות על הנשים שלנו.

יערה בוקסבאום: אנחנו אוספות בעיקר עדויות.

אורלי לוי אבקסיס: האם כבר בראיון לעבודה הן עוברות הטרדה?

יערה בוקסבאום: כן.

יערה בוקסבאום: כבר בראיונות עבודה ישנן הערות משפילות, שאלות בעלות אופי סקסיסטי, וכמובן הצעות מגונות לשם קבלה לעבודה.

יערה בוקסבאום: זה קיים גם בתוך מקומות העבודה, בטח בהקשרים של קידום.

יערה בוקסבאום: זו באמת תופעה מאוד רווחת.

יערה בוקסבאום: חה"כ חנין דיבר על ההקשר הרחב.

יערה בוקסבאום: באמת אי אפשר לנתק בין הפגיעות הכלכלית והתעסוקתית של נשים, לבין התופעה הזו של הטרדה מינית.

יערה בוקסבאום: אני רוצה לציין, שיש קשר דו סטרי ברור בין שני הדברים.

יערה בוקסבאום: מחד, המיקום המוחלש של הנשים חושף אותן יותר לתופעה, פחות מאפשר להן להגן על עצמן, על הזכויות שלהן.

יערה בוקסבאום: הן לרוב באמת נתונות יותר ליחסי מרות, כמו שאת ציינת.

יערה בוקסבאום: מאידך, ההטרדה המינית מחריפה את המצב הכלכלי והתעסוקתי של נשים, היא מקבעת אותן בעמדות של נחיתות כלכלית וחוסמת אותן בפני התקדמות.

יערה בוקסבאום: אחד הדברים שאנחנו רואות שוב ושוב, הוא שנשים שמוטרדות מינית פשוט קמות ועוזבות את מקום העבודה ולא נשארות וסובלות את זה במשך שנים.

אורלי לוי אבקסיס: בדוח של התעשייה, מסחר ותעסוקה ראינו, כי למעלה מ-11% מודות שהן עזבו את מקום העבודה.

יערה בוקסבאום: אנחנו מלוות נשים לטווח ארוך, אנחנו מלוות נשים ל-3 שנים לפחות.

יערה בוקסבאום: הרבה פעמים הן מגיעות אלינו, ומודיעות שהן התפטרו אתמול.

יערה בוקסבאום: אנחנו מגלות שהן הוטרדו.

יערה בוקסבאום: כאשר מדובר בנשים, שתלויות לצורך קיום בפרנסה שלהן, זה באופן מיידי עוני.

יערה בוקסבאום: כלומר, לאותה אישה אין מחר איך לקנות לחם וחלב.

אורלי לוי אבקסיס: את מדברת על האוכלוסייה החלשה ביותר, על אלה שבתחתית הסולם.

יערה בוקסבאום: אני רוצה להוסיף עוד הערה קצרה לגבי החוק הקיים היום.

יערה בוקסבאום: אנחנו מדברים כל הזמן על התקנון, וחשיבותו היא רבה עד מאוד.

יערה בוקסבאום: עם זאת, רוב הנשים שאנחנו מלוות משולבות במקומות עבודה קטנים, מקומות של מתחת ל-25 עובדות ועובדים, ושם החוק לא מתייחס לעניין התקנון.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, כמו שהציע יו"ר התאחדות התעשיינים, צריך לראות איך אנחנו מביאים את זה לידיעת הכלל באמצעות קמפיין.

מאירה בסוק: תקנון זה במקום בו יש חמישה עובדים ומעלה.

מאירה בסוק: ממונה היא במקום בו יש מעל 25 עובדים ועובדות.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: טוב שהארת את עיננו.

תמר שחורי: אני מנעמ"ת הצעירה ומשולחן משנות מציאות במסגרת כנס הצעירים.

תמר שחורי: אנחנו פעילות מאוד ומנסות לקדם נשים צעירות, שיתעסקו בתחומים האלה ויובילו איזשהו שינוי חברתי.

תמר שחורי: אני חייבת לומר, שהתמקדות רק בנשים עצמן שנפגעות פותרת את העובדה שזו בעיה חברתית שצריך להתייחס אליה ברמה לאומית.

תמר שחורי: אני ממש מחזקת את זה.

תמר שחורי: כל ההסתכלות של התאחדות התעשיינים היא מאוד נכונה.

תמר שחורי: אם אפשר לשתף פעולה ולקדם קמפיין חברתי, זה טוב.

תמר שחורי: כאשר עוסקים בנושא הזה, לרוב מקבלים תגובה ישירה שזו אולי המצאה של נשים, שנשים יכולות להמציא הטרדה מינית כדי לנסות לפגוע בגורמים שונים.

אורלי לוי אבקסיס: תמיד חושדים בהן, שזה אולי בגל שהן לא קודמו, אולי זה סוג של נקמה וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: זה חלק מהחסמים.

תמר שחורי: דבר אחרון שאני רוצה לומר, הוא שממש חורה לי שאין כאן חברי כנסת נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש עוד ועדות, שעוסקות בנושאים דומים.

תמר שחורי: אני חושבת שרובם לא נמצאים.

תמר שחורי: זה נושא כזה חשוב, וצריך להיאמר שלא נמצאים כאן חברי כנסת, ולא מקדמים את הנושא ביחד איתנו.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאנחנו חוזרים כל הזמן לקמפיין התקשורתי, אני רוצה להבין את הרשות.

אורלי לוי אבקסיס: היה מדובר על קמפיין שכולל הסברה ברדיו, שתוכנן לשנת 2009.

ורד סוויד: אנחנו עושים אותו עכשיו עם ערכת ההדרכה.

ורד סוויד: חיכינו להשקה שלה.

ורד סוויד: סביב זה אנחנו מוציאים קמפיין בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: האם הוא מתוקצב כבר?

ורד סוויד: כן.

אורלי לוי אבקסיס: בכמה?

ורד סוויד: אני לא יודעת להגיד את הסכום, אבל זה יהיה בתשדירי שירות ברדיו.

אורלי לוי אבקסיס: פה רשום 50,000 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: בתור מישהי שהגיעה מעולם הפרסום, אני יכולה להגיד שסכום של 50,000 אולי יספיק לתשדיר אחד או שניים ברדיו.

ורד סוויד: אני לא רוצה להתחייב על הסכום.

ורד סוויד: זה סכום שהתחייבו עליו בשנה שעברה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה, שתעשו מאבק שהסכום הזה יגדל, כי פעם-פעמיים ברדיו לא ישיג את המטרה.

ורד סוויד: המטרה של הקמפיין יהיה לשווק את הערכה שכל מעסיק וממונה יידע לבקש אותה.

ורד סוויד: דרך סרט ההדרכה הזה יידעו להפיץ את הנושא.

אורלי לוי אבקסיס: רשת ב' עשתה קמפיין מדומה על פלאפל מוסקו, ומסתבר שזה עבד טוב.

אורלי לוי אבקסיס: אנשים הלכו לחפש את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הם שטפו את המוח למאזינים.

אורלי לוי אבקסיס: שטיפת מוח יוצרת את התודעה שקיים משהו, גם אם הוא לא תמיד קיים.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה זה בהחלט קיים, ואנחנו רואים עד כמה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, סוג של קמפיין מאסיבי ישיג את התוצאות.

קריאה: אם יהיו 400,000-5,000 שקלים.

חזקיה ישראל: לפחות.

ג'נט שלום: אני מייצגת את נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, שנמצאת בתוך משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

ג'נט שלום: דיברו פה הרבה על אכיפה פלילית.

ג'נט שלום: אני דווקא רוצה לדבר על אכיפה אזרחית.

ג'נט שלום: אני חושבת שזה תחום מאוד חשוב.

ג'נט שלום: אני יכול לומר לכם, שחלק מהמטרה של הסקר שערך משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה הוא להעלות את המודעות, כדי להעלות את המודעות גם לסמכות של נציבות שוויון.

ג'נט שלום: לנציבות שיווין יש סמכות תביעה אזרחית בכל הנוגע להטרדה מינית בעבודה.

ג'נט שלום: רק בארבעה החודשים האחרונים קיבלנו 300 פניות.

ג'נט שלום: מספר הפניות על הטרדה מינית הוא מאוד נמוך.

ג'נט שלום: מדובר באחוז אחד מתוך 300 פניות.

ג'נט שלום: בתור אחת שמטפלת בפניות, אני יכולה להגיד שחלק מהפניות הן לשם קבלת מידע על הטרדה מינית.

ג'נט שלום: לדעתי, זה חבל כיוון שיש לנו את היכולת לתבוע בשם אזרחים בבתי דין לעבודה.

ג'נט שלום: אם אנחנו מדברים על העובדה שהרבה נשים עוזבות את מקום העבודה, אז אין להן מה להפסיד והן יכולות לקבל פיצויי על העוול שנגרם להן.

ג'נט שלום: אני מזמינה את כולם לשיתוף פעולה עם הנציבות, וגם להפנות אלינו נשים שנפגעו.

אורלי לוי אבקסיס: מרכזי הסיוע, זה ממש להרים לכם להנחתה.

אורלי לוי אבקסיס: אני למדתי, שככל שיש יותר חיילים במערכה הסיכויים לנצח את המלחמה הם גדולים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה על סוג של מלחמה, שראוי להילחם בה.

תמי קצביאן: אני ממרכז תמורה – מרכז משפטי למניעת אפליה.

תמי קצביאן: אני גם אתייחס להיבט הנזיקי, והבעיות עם ההיבט הנזיקי.

תמי קצביאן: לפני כן, אני רוצה לומר שהחוק היום הוא חוק טוב, אבל הוא חוק בדיעבד.

תמי קצביאן: כלומר, אין בו מנגנון שמונע מלכתחילה הטרדות מיניות, מלבד עניין התקנון.

תמי קצביאן: במסגרת הפרויקט של שתי"ל תקנו שתי תקנות משנה, מתוך תקווה שהכסת ומשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה יישמו אותן בסופו של יום.

תמי קצביאן: התקנה הראשונה מדברת על החובה לקיים סדנאות.

תמי קצביאן: על פי החוק הקיים היום לא חייבים לקיים סדנאות.

תמי קצביאן: זה תלוי ברצון הטוב של המעביד, או בזה שאיזשהו ארגון יציג של עובדים יבוא ויבקש שתקוים סדנה.

תמי קצביאן: אם לא נעשית פנייה כזו, אין סדנה.

תמי קצביאן: דבר שני, גם אם נעשית סדנה, זו יכולה להיות סדנה שנעשית אחת ל-5 שנים.

תמי קצביאן: אנחנו רצינו שבתוך התקנות תהיה חובה לקיים סדנה במקום העבודה לפחות אחת לשנה.

תמי קצביאן: כאשר יש סדנה ומדברים על הדברים ויש מקום לבוא ולשאול שאלות, העניין של הטרדה מינית והחובה לאסור אותה כבר מחלחל פנימה.

תמי קצביאן: דבר שני, היום יש חובה לתלות את התקנון באופן בולט.

תמי קצביאן: אנחנו יודעות מפניות שהגיעו אלינו, שנשים בדרך כלל בכלל לא יודעות שיש תקנון.

תמי קצביאן: זה תקוע באיזשהו מטבח פינתי.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה אולי העניין עם הפקחים יסדיר את הנושא הזה.

תמי קצביאן: זה לא מספיק.

תמי קצביאן: מה שאנחנו אומרות, זה שאנחנו צריכות להנגיש את התקנון.

תמי קצביאן: זו הבעיה המרכזית.

תמי קצביאן: להחתים את כל מי שמתקבל למקום עבודה על איזשהו טופס, או לשלוח ביחד עם תלוש השכר את תקציר התקנון ולהחתים על תקציר התקנון.

תמי קצביאן: זה משהו שיחייב מעורבות אקטיבית של העובד או העובדת, שיידע שהטרדות מיניות זה דבר האסור.

תמי קצביאן: אלה שני דברים שצריכים להכניס פנימה לתוך החוק בהיבט המניעתי.

אורלי לוי אבקסיס: את מבקשת שהדברים יהפכו מרשות לחובה.

תמי קצביאן: נכון.

תמי קצביאן: לא די בתקנון.

תמי קצביאן: דבר נוסף, הוא ההיבט הנזיקי.

תמי קצביאן: למדתי מהנתונים המצוינים שפרסמתם, ש-29 תביעות הוגשו לבית הדין לעבודה.

תמי קצביאן: זה מעט מאוד.

תמי קצביאן: בהיבט הזה החוק הוא מצוין.

תמי קצביאן: החוק היום קובע, שאישה יכולה לקבל על כל מקרה הטרדה עד 50,000 שקלים מבלי להוכיח נזק.

תמי קצביאן: הבעיה הגדולה כאן היא בתי הדין לעבודה.

תמי קצביאן: יש פער אימתני בין מה שהחוק אומר לבין מה שקורה בפרקטיקה.

תמי קצביאן: בתי הדין לעבודה פוסקים במקרים חמורים של הטרדות מיניות, של מסכת של התעללות, משהו בסביבות ה-30,000 שקלים על כל מקרי ההטרדה גם יחד.

תמי קצביאן: אם את רוצה להגדיל את הסכום ולקבל מה שמגיע לך – והרי על זה אנחנו מדברים, על העובדה שהטרדה מינית מהווה נזק כלכלי והדרך היחידה היום לבוא ולפצות את עצמך על נזק כלכלי זה באמצעות הליך נזיקי – צריך להגיש חוות דעת ולהראות שנגרם לך אותו נזק, וזה הליך שלוקח המון כסף, זמן ומאמץ.

תמי קצביאן: הכנסת עשתה מה שצריך, אבל הפרקטיקה המשפטית היא בעייתית.

תמי קצביאן: נקודה אחרונה היא ההתיישנות.

תמי קצביאן: נשים תובעות אחרי שהן מפוטרות, אבל הן בדרך כלל לא עוזבות מיד, בעיקר נשים מוחלשות שמפחדות לעזוב.

תמי קצביאן: הן גם יודעות שבמקומות עבודה אחרים האופק שמצפה להן הוא לא מי יודע מה.

אורלי לוי אבקסיס: זה העניין.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא מבטיח להן, שבמקום העבודה החדש אף אחד לא יטריד אותן.

תמי קצביאן: בדיוק.

תמי קצביאן: בדרך כלל לוקח זמן עד שהן עוזבות.

תמי קצביאן: החוק כאן קבע טווח התיישנות של 3 שנים, כאשר בדרך כלל התיישנות עומדת על 7 שנים.

תמי קצביאן: 3 שנים זה לא מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יכול להיות מאז העבירה האחרונה 3 שנים.

תמי קצביאן: אני יכולה לומר לך, שעד שהן אוזרות אומץ ועוזבות זה יותר מ-3 שנים.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, שיממשו את מה שכבר יש, ואחר כך נראה איך אנחנו מרחיבים זאת.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, שהחוק הוא בסדר.

נעמי דפנה-נחום: אני רוצה להגיד עוד שתי נקודות לגבי החוק.

נעמי דפנה-נחום: במקום עבודה גדול, כאשר הנפגעת מגיעה ומתלוננת בפני הממונה, תקנה 6ד לתקנות קובעת שהממונה תטפל בזה באופן מיידי.

נעמי דפנה-נחום: נשאלת השאלה מה זה מיידי.

נעמי דפנה-נחום: זה יכול לקחת חודש, חודשיים, שלושה חודשים או חצי שנה.

נעמי דפנה-נחום: בדרך כלל העובדת נעדרת ממקום העבודה, היא לא מרגישה טוב, וזה מאפשר לבנות נגדה תיק של הפרעות משמעת.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, פיטרנו אותך בגלל משהו אחר.

נעמי דפנה-נחום: ולכן, מומלץ לקבוע תקופה מינימאלית של זמן טיפול בתלונה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, את יודעת שהשאלה מהו זמן סביר בדרך כלל נחתכת בהליך המשפטי.

אורלי לוי אבקסיס: אולי מפה צריך לפנות למערכת המשפט, ולבקש מהם שבעניינים האלה יזדרזו בגלל החשיבות החברתית.

אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל זה נחתך מהנקודה המשפטית בנוגע למה זה זמן סביר.

אורלי לוי אבקסיס: קשה לי לראות איך אנחנו מתקנים את זה בחוק.

נעמי דפנה-נחום: בנוסף, עם החלטתה של הממונה היא מעבירה את ההמלצות שלה למעביד ולא מעבירה את ההמלצות האלה למתלוננת או לנלון.

נעמי דפנה-נחום: כלומר, המתלוננת תראה את ההמלצות, אם ובכלל, רק אחרי שהמעביד החליט, וזה לפי תקנה 7ב.

נעמי דפנה-נחום: התקנה קובעת כמה זכאות, אם בכלל, רק לאחר שהמעביד החליט.

נעמי דפנה-נחום: היום גם לפני שימוע אנחנו רואים את החומרים לפני, אז מדוע היא לא יכולה לראות את ההמלצה והסיכום לפני שהמעביד החליט.

נעמי דפנה-נחום: זה בדיוק כמו הזכות שניתנת לפני השימוע.

אורלי לוי אבקסיס: זה לתשומת לב התעשייה, מסחר ותעסוקה והרשות לקידום מעמד האישה.

ורד סוויד: אני חייבת לציין, שהרשות הקימה פורום עם ד"ר אורית קמיר בנושא הזה.

ורד סוויד: נשמח לקבל הערות.

אורלי לוי אבקסיס: ד"ר אורית קמיר אומרת, שבגלל הראייה השונה של גברים ונשים את ההטרדה המינית, החוק הוא קשה מבחינת הענישה שיש בצדו.

אורלי לוי אבקסיס: זה כדי להסביר מבחינה חברתית, שאנחנו נסבול הבנה בנוסח: "חברמן" או "גבר-גבר".

אורלי לוי אבקסיס: החוק הוא מאוד ברור, הוא ממצה וגם הסנקציה הפלילית שבצדו היא כל כך מקיפה.

אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא שזה אף פעם לא מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אני רציתי לדעת, כמה אנשים נכנסו לאותם בתי כלא בעקבות הטרדות מיניות.

אורלי לוי אבקסיס: אם יש למישהו פה מידע, אני אשמח לקבל.

קריאה: עןפר גלזר היה חצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, הוא העסיק את האחות.

אורלי לוי אבקסיס: יש הליך שמתקיים עכשיו בבית המשפט בנוגע לנשיא לשעבר.

עידית לביא: אני מנהלת מרכז גאות – מרכז למניעה ולטיפול בהטרדות מיניות במקומות העבודה, בבית הסתדרות העובדים הלאומי.

עידית לביא: אני רוצה לברך על היום הזה, על זה שהכנסת באה ועושה פה סדנא ביחד עם איגוד מרכזי סיוע.

עידית לביא: דיברנו פה לגבי תליית תקנון, ידיעת ציבור העובדים לגבי מי הממונה.

עידית לביא: לדעתי, רק העלאת מודעות, הגברת סדנאות והדרכות לממונות, מנהלים ועובדים, תגביר את התודעה.

עידית לביא: זה יפה ונחמד שאנחנו דנים בנושא, אבל כל עוד ממשלת ישראל לא תחשוב על תמריצים למעסיקים על מנת לבוא ולקדם את הנושא הזה, אנחנו נהיה באותו מצב.

עידית לביא: אם אני מגיעה למנכ"ל ובסוף הפגישה הוא אומר לי: "היתה פגישה מדהימה, את נהדרת ונחמדה אבל אין לי תקציב לזה כי העוגה שלי מחולקת לכל המחלקות האחרות", אנחנו בבעיה ופה זה נגמר.

עידית לביא: לכן, אני מצטרפת לחברתי תמי ולנשים נפלאות נוספות פה שדיברו על הנושא הזה.

עידית לביא: פשוט צריך לבנות תוכנית מערכתית לארגונים, למעסיקים בשוק העבודה, על מנת לבוא ולאמץ את זה ולא רק לבוא ולדבר על החשיבות שוב ושוב.

טלילה שחל-רוזפלד: אני מנהלת האגף לקידום ושילוב נשים בשירות המדינה.

טלילה שחל-רוזפלד: מה שדובר כאן בעיקר מתאים לשוק הפרטי.

טלילה שחל-רוזפלד: בשירות המדינה המצב קצת שונה, לא מבחינת זה שאין לנו הטרדות אלא ברמת הטיפול.

טלילה שחל-רוזפלד: ההדרכות בנושא של מניעת הטרדה מינית נכנסות לכל הקורסים של שירות המדינה.

טלילה שחל-רוזפלד: אני כבר אומרת, שגם לטעמי זה לא מספיק.

טלילה שחל-רוזפלד: צריך גם משהו הרבה יותר אינטנסיבי כדי להגיע לכל העובדים, מעבר להרצאה אחת או שתיים.

טלילה שחל-רוזפלד: בכל משרד ממשלתי, בכל יחידת סמך, ישנה ממונה על מעמד האישה, שאחראית על הנושא של ההדרכות והפעילויות בנושא הזה.

טלילה שחל-רוזפלד: אנחנו בקשר עם כל הגורמים שדיברו כאן בנושא הזה.

טלילה שחל-רוזפלד: חשובה מאוד הידיעה.

אורלי לוי אבקסיס: יש משהו שלא מסתדר עם מה שאת אומרת.

אורלי לוי אבקסיס: אם הדברים כמו שאת מציגה אותם, איך על פי המחקרים למעלה מ-40% לא יודעים על החוק, ו-63% לא יודעים בכלל מי ממונה על הנושא אצלם.

טלילה שחל-רוזפלד: אני מתארת לעצמי, שהמחקרים האלה לא נעשו רק בשירות המדינה וכי אלה מחקרים כלליים.

טלילה שחל-רוזפלד: המצב אצלנו הוא הרבה יותר טוב.

טלילה שחל-רוזפלד: אני לא אומרת שהוא מושלם, כי תמיד יש הרבה מה לשפר.

טלילה שחל-רוזפלד: אצלנו התפקיד הוא משולב: גם ממונה על מעמד האישה וגם אחראית מכוח החוק למניעת הטרדה מינית.

טלילה שחל-רוזפלד: הממונה עושה הרבה מאוד פעילויות בארגון.

טלילה שחל-רוזפלד: בדרך כלל אצלנו כן מכירים את הממונה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואי אני ארים לך להנחתה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בכנסת לא יודעות מי הממונה.

קריאה: אני נמצאת בכל הסניפים של מס הכנסה, וגם שם אף אחד לא יודע.

טלילה שחל-רוזפלד: מס הכנסה הרבה יותר מדאיג אותי.

טלילה שחל-רוזפלד: הכנסת היא אומנם שייכת לשירות הציבורי, אבל היא לא חלק משירות המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני מביאה את זה כסמל, כדוגמא.

אורלי לוי אבקסיס: האם המנהלת הרשות לקידום מעמד האישה יודעת מי הממונה?

ורד סוויד: אני אבדוק ואגיד לכם את השם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

ורד סוויד: ברשות לקידום מעמד האישה יש מאגר עם כל שמות הממונות.

ורד סוויד: יש לנו במאגר קרוב ל-2,229 ממונות.

ורד סוויד: אני לא יכולה להכיר את כל השמות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת גם לומר, שאני לא פגשתי את התקנון הזה בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת פה שקיבלנו את זה בתלוש משכורת של אפריל.

ורד סוויד: הרשות לקידום מעמד האישה הוציאה את זה גם בכנסת, למרות שהיא לא משרד ממשלתי.

אורלי לוי אבקסיס: על זה שאפו.

ורד סוויד: אנחנו נעשה את זה כל שנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אשמח, אם נטפל בעניין הזה ונפרסם את זה.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה עוזרות פרלמנטאריות.

אורלי לוי אבקסיס: דיברנו על מעמד בעבודה.

אורלי לוי אבקסיס: ככל שהמעמד הוא יותר נתפס כחלש, הסיכוי להיות מוטרדת הוא יותר גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, מן הראוי לא רק שנדע אנחנו מי הממונה כאן, אלא שנפרסם זאת ברבים ובקרב אותן נשים מי הממונה כאן לפניות.

טלילה שחל-רוזפלד: אנחנו מטפלים במשרדי הממשלה וביחידות הסמך.

טלילה שחל-רוזפלד: יש כל מיני גופים סטטוטוריים שכפופים אלינו מבחינה משמעתית אבל לא ברמה המנהלית.

טלילה שחל-רוזפלד: אין לי שם ממונה על מעמד האישה, וגם אם יש ממונה היא לא כפופה אליי.

טלילה שחל-רוזפלד: הרבה פעמים אני כן מייעצת ותומכת, ולכן חלק אני כן מכירה.

טלילה שחל-רוזפלד: במקרה את שלכם אני לא מכירה.

אורלי לוי אבקסיס: תעשי בדיקה.

טלילה שחל-רוזפלד: היתה איזושהי תחלופה.

טלילה שחל-רוזפלד: בעבר זו היתה ירדנה מלר.

טלילה שחל-רוזפלד: הבנתי שהיתה תחלופה, ולכן אני לא כל כך מעודכנת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מציעה שתהיה לכם הוראה, שכאשר מתחלפת הממונה עליכם לפרסם מי הממונה החדשה.

טלילה שחל-רוזפלד: כאשר זו ממונה שכפופה אלינו, אנחנו יודעים ואנחנו גם ממנים חדשה.

טלילה שחל-רוזפלד: אני לא נכנסת פה לנושא הטיפול, כי אני רואה שאין לנו זמן, אבל בשירות המדינה זה שונה.

טלילה שחל-רוזפלד: זו לא הממונה שמבצעת את הבירור.

טלילה שחל-רוזפלד: יש לנו אגף חקירות, אגף תביעה, דיון משמעתי מלא, ותמיכה וליווי למתלוננת.

טלילה שחל-רוזפלד: אנחנו הוצאנו כרזה שמסכמת את התקנון של שירות המדינה, כולל השם והפרטים של הממונה.

טלילה שחל-רוזפלד: לאחרונה, עשינו גם תרגום שלה לכל השפות.

טלילה שחל-רוזפלד: הבאתי לכאן, למי שמעוניין להסתכל.

אורלי לוי אבקסיס: הכנסת זקוקה לזה.

עירית גזית: אני מייצגת את ויצ"ו.

עירית גזית: אחד החסמים העיקריים שאנו מוצאים שנשים בסוף הייעוץ שהן מקבלות אומרות: "בשביל מה לי", הוא שאין חובה לפטר את המטריד.

עירית גזית: אני לא יכולה להבטיח לה שבית הדין יחליט ככה.

עירית גזית: בסוף התהליך היא שואלת: "מה ייצא לי מזה?

עירית גזית: אני צריכה לחזור לעבוד, וגם אם הוא יפסיק להטריד אותי, אחרי שהוא יודע שעשיתי את כל המהלך הזה והתלוננתי עליו, הוא יתנכל לי".

עירית גזית: זו אחת הסיבות העיקריות שהן בכלל לא מתחילות בהליכים.

עירית גזית: הדבר השני, הוא סוגית הממונה.

עירית גזית: מאירה קודם אמרה שהממונה הרבה פעמים היא מנהלת משאבי אנוש.

עירית גזית: זה יפה, אבל הרבה מהן זו מזכירת המנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: ואז המנכ"ל הוא הממונה בפועל.

עירית גזית: נניח שהיא צריכה לטפל בסוגיה של סמנכ"ל שהטריד, זו בעיה.

עירית גזית: הן באמת נורא מסכנות, כי אין להן את הכישורים.

פטמה יוסף: אני מעמותת נשים נגד אלימות בנצרת.

פטמה יוסף: רציתי להודות על הדברים שדיבר עליהם חה"כ חנין, על מצבן של הנשים הערביות, אם זה באכיפת החוק ואם זה בהליך המשפטי, והרגישות למצבן של הנשים הערביות.

פטמה יוסף: 50% מהפניות בשנת 2010, מינואר ועד עכשיו, הן על הטרדה מינית במקום העבודה.

פטמה יוסף: 9 מהפניות מתוך 18 פניות היו על הטרדה מינית במקום העבודה, אבל אין אכיפת חוק ואין הרשעות.

אורלי לוי אבקסיס: התחילו בהליך?

פטמה יוסף: התחילו בהליך, אבל הבעיה היא הרגישות של האישה הערבייה במגזר הערבי.

פטמה יוסף: בנוסף, רציתי לציין שמכל מרכזי הסיוע בארץ יש רק מרכז אחד לנשים ערביות.

פטמה יוסף: אתם יודעים שהשפה היא חסם ראשי בפניות.

פטמה יוסף: רציתי שתיקחו בחשבון את הנשים מכל המיעוטים ולא רק מהמיעוט הערבי.

אורלי לוי אבקסיס: היתה פה ורד סוויד, שדיברה על כך שההסבר יהיה בכמה שפות: אמהרית, אנגלית, ערבית, רוסית, עברית.

ורד סוויד: יש לנו את זה בכל השפות.

אורלי לוי אבקסיס: נשמח שגם יהיה מענה אנושי בשפות השונות, כדי לחדד את הדקויות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת שבבאר שבע יש בכל השפות.

אורלי לוי אבקסיס: אולי שיתוף הפעולה בין כל הגופים יכול לעזור לכם להפנות למי שיכול לתת את התשובות גם בעניין של מעמד האישה בארגונים השונים.

ורד סוויד: רציתי לומר, שביררתי ומצאתי שירדנה מלר נשארה הממונה על הטרדה מינית בכנסת.

ורד סוויד: לא היה שינוי.

ורד סוויד: חשבתי שהיה שינוי בגלל התפקיד, ולא רציתי להגיד.

ורד סוויד: בדקתי בלשכת המנכ"ל, ונאמר לי שהיא האחראית.

אורלי לוי אבקסיס: למי שלא יודע, זו מזכירת הכנסת החדשה – בחורה מקסימה לכל הדעות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שלא נצטרך להגיע אליה בנושאים האלו, אבל מי שיצטרך ימצא כתובת ואוזן קשבת בהחלט.

בני פפרמן: אני מציע למחלקת המחקר של הכנסת לעשות מחקר בתוך הכנסת בנוגע להיקף ההטרדות המיניות.

בני פפרמן: זה יעלה מאוד את המודעות לכל הנושא.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שהיום הזה יעלה את המודעות בכלל.

אורלי הרן: אנחנו בחנו את היישום של החוק כבר לפני 12 שנה.

אורלי הרן: הגענו לראשי רשויות ושאלנו האם יש ממונה, ואז היו אומרים למזכירה: "את הממונה".

אורלי הרן: זה לא השתנה 12 שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לסכם את הישיבה.

אורלי לוי אבקסיס: החוק למניעת הטרדה מינית, שחוקק לפני 12 שנה, מהווה מסגרת חוקית הולמת להתמודדות עם סוגיית ההטרדה המינית.

אורלי לוי אבקסיס: מהנתונים שהוצגו בפני הוועדה עולה כי לא חל שינוי משמעותי במספר המתלוננות על הטרדות מיניות במהלך שלוש השנים האחרונות, ושיעור ניכר מהנשים בשוק העבודה, הן במגזר הפרטי והן במגזר הציבורי, אינן מודעות להגנה שמספק להן החוק והדרך לממשו.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל, קיימת הסכמה כי הנתונים אינם משקפים את היקפה האמיתי של התופעה.

אורלי לוי אבקסיס: לנוכח העובדה שנשים רבות אינן מתלוננות על ההטרדות המיניות שחוו, הוועדה קוראת לרשות לקידום מעמד האישה, למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ולארגוני הנשים הפעילים בתחום זה לפעול יחדיו במטרה לחזק את מערך התמיכה המוצע למתלוננות על מנת לעודד נשים שהוטרדו להתלונן.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה נרחב בין נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, הרשות לקידום מעמד האישה ואגף האכיפה על חוקי העבודה במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, במטרה להגביר הן את המודעות והן את אכיפת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה להגדיל את מספר המפקחים באתרי העבודה, על מנת לבחון ולהבטיח יישומם של חוקי העבודה, וביניהם החוק למניעת הטרדה מינית.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לתקן את התקנות לחוק כך שהמעסיק יהיה חייב בפעולות הדרכה, הסברה, שעניינן הטרדה מינית והתנכלות.

אורלי לוי אבקסיס: לנוכח הגידול המתמיד בשיעורי ההתאגדות של העובדים במשק, הוועדה קוראת לפעול לשילוב איגודים אלה במערך הפעילות להעלאת המודעות ואכיפת החוק.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה הרלוונטיים להעמיד תקציב ראוי לקמפיין תקשורתי, שמטרתו העלאת המודעות לנושא ברמה הארצית, שכן מניעה היא האמצעי המיטבי למיגור הטרדות מיניות במקום העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מברכת את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה על הסקר המקיף שהוא מבצע בנושא זה, ומקווה כי סקר זה יהווה מצע לעיצוב מדיניות שמטרתה התמודדות עם תופעה זו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, הישיבה נעולה.