ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 257, 2010-06-14 11:30

אופיר אקוניס: שלום לכם.

אופיר אקוניס: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה.

אופיר אקוניס: אנו בהכנה לקריאה ראשונה של הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – קביעת תנאים שלא ממין העניין), התשס"ט-2009, של חברי הכנסת שלי יחימוביץ ושלמה מולה.

אופיר אקוניס: הודעתי אתמול ליועצת המשפטית לוועדה שמאז הדיון הראשון ועד הדיון שמתקיים היום קרוב משפחתי מדרגה ראשונה, אח שלי, נכנס לשותפות של 20% בבר בהרצליה.

אופיר אקוניס: אני סבור שזה לא קשור, כי בוודאי המקום שלו אינו נוהג בשיטות הסלקציה, אבל ראיתי לנכון לומר לפרוטוקול את הדבר הזה.

אופיר אקוניס: אם למישהו יש הערה, אשמח לשמוע.

כרמל שאמה-הכהן: זה פרסום אסור לבר ...

אופיר אקוניס: לא אמרתי את שמו.

אופיר אקוניס: אמרתי רק את שֵם העיר.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת מולה, ביקשתי מכם, בהתייעצות עם הייעוץ המשפטי של ועדת הכלכלה ושל הכנסת להסדיר אילו אי-הבנות שהיו כאן בהכנה לקריאה הראשונה.

אופיר אקוניס: את רוצה להציג את זה, חברת הכנסת יחימוביץ, או אולי זה יוצג על-ידי הייעוץ המשפטי?

שלי יחימוביץ': היועצת המשפטית יכולה להציג את זה היטב.

שלי יחימוביץ': ניהלנו על כך משא ומתן ממושך והגענו להסכמות עם משרד המשפטים.

שלי יחימוביץ': לקחנו בחשבון גם את הטענות של בעלי המועדונים שהיו כאן.

שלי יחימוביץ': לאחר שיחות ופגישות ממושכות הגענו להסכמות, בסיועה של עו"ד אתי בנדלר ועל דעתה, ולכן היא יכולה להציג את ההסכמות הללו.

שלמה מולה: מקובל עליי.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: בבקשה, היועצת המשפטית.

אתי בנדלר: עיקר המחלוקת התייחסה לסעיף השני להצעת החוק, שעניינו תיקון סעיף 6 לחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א-2000 – זה שם החוק העיקרי שאותו מוצע לתקן.

אתי בנדלר: סעיף 6 לחוק הזה עניינו בחֲזָקות.

אתי בנדלר: הסעיף המהותי העיקרי של החוק הוא סעיף 3, שקובע את העיקרון של איסור ההפליה, וכאן מוצע לתקן את הסעיף, כפי שנדבר מייד בהמשך.

אתי בנדלר: סעיף 6 הוא סעיף השלמה, הייתי אומרת, לסעיף 3, שקובע את העיקרון, כאמור, לגבי ההפליה, וקובע חֲזָקות.

אתי בנדלר: הוא קובע שצורת התנהגות מסוימת, אם נעשתה, חזקה שבאמת מי שנהג כך נהג בדרך מפלה, ולכן עול ההוכחה להוכיח שלא היתה הפליה מוטל עליו.

אתי בנדלר: הנוסח כפי שהוצע מלכתחילה על-ידי מציעי החוק גרם לחשש שמא החֲזָקה כפי שנוסחה תרחיב את עילות ההפליה המנויות בסעיף 3.

אתי בנדלר: ההידברות בינינו מטרתה היתה להבטיח, מחד גיסא, את מטרות הצעות החוק כפי שהציעו חברי הכנסת, ומאידך גיסא, לא להביא להרחבת העילות המנויות בחוק, מה גם שההרחבה כפי שעלול היה לקרות לו הנוסח היה מתקבל כפי שהוצע, לא הרחיבה באופן מודע את העילות.

אתי בנדלר: כלומר, לא הוצעה איזו עילה מסוימת שכך יורחבו עילות ההפליה, אלא זה עלול היה לגרור דברים שבעצם לא יודעים מה הם, ומזה היה החשש העיקרי.

אתי בנדלר: השינויים הקטנים שמוצעים בנוסח הצעת החוק בעצם עונים לצרכים, הן של מציעי הצעת החוק, הם יביאו בצורה מיטבית להשגת המטרות הללו, והן לחששות שהביעו בעיקר נציגי משרד המשפטים ושאנחנו הצטרפנו אליהן.

אתי בנדלר: בשלב הזה אני מציעה לקרוא את הצעת החוק, אלא אם כן יש הערות כלליות, ולהסביר את הניואנסים בעת הקריאה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ' נרשמה.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, לא שמענו את עמדת המשטרה בדיון הקודם.

אופיר אקוניס: ביקשתי ולא קיבלתי, ולכן אני מבקש לשמוע גם אותה, כמובן אם יש לכם עמדה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מעדיפה, ברשותך היושב-ראש, לדבר אחרי שנשמע את המשטרה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הראשונה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה כבוד קצת גדול מדי ...

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מילר, בבקשה.

אלכס מילר: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלכס מילר: כמי שמכיר את התחום - - -

אופיר אקוניס: אתה מרבה לבלות ...

אופיר אקוניס: זה בסדר, דרך אגב ...

אלכס מילר: אני כבר לא זוכר מתי לאחרונה הייתי במועדון ...

אלכס מילר: את החוק המקורי קידם כמדומני חבר הכנסת ביילין.

אלכס מילר: אני עדיין לא מצליח להבין מה ההבדל המהותי במה שכתוב בסעיף 3.

אלכס מילר: זה לא עניין של חקיקה.

אלכס מילר: החוק בסופו של דבר צריך לתת פתרון, ואנחנו באמת לא יכולים על-ידי החוק לפתור לגופו כל מקרה ומקרה שקורה בשטח.

אופיר אקוניס: אמרת שזה חוק ביוזמת חבר הכנסת לשעבר ביילין?

אופיר אקוניס: זה הצעת חוק ממשלתית?

אופיר אקוניס: החקיקה הראשית היתה ממשלתית?

אלכס מילר: אני זוכר שעל החוק היה חתום היה חבר הכנסת ביילין.

אתי בנדלר: החוק המקורי שנחקק בשנת 2000 – אינני יודעת.

אתי בנדלר: יכול להיות.

אתי בנדלר: הוא נחקק בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אתי בנדלר: אני לא טיפלתי בזה, לכן אני לא מכירה את ההיסטוריה של החוק הזה.

אופיר אקוניס: מה אתה אומר בעצם, חבר הכנסת מילר?

אלכס מילר: כאשר אנו מדברים על ההתנהגות של בעלי המועדונים ובעלי כל המקומות הללו, צריך להגיע כאן לכללי התנהגות.

אלכס מילר: מי שיכול לקבוע את הכללים הללו זה רק הם.

אלכס מילר: כלומר, בסופו של דבר אנו רוצים להגיע למטרה – ומי שמחוקק רוצה להשיג אותה – דהיינו למנוע את הבעיות שנוצרות בעקבות סלקציה, בעקבות המקרים שעליהם שמענו, ולא לראשונה.

אלכס מילר: היתה גם כתבה גדולה מאוד ב"ידיעות אחרונות" בסוף השבוע על מה שקורה בשעות הלילה במועדונים.

אופיר אקוניס: אתה מדבר על הכתבה של יגאל סרנה ב"ידיעות אחרונות", כתבה נרחבת על מה שקורה במועדונים ברחוב המסגר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אם אנו רוצים להגיע לפתרון של הבעיה, זה צריך לצאת דווקא מן האנשים שאחראים יום-יום על התחום הזה.

אלכס מילר: אם נגיע לכך שבתחום הזה יהיה איזה קוד התנהגות, קוד אתי פנימי, כך אולי באמת נשיג את המטרה.

אלכס מילר: מה שאני רואה כאן בהצעת החוק, בסופו של דבר זה תיקון של הסעיף שקיים כבר בחוק.

אלכס מילר: כאשר מדברים כאן על גזענות ועל מניעת כניסה בעקבות דבר כזה או אחר, זה כבר מופיע בחוק.

אלכס מילר: אבל החוק הזה נחקק מזמן ועדיין מקרים כאלה קורים.

אלכס מילר: כדי למנוע אותם, כפי שאמרתי קודם, צריך להיות קוד אתי שנהוג בפנים.

אלכס מילר: לדעתי בחוק אין פתרון.

אופיר אקוניס: קוד אתי זה לא חקיקה.

אלכס מילר: אני סבור שלא כל דבר צריך לפתור בחוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה למה אתה מתנגד.

אופיר אקוניס: הוא מציע קוד אתי במקום הצעת החוק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אז צריך לסגור את הכנסת באופן כללי.

אופיר אקוניס: הוא אומר שיש חוק ראשי.

אלכס מילר: החוק הראשי נותן מענה חוקתי לנושא הזה.

אלכס מילר: בסופו של דבר, אם אנחנו רוצים פתרון בשטח, צריך להיות קוד התנהגות פנימי.

אלכס מילר: בחוק אין שום קוד התנהגות.

אלכס מילר: בסופו של דבר, הדברים הללו לא ייפתרו בחוק הזה.

אלכס מילר: הם גם לא נפתרו קודם לכן.

אלכס מילר: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ', קראת את החוק הראשי?

אופיר אקוניס: אתה מייצג את עמדת הסיעה או את עמדתך הפרטית?

שלי יחימוביץ': היה כאן חבר הכנסת חמד עמאר שממש תומך בהצעת החוק, וגם סיפר על מקרים שלא נתנו לו להיכנס למועדונים בגלל מוצאו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם אם זה אותו דבר, למה זה מפריע לך?

אלכס מילר: הסברתי מדוע זה מפריע לי, כי אני סבור שהצעת החוק הזאת לא נותנת פתרון לבעיות שיש בשטח, חד-משמעית.

נבון קצב: נמציא חוק חדש.

אלכס מילר: תודה רבה, אני מודה לך על שאתה מייעץ לי איך לעשות את העבודה הפרלמנטרית שלי.

אופיר אקוניס: אל תעיר הערות לחברי הכנסת.

אופיר אקוניס: אתה לא מייעץ לחברי הכנסת או לוועדה בכנסת איך להתנהג, עם כל הכבוד.

אופיר אקוניס: קריאות ביניים מותרות רק לחברי הכנסת.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כאשר אנו רוצים להגיע למטרה, לפתור את הבעיות הקשורות לסלקציה במועדונים, וגם כאשר אנו מסתכלים על התביעה שיכולה להיות בעקבות אי-ביצוע הוראות החוק, מדובר על סכומים זהים – זה 50,000 שקל.

אלכס מילר: לדעתי זה מופיע בחוק הראשי.

אופיר אקוניס: אין כאן שינוי בסכום.

אלכס מילר: אם אנו רוצים להגיע לפתרון, הפתרון צריך לבוא בהידברות עם האנשים שאחראים על ביצוע החוק הראשי.

אלכס מילר: שם יימצא הפתרון, ולא על-ידי הצעת החוק שלדעתי לא נותנת שום מענה לבעיה שקיימת בשטח.

שלי יחימוביץ': אפשר להשיב?

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

אופיר אקוניס: המציעה, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, יש לנו כאן חבר כנסת שלא מעוניין בהצעת החוק.

שלי יחימוביץ': הוא סבור שדרוש קוד אתי.

שלי יחימוביץ': צריך להביא את זה להכרעת הוועדה, כי בהצעת חוק עסקינן.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת נולדה לא סתם כך מתוך גחמה.

שלי יחימוביץ': היא נולדה מתוך מציאות קשה מאוד של גזענות בכניסה למקומות בידור.

שלי יחימוביץ': יושבים אתנו מר מוטי וודג'ה ומר אריה שוורץ.

אופיר אקוניס: הם השתתפו בדיון הקודם.

שלי יחימוביץ': הם ממחישים עד כמה החוק הזה דרוש.

שלי יחימוביץ': הם שני חבר'ה בני שלושים, עם אותם מאפיינים סוציו-אקונומיים, שניהם רואי חשבון במשרדים טובים מאוד, שניהם בוגרי סיירות מובחרות.

שלי יחימוביץ': הם חברים טובים שהלכו יחד ל"גלינה".

שלי יחימוביץ': נחשו, את מי הכניסו מייד ואת מי השאירו בחוץ ונתנו לו "להתייבש" בחוץ?

שלי יחימוביץ': התשובה ברורה גם למי שלא שמע את הסיפור.

שלי יחימוביץ': המקרים הללו חוזרים ונשנים שוב ושוב.

שלי יחימוביץ': הם עדוּת קשה מאוד לגזענות שעדיין פושה בחברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': בדיון הקודם השתתף חבר הכנסת חמד עמאר, ממפלגתך, חבר הכנסת אלכס מילר, שסיפר שהוא לא היה יוצא לאפטרים מן הצבא עם החברים שלו כי פשוט לא היו נותנים לו להיכנס למועדונים, בגלל צבע העור שלו.

שלמה מולה: או בגלל שהוא דרוזי.

שלי יחימוביץ': למה תיקון החקיקה הזאת חיוני?

שלי יחימוביץ': כי החוק הקיים, על איסור הפליה בשל מאפיינים עדתיים, צבע וכן הלאה, לא הספיק, מכיוון שבעלי המועדונים התחכמו לחוק הזה.

שלי יחימוביץ': הם לא אמרו לבאים שלא ייכנסו, אלא אמרו: "חכו בצד", וכך "ייבשו" אנשים במשך שעות ארוכות של השפלה, כאשר הם ראו שמי שחולף על פניהם הם אנשים עם פנים בהירים.

אלכס מילר: ועכשיו לא יוכלו יותר להגיד להם לחכות בצד?

שלי יחימוביץ': סליחה, אתה מפריע לי.

שלי יחימוביץ': האופציה הזאת מנוצלת עד תום, לצערי, לרעה בידי בעלי המועדונים, האופציה של "ייבוש" בצד.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת קטנה וקומפקטית, וגם בה כבר התפשרנו והגענו לנוסחה מוסכמת.

שלי יחימוביץ': לקחנו בחשבון כבר את הטענות שהושמעו כאן.

שלי יחימוביץ': זה חוק חיוני לסתימת הלקונה הספציפית הזאת.

שלי יחימוביץ': יש כאן אנשים שיש להם אינטרס שהדיון הזה ייגרר ושלא תהיה הצבעה היום.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, שתהיה הצבעה ושרצון חברי הכנסת יבוא לידי ביטוי.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לחברת הכנסת ברקוביץ', בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מברכת את חברי הכנסת יחימוביץ ומולה על הצעת החוק הזאת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אינני יודעת אם זה קרה עוד לפני שבאתי או אחרי שבאתי, אבל אני חייבת לומר שזה לא רק חוק מתבקש אלא ייתכן שהוא יוביל לכמה תיקונים בכלל בחברה הישראלית, אפרופו הקוד האתי שעליו מדבר חבר הכנסת מילר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כפי שאני אומרת תמיד – חבר הכנסת מילר, המשפט הזה מיועד לך – היכן שאין ערכים, במקומם באים חוקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם היינו יכולים להיות חברה מספיק ערכית אז כנראה לא היינו צריכים לחוקק חוקים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק השבוע עמדתי בכניסה למועדון, לפגישה עם מישהו שביקש להכיר אותי בעקבות כל מיני פעילויות שלי.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הגעתי למועדון ועמדו שם סלקטורים שלא נתנו לי להיכנס.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמר העוזר שלי: "היא חברת כנסת".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הם אמרו: "אז מה?".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמרתי: "אני מבקשת להיכנס למועדון".

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: חבר הכנסת אלכס מילר, יקירי, דרך אגב, אוכלוסייה דוברת רוסית נפגעת מזה בצורה בלתי רגילה.

אופיר אקוניס: אני מבקש לבודד את העניין העדתי מן הדיון הזה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה החוק.

אלכס מילר: זה ממש לא החוק.

אלכס מילר: את לוקחת את זה לכיוון בכלל לא נכון.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', יש מועדונים שאליהם לא נותנים להיכנס אלא לאנשים שהם יוצאי ברית-המועצות לשעבר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם זה פסול.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם זה לקונה.

אופיר אקוניס: אני מבקש לא לקיים את הדיון כדיון עדתי, אלא כדיון ערכי.

אופיר אקוניס: אין ספק שהדבר פסול, על כך אין ויכוח.

אופיר אקוניס: אם הבנתי נכון את חבר הכנסת מילר, אתה מדבר על הביטוי "תנאים שלא ממין העניין".

אופיר אקוניס: אתה אומר שבעצם המשמעות היא כניסה לפי סדר ההגעה, אם הבנתי נכון.

שלי יחימוביץ': להיפך.

אופיר אקוניס: הוא לא רוצה בזה, הוא לא רוצה בכניסה לפי סדר ההגעה.

שלי יחימוביץ': כאשר אדם מחזיק סכין ביד, זה תנאי ממין העניין.

שלי יחימוביץ': הלכנו לטובת בעלי המועדונים ואמרנו: אתם כן יכולים למנוע כניסה מאדם חשוד.

שלי יחימוביץ': זאת הפשרה.

אופיר אקוניס: אם אדם מגיע עם סכין ורוצה לעודד אלימות, איך מונעים ממנו את הכניסה?

שלי יחימוביץ': להיפך, זה נחוץ.

שלי יחימוביץ': זה נחוץ לענייני ביטחון.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אם נקבע כאן סעיף שלסדרן של המועדון יש סמכות לא להכניס אדם שיש חשד לגביו בהיבט ביטחוני או בטיחותי, אם נוסיף סעיף כזה אתמוך בהצעת החוק, אין לי שום בעיה.

אופיר אקוניס: אז יש לך תוספת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מסכימה לדבריו של חבר הכנסת מילר כרגע.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני היושב-ראש, אל תתעצבן, אבל אני סבורה חד-משמעית שהצעת החוק הזאת קשורה מאוד לקבוצות מסוימות באוכלוסיית מדינת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אי אפשר להתעלם מכך שמדובר לפעמים על עולים מרוסיה, ולפעמים, לצערי הרב מאוד, ואני בזה להם, על מועדונים שנותנים להיכנס רק לישראלים דוברי רוסית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אם אתה חושב שאני בעד – זה ממש לא נכון, אני מאוד מתנגדת לכך.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת אם לזה מתכוון חבר הכנסת מילר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בכל מקרה אצביע בעד הצעת החוק, שיהיה ברור, אבל עדיין אני רוצה לדבר על עניין אחד, מה קורה כאשר עולה הטענה היחידה שאני מוכנה לקבל, כאשר הסלקטור מזהה אדם אלים כביכול.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מולה, רצית להעיר.

אופיר אקוניס: בבקשה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שלמה מולה: קודם כול, אני מודה לך על שכינסת את הדיון.

אופיר אקוניס: הודעתי שכאשר יגיעו להסכמות על הנוסח נעלה את זה על סדר היום.

אופיר אקוניס: חיכיתי לכם.

שלמה מולה: בסדר, אין בעיה.

שלמה מולה: אני מודה גם לאגודה לזכויות האזרח על שסייעה לנו להגיע להבנות, לנוסח מוסכם.

שלמה מולה: אני עדיין מקווה ומצפה מחבר הכנסת מילר לתמוך בהצעת החוק.

שלמה מולה: אחרת, אני לא מוכן לקבל שום אפשרות של התדיינות למי שיש לו עניין או שהוא בעל אינטרס.

שלמה מולה: אני סבור שזה לא ממין העניין.

שלמה מולה: חבר הכנסת אלכס מילר, אל תגרור אותנו לוויכוחים, שבסופו של דבר נתחיל להאשים השתייכות מפלגתית כזאת או אחרת.

שלמה מולה: זה לא בריא, זה לא טוב, זה לא מסייע.

אלכס מילר: מה הקשר?

אלכס מילר: לא הבנתי.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע לְמה בדיוק אתה מתכוון.

שלמה מולה: אני לא רוצה להיגרר לוויכוח.

שלמה מולה: זה מיותר ולא נכון.

שלמה מולה: בהצעת החוק הזאת ניסינו לא לפגוע באף מעסיק ובאף גוף.

שלמה מולה: אף פעם לא הבנתי מדוע בעלי המועדונים ובעלי הברים קופצים.

אופיר אקוניס: "על ראש הלוזר בוער הכובע".

אופיר אקוניס: אני לא אומר את זה עליהם.

שלמה מולה: מי שקורא את הצעת החוק יודע, אנחנו מדברים על כניסה למקוואות, על כניסה לבריכות, על כל שירות שאזרח צורך, שירותים ציבוריים.

שלמה מולה: לכן, מה אתם קופצים?

שלמה מולה: אתם רוצים שאנחנו נכשיר שרץ?

שלמה מולה: שדווקא לאותם מועדונים ניתן הקלה כדי שימשיכו להפלות?

שלמה מולה: נו, באמת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני מבקש שנתקדם בחקיקה.

שלמה מולה: כל מי שיש לו בעיה ביטחונית, לדעתי אין צורך, אבל אם יש דבר שאנו יכולים לדבר עליו זה יהיה אך ורק בהכנה לקריאה שנייה ושלישית ולא היום.

שלמה מולה: מי שיש לו הערות יגיש הסתייגות.

שלמה מולה: אדרבה, מבחינתי "ישראל ביתנו" על 15 חברי הכנסת שלה יכולה להגיש הסתייגות, אין שום בעיה.

אופיר אקוניס: הם לא שואלים אותך, דרך אגב.

אופיר אקוניס: הם יעשו את מה שהם מבינים.

שלמה מולה: אני מוכן לעזור להם לסגנן את ההסתייגויות.

שלמה מולה: אני מציע שנתקדם בקריאת הצעת החוק.

שלמה מולה: נשמע את משרד המשפטים ואת המשטרה ואז נתקדם.

שלמה מולה: אני מצטרף בהחלט לדעת היושב-ראש.

שלמה מולה: הצעת החוק הזאת לא נולדה בגלל יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: שמעתי שאומרים בהרבה מקומות: הנה, רק את האתיופים מפלים.

שלמה מולה: אני מודיע חגיגית, גם ליוצאי אתיופיה שנמצאים כאן – לא רק את יוצאי אתיופיה מפלים.

שלמה מולה: מפלים את הערבים, מפלים את החרדים, מפלים נשים, מפלים אנשים שמנים.

שלמה מולה: אם אתם רוצים, אציג לכם רשימה, אין בעיה.

שלמה מולה: אבל שלא ישתמע, לפחות בחקיקה, שלא יגידו שמחוקקים רק בגלל יוצאי אתיופיה.

שלמה מולה: זה לא נכון, אני דוחה את הטענה הזאת על הסף.

שלמה מולה: נכון, יוצאי אתיופיה מופלים, רואים את זה בעין, אבל החקיקה הזאת באה לשרת את אזרחי מדינת ישראל.

שלמה מולה: לכן אני מציע לא לקחת את זה לכיוון של עֵדוֹת.

אלכס מילר: אתה לוקח את זה כרגע לשם.

אלכס מילר: אני מדבר רק על ההיבט הביטחוני.

אופיר אקוניס: לא לקחת את זה לכיוון העֵדוֹת.

אופיר אקוניס: לדאבון הלב, היקף מקרי האלימות עולה בחברה שלנו בצורה מז'ורית, ללא קשר לארץ מוצאו של האדם האלים.

אופיר אקוניס: עניין האלימות חוצה עֵדוֹת.

אופיר אקוניס: ראינו את המקרה המזעזע שהתרחש אתמול באשדוד, כאשר אף אחת מן הנשים לא היתה עולה מאתיופיה או מברית-המועצות, שתי ישראליות.

אופיר אקוניס: לכן אנחנו מתרכזים בעניין הביטחוני.

אופיר אקוניס: אני מבקש לשמוע כעת את נציג המשטרה, או את נציג השר לביטחון הפנים.

רפי עציון: אני מן הייעוץ המשפטי במשרד לביטחון הפנים.

לאה ורון: אנחנו מבקשים בפעם הבאה להירשם כפי שצריך להירשם לוועדות הכנסת.

לאה ורון: אתה לא מופיע ברשימת המוזמנים.

רפי עציון: למיטב ידיעתי, המזכירות שלנו עדכנה אותי שהייתי רשום.

לאה ורון: נבדוק את זה אחרי הישיבה.

לאה ורון: תודה.

רפי עציון: השורה התחתונה היא שאין לנו התנגדות להצעת החוק.

רפי עציון: יש עבריינות מחוץ למועדונים ובתוך המועדונים, בין אלה שכן הורשו להיכנס ובין אלה שלא הורשו להיכנס.

רפי עציון: ההפליה, גם כיום על-פי הנוסח הנוכחי של החוק, אסורה ומשתמע מכך שגם "קביעת תנאים שלא ממין העניין" אמור להיכלל בזה.

רפי עציון: אבל למען הסר ספק, אין לנו התנגדות שזה יצוין במפורש בחקיקה הראשית.

רפי עציון: אולי דרך המלך של החוק היא דרך אזרחית.

רפי עציון: הנתונים מלמדים שמוגשות מעט מאוד תלונות למשטרה בסעיף העונשי של החוק הזה.

אופיר אקוניס: נציגת המשטרה, את רוצה להוסיף דבר מה?

ליאת לב: אני מצטרפת לדבריו של עו"ד רפי עציון.

ליאת לב: הבאתי לכאן נתונים, אם אתם רוצים לדעת מספרים.

אופיר אקוניס: בבקשה, תציגי נתונים.

אופיר אקוניס: למה לא?

שלי יחימוביץ': אבל יש הסכמה.

אופיר אקוניס: אז מה אם יש הסכמה?

אופיר אקוניס: האם אנחנו מקיימים פה איזו ישיבה פקידותית?

אופיר אקוניס: אני רוצה לשמוע נתונים.

אופיר אקוניס: למה לא?

אופיר אקוניס: נצביע בעוד כמה דקות.

אופיר אקוניס: אי אפשר לחכות כמה דקות?

אופיר אקוניס: ביקשה נציגת המשטרה להציג נתונים.

אופיר אקוניס: לא ניתן לה להציג אותם?

שלי יחימוביץ': היא לא ביקשה.

שלי יחימוביץ': היא שאלה אם מעוניינים בזה.

אופיר אקוניס: אני רוצה.

אופיר אקוניס: מה הבעיה?

אופיר אקוניס: בבקשה.

ליאת לב: בשנת 2008 הוגשו 16 תלונות בגין הפליה.

ליאת לב: בשנת 2009 הוגשו 8 תלונות.

ליאת לב: בשנת 2010, עד סוף מאי, הוגשו 3 תלונות.

ליאת לב: זה לא כל-כך מייצג, כי הרוב לא פונים באפיק הפלילי.

ליאת לב: בדרך כלל פונים באפיק האזרחי.

נבון קצב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, שהזמנת אותי שוב לדיון הזה.

נבון קצב: חברי הכנסת, הניסיון להסב את הדיון לנושא אלימות הוא ניסיון פשוט לאיין את הצעת החוק ולאיין את המצב הבלתי נסבל של הפליות על רקע של צבע עור ומראה חיצוני.

נבון קצב: חבר הכנסת מילר, לא השתתפת בדיון הקודם.

נבון קצב: הייתי כאן בדיון הקודם ושמעתי את חבר הכנסת כרמל שאמה, שלא נראה בדיוק עבריין גדול והוא חבר כנסת במדינת ישראל ועורך-דין, אומר שגם ממנו נמנעה כניסה למועדון.

נבון קצב: צריך לשאול את בעלי המועדונים, לא אותו, מדוע.

נבון קצב: הוא לא צריך להגיד למה נמנעה ממנו הכניסה.

נבון קצב: בעלי המועדונים צריכים לומר: לא נתנו לך להיכנס כי גרמת לחשש לשלום הציבור, ואז עליהם להוכיח את זה.

נבון קצב: על זה אני מדבר.

נבון קצב: חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ', הבנתי שגם ממך נמנעה הכניסה על-ידי איזו סלקטורית.

נבון קצב: גם את לא נראית לי איזו חנין זועבי קטנה.

אופיר אקוניס: במה זה קשור כרגע לעניין?

נבון קצב: לא קשור.

אופיר אקוניס: נו, באמת.

אופיר אקוניס: כל דבר עכשיו נהיה סמל.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת חנין זועבי – כל אמירה מתקשרת אליה.

אופיר אקוניס: תאדירו אותה עוד יותר.

נבון קצב: היא עלתה על משט של ספינת טרור, אבל זה לא הנושא כרגע.

אופיר אקוניס: באמת, מה הקשר?

אופיר אקוניס: במה זה קשור כרגע?

נבון קצב: אז מה אם היא חברת כנסת?

נבון קצב: גם מר מוטי וודג'ה, שהוא רואה חשבון, הוא לא עבריין ונמנעה ממנו הכניסה.

רונית תירוש: אני האחרונה להגן על חברת הכנסת זועבי, אבל אני סבורה שאין לך זכות לשבת בכנסת ישראל ולדבר כך על חברת כנסת.

נבון קצב: יש לי זכות.

נבון קצב: אני אזרח מדינת ישראל.

נבון קצב: יש לי זכות מלאה לשבת כאן ולומר את שאני רוצה לומר.

רונית תירוש: עם כל הכבוד, אין לך זכות לשבת כאן ולדבר כך על חברת כנסת באשר היא, שאני סולדת ממנה.

אופיר אקוניס: תסלח לי, אל תתווכח עם חברת הכנסת תירוש.

נבון קצב: מכיוון שחברת הכנסת זועבי היא לא נושא הדיון כאן, לא אתייחס.

אופיר אקוניס: אתה מעלה אותה לדיון והופך אותה לנושא הדיון.

נבון קצב: אם רוצים לעשות שינוי אמיתי במצב הבלתי נסבל ולמנוע הפליות על רקע של צבע עור, מראה חיצוני וְעֵדָה, ורוצים מצד שני לשמור על הזכות הלגיטימית של בעלי המועדונים להתפרנס ולשמור על קהל הלקוחות שלהם מפני אלימות, וזה לא רק זכות של אותם בעלי מועדונים אלא חובתם לשמור מפני אלימות, אז עלינו לומר דבר אחד: תמשיכו לעשות את העבודה שלכם, בעלי המועדונים, תמשיכו למנוע כניסה של אנשים שמהווים לדעתכם חשש לשלום הציבור, אבל אותו יום שיבוא בחור כמו חבר הכנסת כרמל שאמה, כמו מר מוטי וודג'ה, כמו עבדכם הנאמן ולא יתנו לו להיכנס למועדון אתם תוזמנו לבית-המשפט ותצטרכו להסביר למה לא נתתם לנו להיכנס.

נבון קצב: ואז אם לא יהיה לכם נימוק ראוי, שזה היה לצורך מניעת אלימות, שחשבתם שאני מתכוון להיות אלים או לריב – זאת החֲזָקה שעשיתם הפליה על רקע לא ראוי, הפליה אסורה.

נבון קצב: כך צריך להיות.

נבון קצב: הסיפור כאן, אדוני היושב-ראש, מתחיל ונגמר בהעברת נטל ההוכחה.

נבון קצב: אני, שנמנעה ממני הכניסה למועדון, לא צריך לבוא ולהוכיח למה נמנעה ממני הכניסה למועדון.

נבון קצב: בעל המועדון צריך לומר: מנעתי מעורך-דין X, Y או Z להיכנס כי הוא היווה חשש לשלום הציבור.

נבון קצב: ואם בעל המועדון לא יוכיח את זה, זאת החֲזָקה של הפליה אסורה.

נבון קצב: אם זה לא יתוקן, ההפליה תמשיך לחגוג ואנחנו נראה עוד מקרים כמו של מר מוטי וודג'ה.

נבון קצב: תזכרו את מה שאני אומר כאן, תרשמו את זה ותקליטו את זה.

נבון קצב: אתם תראו עוד מקרים גם אחרי התיקון של הצעת החוק הזאת.

נבון קצב: תודה רבה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מעוניין מאוד שתתקיים הצבעה, לכן אומר רק שני משפטים בתשובה לחברי חבר הכנסת מילר.

דב חנין: זה בדיוק הנושא שמחייב חקיקה.

דב חנין: אין כאן שום בעיה אתית.

דב חנין: יש כאן בעיה של נורמה, שצריכה להיות מוגדרת בצורה מספיק בהירה וחד-משמעית.

דב חנין: חברי הכנסת היוזמים והארגונים התומכים בהם הגיעו למסקנה שהניסיון הקודם שלנו בכנסת לחוקק נורמה שתהיה ברורה ותנחה את ההתנהגות הציבורית בנושא הזה, לא צלח.

דב חנין: עובדה שהבעיות נמשכות.

דב חנין: ולכן הצעת החוק באה להגדיר בצורה מחודדת יותר, מדויקת יותר, על סמך הניסיון שהצטבר.

דב חנין: לכן אני מצטרף לחבריי.

דב חנין: חבר הכנסת מילר, ראוי שגם אתה תתמוך בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: חשוב מאוד שהצעת חוק תעבור פה אחד בוועדה הזאת.

דב חנין: זאת חקיקה נכונה וראויה.

אלכס מילר: חבר הכנסת חנין, אשאל אותך שאלה.

אלכס מילר: אם בדיון בבית-המשפט בעל המועדון יגיד שהאדם עמד בתור אך מכיוון שיש הגבלה על מספר האנשים שיכולים להיכנס, לכן היה תור, כי לא יכלו להכניס אנשים נוספים למועדון, כי כך קובע החוק.

אלכס מילר: הרי אפשר למצוא אלף ואחת סיבות.

דב חנין: חבר הכנסת מילר, זאת בדיוק הסיבה מדוע צריך את החוק הזה.

אלכס מילר: כאן צריך נורמות.

אלכס מילר: אבל כאן אין נורמות.

אלכס מילר: אתה בסך הכול מעביר את חובת ההוכחה אליהם.

אתי בנדלר: יש נורמות.

דב חנין: אם תקרא את הנוסח שבפנינו, תראה שיש בו הגדרה ברורה מאוד מה אסור לעשות.

דב חנין: אם אין מקום במועדון – אז אין מקום לכולם, אז אין בעיה.

דב חנין: אם יש מקום ונותנים לי להמתין בחוץ ואת האחרים מכניסים – אז יש בעיה.

דב חנין: הנוסח של הצעת החוק ברור מאוד.

אלכס מילר: אשאל אותך שוב, האם אתה רוצה לקבוע כאן נורמות, או אתה רוצה לחוקק שוב חוק יבש שלא נותן שום דבר?

דב חנין: אני סבור שהצעת החוק הזאת קובעת נורמות בצורה ברורה מאוד.

אלכס מילר: אם היינו יכולים להגיע להסכמה עם בעלי המועדונים על קוד אתי, זה היה פותר הרבה יותר בעיות.

שלמה מולה: אתה רוצה לכתוב קוד אתי לכל ארגון ולכל מועדון?

אלכס מילר: אבל החוק הזה כבר קיים.

אלכס מילר: החוק הזה מגדיר שאסור להפלות, והוא לא נתן פתרון.

אופיר אקוניס: הממשלה תומכת.

אופיר אקוניס: יש רוב בוועדה בעד החוק בקריאה הראשונה, ואני משער שגם להמשך הקריאות.

אופיר אקוניס: אתה מציע הסתייגות, או אתה מציע קוד אתי?

שלמה מולה: לא צריך לשנות עכשיו.

שלמה מולה: הוא יכול להגיש הסתייגות בהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני מציע קודם כול לבדוק האם אפשר להוסיף את עניין הביטחון לנוסח הצעת החוק.

אלכס מילר: כפי שנאמר כאן, אם יש חשד לגבי מישהו בשל ההיבט הביטחוני, שתהיה אפשרות למנוע ממנו כניסה.

אלכס מילר: הרי אמרתם שזה נמצא גם כך, אז הייתי רוצה לראות את זה בחוק.

אופיר אקוניס: גברתי היועצת המשפטית, את רוצה להתייחס לעניין הזה?

אתי בנדלר: קודם כול, אזכיר שקיים חוק נוסף, חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, והחוק הזה איננו מייתר את חוק הבטיחות במקומות ציבוריים.

אתי בנדלר: חוק הבטיחות במקומות ציבוריים מחייב הצבת סדרן בכניסה למקומות בילוי, לפחות אחד, בהתאם למספר האנשים שהמקום אמור להכיל.

אתי בנדלר: החוק הזה והתקנות מכוחו נותנים סמכויות לסדרנים, וכאמור אין בחוק שלפנינו כדי לייתר את החוק האחר.

אתי בנדלר: שנית, חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, החוק בו אנו עסקינן, קובע בסעיף 3 את העיקרון של איסור הפליה בהתאם לפרטים המפורטים בחוק.

אתי בנדלר: אבל הוא קובע גם, בסעיף קטן אחר שלו, אילו מקרים לא ייראו כהפליה לעניין החוק.

אתי בנדלר: כך, לדוגמה, פסקה (ד)(1) שבו קובעת כי "אין רואים הפליה לפי סעיף זה – (1) כאשר הדבר מתחייב מאופיו או ממהותו של המוצר, השירות הציבורי או המקום הציבורי".

אתי בנדלר: אם אופיו של המקום מחייב עריכת בדיקה ביטחונית וכמובן איסור כניסה למי שחשודים בכך שהם עלולים ליצור בעיות אלימות, בוודאי מי שמצויד בכלי נשק קר או בחומר מתלקח או אינני יודעת מה, דברים אחרים שסדרנים אולי יכולים לספר עליהם, אז בוודאי לא יראו בזה הפליה.

אתי בנדלר: לכן אין שום חשש מן הבחינה הזאת.

אתי בנדלר: זה באשר לבעיות הכאילו-ביטחוניות שהצעת החוק, אם תתקבל, עלולה לעורר.

אתי בנדלר: כאמור, לדעתי אין כאן שום חשש בעניין הזה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור למר רונן מיילי, יושב-ראש איגוד הברים והמועדונים.

אופיר אקוניס: ידבר מטעמכם רק נציג אחד.

רונן מיילי: תודה שנתתם לי את ההזדמנות לדבר.

רונן מיילי: קודם כול, אני רוצה להגיד שאני מברך על הצעת החוק הזאת.

רונן מיילי: אין לי שום בעיה איתה.

רונן מיילי: לאיגוד הברים והמועדונים אין שום בעיה עם החוק הקיים.

רונן מיילי: אנחנו נגד גזענות, אנחנו נגד מניעת כניסה למרחצאות מיוצאי אתיופיה ואי מתן שירותים לערבים.

רונן מיילי: אנחנו תומכים במאה אחוזים.

רונן מיילי: הייתי רוצה להעלות כאן לדיון בעיה כללית.

רונן מיילי: כולם כאן בעצם מסתתרים מאחורי השאלה הגדולה, איך אנו כבעלי מועדונים וברים יכולים להתמודד עם האלימות והפשע.

רונן מיילי: אנו מתמודדים עם בעיות ביום-יום.

רונן מיילי: קודם כל, עם עמדת המשטרה שהרי ברגע שתהיה אלימות באחד המועדונים, המועדון ייסגר אוטומטית ל-30 ימים.

רונן מיילי: זאת אומרת שהפרנסה של בעל המקום וכל העובדים תיפגע.

רונן מיילי: מדובר על אלימות בתוך המועדון ולעתים גם מחוץ למועדון, ואף אלימות במועדון סמוך, כדוגמת מה שאירע ב"קרליבך" לפני שבועיים.

רונן מיילי: היתה שם אלימות, לבֵנה רוצצה ראש של מבלה מחוץ למועדון וסגרו את כל המועדונים הסמוכים.

רונן מיילי: אני שואל את המשטרה אילו, כלים אתם נותנים לנו להתמודד?

רונן מיילי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ אמרה בדיון הקודם שהשר לביטחון הפנים לוקח על עצמו לפתור את בעיית האלימות.

רונן מיילי: אני שואל כיצד.

רונן מיילי: האם הוא ייתן לי שוטר?

רונן מיילי: האם הוא ייתן לי איש מודיעין שיתייצב במקום?

רונן מיילי: האם יסייעו לי?

שלמה מולה: לא הבנתי, אתה רוצה שנפתור את כל בעיות האלימות דרך החוק הזה?

רונן מיילי: האם יתמכו בי כאשר תהיה אלימות?

רונן מיילי: האם הם מבינים שמכניסים את משפחות הפשע למועדונים?

רונן מיילי: האם הם מבינים שהרצח שהיה בחיפה, הרצח שהיה ב"קרליבך", הרצח שהיה בשפיים, כל התקלות שהיו – ואספר, ברשותך, על מקרה אחד שאירע בשבוע שעבר באחד מן המועדונים.

רונן מיילי: זוג לגיטימי, מקסים, בעל ואיש נכנסו למועדון.

רונן מיילי: במקרה, אינני יודע מה היה, פרץ ריב ביניהם – והמקרה הזה לא חריג – והבעל הכה את אשתו באמצע המועדון.

רונן מיילי: יש לזה תיעוד מלא והוגשה על כך תלונה במשטרה.

רונן מיילי: אני יכול להציג כמה דוגמאות.

שלמה מולה: אבל מה הקשר להצעת החוק שלפנינו?

רונן מיילי: אסביר.

רונן מיילי: הלילה הוא תחום קיצוני ואפור.

רונן מיילי: מה שתקף ביום לא תקף בלילה.

רונן מיילי: מעורבות האלכוהול בסיפור הזה מעלה אלפי מונים את הסכנה בהצעת החוק שמנסים לחוקק כאן.

רונן מיילי: אתם צודקים לגבי ההפליה ולגבי הגזענות, אבל אני רוצה לשאול שאלה אחת:

רונן מיילי: אילו כלים אתם נותנים לי כבעל מועדון להתמודד עם בעיות של אלימות ופשע?

רונן מיילי: אני עובד מול מפקדי המרחב בכל הערים ויודע שמבקשים ממני "לנקות" את המועדונים מפשע, מבקשים ממני לא להכניס אנשים אלימים.

רונן מיילי: ואז אני שואל, מה זה "תנאים שלא ממין העניין"?

רונן מיילי: אדם שהגיע, הניף יד ואמר "תכניסו אותי!", מה זה אומר?

רונן מיילי: זאת התנהגות חריגה?

רונן מיילי: זאת התנהגות לא חריגה?

רונן מיילי: אם אדם שתה באוטו שתי כוסות וודקה רד-בול והגיע כשנודף ממנו קצת ריח של אלכוהול מן הפה.

רונן מיילי: הוא לא שיכור, אבל נודף ממנו קצת ריח.

דבי גילד-חיו: אתה מוכר את האלכוהול.

רונן מיילי: אני לא מוכר את האלכוהול בחוץ, אני מוכר אותו בפנים.

רונן מיילי: אני עובד לפי רישוי עסקים מסודר.

דבי גילד-חיו: מה זה משנה?

קריאה: גברתי, זה משנה.

רונן מיילי: אם אדם הגיע כשנודף ממנו קצת ריח של אלכוהול והוא ממתין בכניסה, האם אני יכול לטעון שהוא שיכור?

רונן מיילי: לא, אני לא יכול, כי הוא לא באמת שיכור.

רונן מיילי: עד שלא אמצא עליו סכין או אקדח בעצם תהיה לי בעיה למנוע את כניסתו.

רונן מיילי: אילו כלים נותנים לי לפתור את הבעיה הזאת?

אתי בנדלר: אולי כשנקרא את סעיף 2, את הנוסח של החֲזָקה המוצעת, תראה שהחֲזָקה הזאת לא תחול במקרה הזה, משום שאתה תעכב את כל מי שריח אלכוהול נודף מפיו.

רונן מיילי: איך אני יכול להוכיח בבית-המשפט שנדף ריח אלכוהול מפיו?

אופיר אקוניס: אני שואל את המשטרה למה היא לא מטפלת בתופעת ה"תדלוקים" האלה.

אופיר אקוניס: רואים את בגאז' המכונית מורם.

אופיר אקוניס: למה המשטרה לא מטפלת בזה?

שלמה מולה: אני מקווה שאתה לא מצפה שנפתור את בעיית התפקוד של המשטרה בהצעת החוק הזאת.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, יש לי הצעה לסדר.

שלי יחימוביץ': בואו נקיים דיון נפרד על נושא האלימות.

שלי יחימוביץ': עד עכשיו שום דבר לא היה רלוונטי להצעת החוק.

שלי יחימוביץ': אגב, דבריו חשובים.

שלי יחימוביץ': אם יתקיים דיון בנושא הזה אבוא וננסה לסייע בכל הדרכים.

רונן מיילי: אני מבקש להגיד בצורה פשוטה מאוד, אותנו מפחיד אך ורק אלמנט הביטחון, שלום המבלים שלנו והקניין הרוחני, לעשות מה שנוגע לרוחנו בעסקים שלנו, לפתוח את העסק ולהתקיים.

רונן מיילי: אני נגד גזענות.

רונן מיילי: אני רק רוצה שתוסיפו סייג, או תתנו לנו כלים להתמודד עם האלימות והפשע, או תקבעו את הקריטריונים מה נחשב התנהגות בלתי הולמת של אדם.

רונן מיילי: גם היום כשאני נכנס למשרד ממשלתי ומרים את הקול, לא נותנים לי שירות.

רונן מיילי: זה זהה במשרד ממשלתי ובמקום ציבורי.

רונן מיילי: לא ייתכן שאדם יבוא וידחוף אנשים ויגיד "תכניסו אותי".

רונן מיילי: לא אכניס אותו, גם אם הוא לא שיכור ולא אוחז סכין בידו, ואז הוא יתבע אותי.

נבון קצב: אתה צודק, אבל למה לא הכניסו את - - -

רונן מיילי: יש 1,758 מועדונים וברים בתל-אביב, ובואו נניח שיש עוד 1,758 בכל רחבי הארץ.

רונן מיילי: תל-אביב מובילה ופורצת דרך.

רונן מיילי: אני שואל שאלה: האם מקום כמו "גלינה", שאני מגנה את מה שעשה, האם האחד יחטא וכל העדר יקצור?

רונן מיילי: האם אתה מוכן לבוא אתי לסיבוב באילת, בראשון-לציון, בנתניה, בחיפה?

נבון קצב: - - - מה עם קובי פרץ?

רונן מיילי: מה שאתה עושה מאוד לא מכובד.

רונן מיילי: הבעיה היא לא בחקיקה אלא באכיפה.

רונן מיילי: יש הרבה מועדונים וברים בארץ.

רונן מיילי: יש כמה מקומות שסרחו, וצריך לטפל בהם בכל האמצעים.

רונן מיילי: האם ברים שכונתיים שבכלל לא מתעסקים בסלקציה או בסינון ראשוני, האם מקומות שבכלל לא עוסקים בעניין הזה צריכים להיפגע?

רונן מיילי: האם בגלל מקום כמו "גלינה", 3 עסקים מתוך 1,758, האם בגללם צריך להציע הצעת חוק?

רונן מיילי: אם גברתי חברת הכנסת חוגגת יום הולדת, לא ב"גילדה", במקום אחר, חוגגת אצלי יום הולדת והזמינה 10 אנשים.

רונן מיילי: שלושה מהם איחרו, אז הם לא יכולים להיכנס?

רונן מיילי: הם לא יכולים, כי אז תגיד: למה הם נכנסו לפניי?

רונן מיילי: זה בדיוק העניין, זה בדיוק הפֶתח, אבל הסיבה הזאת לא תקפה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

אופיר אקוניס: רשות הדיבור לעו"ד יעל סגל, מנהלת המחלקה המשפטית של עמותת "טבקה", בבקשה.

יעל סגל מקליס: הפרקטיקה שהוא מתאר לדעתי מאוד לא נפוצה ושכיחה.

יעל סגל מקליס: הפרקטיקה היא שפעמים רבות אפילו לפני שנוצר מגע בין האנשים שמגיעים לכניסה למועדון, אנשים מסומנים בגלל מאפיינים חיצוניים ולא ניתן להם להיכנס.

יעל סגל מקליס: הנושא הביטחוני, אני לא שוללת אותו חלילה, אבל מצד שני, אי אפשר להיאחז בעניין הזה.

יעל סגל מקליס: דמיין לעצמך שהחשש הלגיטימי מאוד של בעלי בנקים מלאפשר לאנשים להיכנס, שמא אחד מהם יכול באופן פוטנציאלי להיות שודד בנק, או שודד בשופרסל, יביא לפרקטיקה לפיה אנשים עומדים בתור מסוים ואיזו סלקטורית בת 21 מחליטה על בסיס מאפיינים חיצוניים מי ייכנס ומי לא ולפי איזה סדר.

יעל סגל מקליס: זאת הפרקטיקה הנוהגת במועדונים.

רונן מיילי: את צודקת במאה אחוז.

רונן מיילי: לכן הצענו גם קורס למארחים.

יעל סגל מקליס: הרי היה קונצנזוס מוחלט אילו היה מדובר על בנק או על כל מקום ציבורי אחר, שהוא גם פרטי בבעלותו אבל נותן שירותים ציבוריים.

יעל סגל מקליס: אף אחד לא היה חושב שאפשר לאפשר סלקציה על-פי שיקול ביטחוני.

יעל סגל מקליס: אז עם כל הכבוד לכם, אתם עושים הרבה מאוד כסף – קחו מאבטחים, תמצאו אתם את הפתרונות ואל תגלגלו את זה לכיוון שבסופו של דבר מגיע להפליה, נקודה.

רונן מיילי: סליחה שאני מרוויח כסף, סליחה שאני מקיים עסק, אני מתנצל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לענות לך, אדוני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כדי לפתור את בעיית האכיפה, כדי שתרוויח כסף, ועינינו לא צרות בכך, תכניס בפנים יותר סדרנים, תשמור יותר בפנים, וכאשר אתה רואה שמישהו מתחיל באלימות תבוא אליו בעדינות ותוציא אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא כל דבר מוטל על משטרת ישראל.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתם רוצים להרוויח כסף – במקום 10 סדרנים תכניסו 20 סדרנים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אולי תרוויחו קצת פחות, אבל הסיכון יהיה קטן יותר מאשר הסיכון שתיסגרו ל-30 ימים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה.

מרדכי וודג'ה: לא אספר לכם את הסיפור שהיה לנו לפני כ-9 חודשים.

מרדכי וודג'ה: אספר לכם קצת על תחושות.

מרדכי וודג'ה: אני לא מבין כיצד נציגי המועדונים מסתתרים מאחורי טיעון של סיכון וביטחון.

מרדכי וודג'ה: בשטח כאשר אתה בא לשם – אני הגעתי למועדון פחות או יותר כפי שאני לבוש עכשיו, ובאמת לא היוויתי סיכון, ואמרו לי "אתה לא נכנס".

מרדכי וודג'ה: באמת, כך היה.

מרדכי וודג'ה: לדעתי זה טיעון מגוחך.

מרדכי וודג'ה: הם מנסים לברוח מן ההתמודדות.

מרדכי וודג'ה: אם הוא אומר שהמועדון שלו לא גזען אז מה הבעיה שלו עם הצעת החוק הזאת?

רונן מיילי: אין לי בעיה עם הצעת החוק הזאת.

רונן מיילי: יש לי בעיה ביטחונית.

מרדכי וודג'ה: איזו בעיה ביטחונית?

מרדכי וודג'ה: אתה מסתתר ומנסה לברוח מן הבעיה האמיתית בכך שאתה אומר שיש לך בעיה ביטחונית, וזה לא נכון.

מרדכי וודג'ה: עד עכשיו הסתדרת עם זה.

מרדכי וודג'ה: זה לא החוק שיפריע לך.

מרדכי וודג'ה: אגב, שמעתי כמה הערות על קוד אתי.

מרדכי וודג'ה: אם ניתן לבעלי המועדונים ליצור קוד אתי מה שנקבל בסוף זה מִקְסוּם רווחים על חשבון אוכלוסיות שונות במדינה שיקופחו.

מרדכי וודג'ה: מבחינתם המטרה היא למקסם רווחים ולהרוויח, ולא משנה להם מה קורה ומי נפגע.

מרדכי וודג'ה: כאשר הם באים לכאן ואומרים שהם לא גזענים – בשטח אדם כמוני, או כל אדם אחר שלא נכנס מרגיש את הגזענות.

מרדכי וודג'ה: אבסורדי לבוא לכאן ולהגיד "אנחנו לא גזענים", ומצד שני כאשר אתה מגיע למועדון אתה מקבל את הגזענות בפנים, וחזק.

מרדכי וודג'ה: אם אין להם בעיה עם הצעת החוק אז אני לא מבין מה ההתנגדות ומה הרצון להסתתר מאחורי סיכון ביטחוני.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, שמעתי שחבר סיעתי דיבר כאן בישיבה הקודמת והציג את עמדתו, וגם אני התייחסתי כאן לנוסח הצעת החוק.

אלכס מילר: מכיוון שחשוב מאוד שנגיע להסכמות, אני מבקש ממך לאפשר לסיעת "ישראל ביתנו" התייעצות סיעתית בנושא הזה ולערוך הצבעה כמובן אחרי ההתייעצות הסיעתית.

אופיר אקוניס: נסיים את הדיון ונקרא את הצעת החוק.

אופיר אקוניס: בסוף ההקראה נצא להפסקה של רבע שעה, תעשה התייעצות ותחזור.

אלכס מילר: אבל יש לנו ישיבה סיעה בשעה 14:00.

אופיר אקוניס: מה אתה רוצה שאני אעשה?

אלכס מילר: אתה יכול לקיים את הישיבה מתי שתקבע לנכון, אבל הנושא הזה חשוב, ואני גם חבר נשיאות.

שלמה מולה: אין דבר כזה בתקנון.

לאה ורון: חבר הכנסת מולה, יש.

אופיר אקוניס: שמענו את בקשתו של חבר הכנסת מילר ונשקול אותה.

אתי בנדלר: אולי נבהיר.

אתי בנדלר: התקנון איננו מתייחס לנושא ההתייעצות הסיעתית.

אתי בנדלר: בהתאם לנהוג ולמקובל בכנסת, יש הליך כזה, ניתן לבצע התייעצות סיעתית.

אופיר אקוניס: היא מסבירה.

אופיר אקוניס: אני לא מכיר את זה.

אופיר אקוניס: פעם ראשונה אני נתקל בזה.

אופיר אקוניס: לא נתבקשתי אף פעם לדבר הזה.

שלי יחימוביץ': בוועדת הכספים זה קורה כל הזמן, ואז נותנים 5 דקות להתייעצות.

אופיר אקוניס: אמרתי רבע שעה.

אופיר אקוניס: הייתי נדיב.

אתי בנדלר: ההפסקה הנדרשת לצורך ביצוע ההתייעצות הסיעתית נתונה לשיקול דעתו של יושב-ראש הוועדה, והיא יכולה לנוע בין דחיית הישיבה למועד אחר ובין דקות ספורות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מילר יצא, אבל אמרתי שנסיים את הדיון, נקרא את הצעת החוק, נשמע הערות ולאחר מכן חברי סיעת "ישראל ביתנו" ייצאו לרבע שעה להתייעצות סיעתית.

אופיר אקוניס: לא נחכה להם עד השעה 14:00, ואז יהיה דיון על המשט, ואחרי זה יהיה דיון על ההסברה, ואחרי זה יהיה דיון על המשט הבא ולא יספיקו להגיע לזה.

אופיר אקוניס: לא, זה לא יקרה.

אופיר אקוניס: תודה.

אבנר פינצ'וק: אני לא רוצה לעכב את ההצבעה, לכן אין טעם שאחזור על דברים יפים שאמרו חברי הכנסת והיועצת המשפטית שענו לחבר הכנסת מילר שאיננו כאן.

אבנר פינצ'וק: בגדול, חוקי שוויון באמת קשים לאכיפה.

אבנר פינצ'וק: תסתכלו על הפליית נשים, הפליה בעבודה ועניינים אחרים שחברת הכנסת יחימוביץ עוסקת בהם – שוב ושוב מתקנים אותם משום שקשה מאוד לאכוף את השוויון, ובשטח יש הפליה כואבת ואנשים כאן מדברים בדם ליבם.

אבנר פינצ'וק: אין שום בעיה ביטחונית בהצעת החוק הזאת.

אבנר פינצ'וק: מי שמשתולל בחוץ, אפשר לא להכניס אותו, וכנ"ל מי שמשתולל בפנים.

אבנר פינצ'וק: זה ממש לא קשור.

אבנר פינצ'וק: תראו לי מקרה אחד של תביעה בגין הפליה לפי החוק הזה, שבעל מועדון "חטף" מכיוון שהוא רצה לשמור על הביטחון.

אבנר פינצ'וק: אין שום קשר.

אבנר פינצ'וק: המשטרה אומרת שאין קשר ואני מבין שגם משרד המשפטים לא רואה קשר לאכיפה.

אבנר פינצ'וק: לשאלת חבר הכנסת מילר, לא צריך לכתוב את זה.

אבנר פינצ'וק: להיפך, אם הוא כותב את זה הוא מזיק לביטחון.

אבנר פינצ'וק: כל הרעיון של החוק הזה, שכל מה שהוא לא אוסר, מותר.

אבנר פינצ'וק: כפי שאמרה היועצת המשפטית לוועדה, על אחת כמה וכמה מותר לעשות דברים שהם על-פי חוק ולשמור על הביטחון.

אבנר פינצ'וק: לכן אני מבקש מחברי הכנסת, תסירו את הבושה הזאת, תסירו את הכתם הזה של ההפליה ותצביעו בעד הצעת החוק.

אבנר פינצ'וק: לא בלב קל, אבל אנחנו קיבלנו את שיקול הדעת של חברי הכנסת ואת התבונה שלהם.

אבנר פינצ'וק: הם הגיעו לפשרה, עשו ויתורים כואבים בנוסח הצעת החוק כדי להתאים את הנוסח גם לצרכים של בעלי המועדונים.

אבנר פינצ'וק: תסירו את הבושה של ההפליה.

אבנר פינצ'וק: תודה רבה.

שולמית סהלו: שמעתי את חלק מן הדברים ואני רוצה לברך גם את היוזמים, גם את היושב-ראש וגם את ההוגים של הצעת החוק.

שולמית סהלו: הייתי מבקשת, אולי זה לא רלוונטי להצעת החוק הזאת, אבל אולי להבא, להוסיף סעיף על מקומות ציבוריים ומוסדות ציבור.

שולמית סהלו: בסדר שאנחנו מחייבים, אבל נאה דורש – נאה מקיים.

שלמה מולה: בהצעת החוק מדובר על מקומות ציבוריים.

שולמית סהלו: לא ייתכן שמוסד ציבורי כמו המוסד לביטוח לאומי, שאמור לתת מענה לעולים ולדוברי שפות שונות, אין לו נגישות בשפה וסובלנות לציבור שהוא אמור לתת לו שירות.

שולמית סהלו: אני מדברת על הקהילה האתיופית, אני מדברת על דוברי השפה הרוסית ועל דוברי השפה הערבית ובכלל.

שולמית סהלו: לא אגיד שהם עושים שם סלקציה בכניסה, אבל העובדה שאין שם מענה בשפות שונות יוצרת סלקציה.

שלמה מולה: את מדברת על קבלת שירות בשפת האם של הציבור.

שולמית סהלו: זה עדיין מוסד ציבורי – הביטוח הלאומי, הדואר, הבנקים וכל מוסד ציבורי אחר – שאין בו מענה.

שולמית סהלו: זה לא קשור להצעת החוק הספציפית הזאת, אבל אם יכולים לחייב את בעלי המועדונים אנחנו צריכים לחייב גם את עצמנו.

שולמית סהלו: נאה דורש – נאה מקיים.

שולמית סהלו: אנחנו מדברים על מוסדות ציבוריים.

שולמית סהלו: אני גרה בקריית גת, אני סגנית ראש עיריית קריית גת.

שולמית סהלו: הקהילה האתיופית מהווה 10% מתושבי העיר.

שולמית סהלו: כאשר הגעתי לעיר בשום מוסד ציבורי לא היה ולו עובד אחד בן הקהילה האתיופית שנתן מענה.

רוברט טיבייב: את סגנית ראש עיריית קריית גת מטעם "ישראל ביתנו"?

שולמית סהלו: לא, אבל אנחנו עובדים יפה עם "ישראל ביתנו" ואנו משלימים זה את זה.

שולמית סהלו: "ישראל ביתנו" מסייעת לי להגיד תמיד שמה ש"ישראל ביתנו" קיבלה גם אני רוצה לקבל כדי שתהיה השוואת תנאים.

שולמית סהלו: לכן, כחומר מחשבה, אני לא רוצה לקלקל לחברי הכנסת שהגישו את הצעת החוק ורוצים כבר להגיע להצבעה, אבל אנחנו צריכים לחשוב גם להתעקש על כך שכל מוסד ציבורי יחויב לתת מענה לציבור בשפתו.

שולמית סהלו: תודה רבה.

הבטם מקונן: תודה רבה, תודה ליושב-ראש, תודה לכל החברים שהציעו את הצעת החוק, חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחבר הכנסת שלמה מולה.

הבטם מקונן: כשאני רואה בכתבה: "אתיופים – לא בבית-ספרנו" זה מעלה אצלי תהיות.

הבטם מקונן: בית-הספר לא מסוכן, הילדה בכיתה ב' שנמנע ממנה להיות בבית-ספר לא מסוכנת.

הבטם מקונן: הילדה בכיתה ב' רוצה ללמוד בבית-ספר.

הבטם מקונן: הצעת החוק, שאני כל-כך מכבדת אותה ומעריכה את מי שעמל עליה, משמעותית.

הבטם מקונן: אני סבורה שכחברה שכחנו קצת את הרגישות שלנו כעם.

הבטם מקונן: אנחנו עם ששרד שואה, אבל אנחנו לא סובלניים אחד לשני, כולנו כחברה.

הבטם מקונן: בואו נחשוב לרגע היכן התחילו הדברים הללו שכואבים מאוד, השואה, הדברים שעברנו כעם היהודי – זה שנאת החינם, והצבע, והגזע הארי שרצה להיות הכי טוב מכולם.

הבטם מקונן: לכן חשוב מאוד, ולא רק בהצעת החוק שלפנינו, אלא חשוב גם בחברה, בבתי-הספר ובמערכת החינוך בכלל, שנהיה סובלניים כחברה.

הבטם מקונן: אני יודעת שהצעת החוק הזאת לא תעשה סדרת חינוך, אבל שנלמד להיות בני אדם ושנכבד את השונה ואת האחר.

הבטם מקונן: לא רק מבחינת עֵדות, אלא גם נכים, מוגבלים, זרים ושונים.

הבטם מקונן: תודה.

גדי פקדו: שלום לכולם, שמי גדי פקדו ואני מפתח-תקווה.

גדי פקדו: אני מאלה שהובילו את ההפגנות בפתח-תקווה, שתי ההפגנות האחרונות לגבי בתי-הספר.

גדי פקדו: אבל לפני שאני מתייחס לזה, אני רוצה להתייחס דווקא למר רונן מיילי.

גדי פקדו: אתה הבעלים של מועדון "החתול והכלב"?

רונן מיילי: אחד מהם, כן.

גדי פקדו: להפתעתך, בחודש אוקטובר הייתי במועדון שלך ביחד עם עוד חבר אתיופי ועם עוד שני לבנים, לבנבנים חמודים מאוד.

רונית תירוש: זה לא לעניין.

גדי פקדו: זה היה חודש לאחר המקרה של "גלינה".

גדי פקדו: השתדלנו להגיע מוקדם כדי שלא יגידו שחסר מקום, שיש צפיפות ובלגנים.

גדי פקדו: הגענו ב-22:30 למועדון שלך.

רונן מיילי: הוא לא נפתח ב-22:30.

רונן מיילי: אנחנו פותחים רק ב-12 בלילה.

גדי פקדו: עזוב, להפתעתך כן.

גדי פקדו: אגב, המקרה הזה מתועד וממתין להגשת תביעה.

גדי פקדו: החבר שלי ואני עמדנו בכניסה למועדון שלך.

גדי פקדו: היינו לבושים יפה מאוד ואני באותו יום התגלחתי והסתפרתי, לבשתי חולצה לבנה מגוהצת, וכך גם החבר שלי.

גדי פקדו: הגענו למועדון ואז אמרו לנו בצורה מאוד עדינה ויפה: "המסיבה סגורה.

גדי פקדו: יש היום יום הולדת.

גדי פקדו: לא בשבילכם".

גדי פקדו: אמרנו: "יום הולדת?

גדי פקדו: בסדר".

גדי פקדו: עזבנו את המועדון וחיכינו שיבואו אנשי הנאגלה השנייה.

גדי פקדו: שתי דקות אחרינו – וזה מתועד – הגיעו למועדון שני החברים שלנו, שעובדים ביחד אתנו.

גדי פקדו: לפני זה שאלתי האם יש מוזמנים.

גדי פקדו: אמרו לי: "זאת מסיבה למוזמנים בלבד, זה יום הולדת, זאת מסיבה סגורה ואי אפשר להיכנס".

גדי פקדו: אמרתי: "אם מישהו אחר יבוא לא תתנו לו להיכנס אם הוא לא מופיע ברשימה?

גדי פקדו: " אמרו: "מה פתאום" ודחו אותנו בצורה מאוד עדינה ויפה.

גדי פקדו: אחרי שתי דקות הגיעו שני החברים שלנו לכניסה וחיכו שיעצרו אותם.

גדי פקדו: שוחחתי איתם בטלפון ושאלתי אם עצרו אותם.

גדי פקדו: לא, הם נכנסו ככה, בהתלהבות הכניסו אותם.

גדי פקדו: שאלנו אותם: "תגידו, כמה אנשים יש בתוך המועדון?

גדי פקדו: " אמרו לי: "בסך הכול 9 חבר'ה נמצאים כאן, יושבים ומבלים ובינתיים אין שום צפיפות ואין שום הזמנות".

גדי פקדו: שאלנו: "שאלו אתכם אם אתם מוזמנים?

גדי פקדו: " – "שום דבר".

גדי פקדו: אגב, הם היו אתנו.

רונן מיילי: אחרי זה היית ב"בובה מרה".

רונן מיילי: נכון?

רונן מיילי: והגשת תביעות נגד עוד כמה מקומות.

רונן מיילי: נכון?

רונן מיילי: זה אתה.

רונן מיילי: נכון?

רונן מיילי: אתה כפייתי משהו.

רונן מיילי: לא? אתה תובע סדרתי.

גדי פקדו: קשה מאוד לתבוע את המועדונים האלה, בשל סיבה פשוטה מאוד.

גדי פקדו: אגב, הפעלנו חוקרים פרטיים והצלחנו למצוא אתכם.

גדי פקדו: לאדם הפשוט, לאדם מן המניין קשה מאוד לתבוע את האנשים האלה כי הם מסתתרים מאחורי תאגיד, מאחורי חברה ואי אפשר לתפוס אותם.

גדי פקדו: לכן אם לא עושים שיעורי בית קשה מאוד לתבוע אותם באופן אישי.

גדי פקדו: מלבישים בצורה מאוד עדינה ויפה את תירוץ האלימות, אומרים: "אנחנו נגד אלימות, אנחנו מנסים למנוע אלימות".

גדי פקדו: אני אומר לכם, מעולם לא נגעתי באף אחד, אין לי שום תיק במשטרה, לא התקוטטתי עם אף אחד.

גדי פקדו: ואתם מלבישים כאן סיפורים על אלימות עם האישה.

גדי פקדו: מה הקשר בין שני הדברים?

גדי פקדו: איך אתה מנסה לקשר בין האלימות ובין האופן שנראיתי באותו יום?

גדי פקדו: מר רונן מיילי, כיושב-ראש איגוד הברים אני מבין איך אתה מנסה בכל כוחך לתמוך בהמשך החוק הקיים, כי כך פשוט לך יותר לנהל את זה.

גדי פקדו: אני גאה להיות כאן היום ולהגיד את זה מולך.

גדי פקדו: אגב, טיעונים יפים מאוד יש שם שיישמעו בין כתלי בית-המשפט.

גדי פקדו: אני רק מבקש בחקיקה להוסיף את המינימום של התביעה וכך בעצם לחורר את הכיס של אותם גזענים.

אופיר אקוניס: זה לא הוצע.

גדי פקדו: באשר לחינוך - - -

אופיר אקוניס: לא אכפת לי שתגיד משפט אחד, אבל זה לא נושא הישיבה.

גדי פקדו: אגיד רק משפט אחד ואסיים.

גדי פקדו: אני מצטער שמוסדות נוספים משתמשים באותם טיעונים כמו שלך.

גדי פקדו: חבל שאני עדיין ממשיך לראות אותך ושאתה עדיין נעמד על הרגליים האחוריות שלך לגונן על הדברים הפסולים האלה.

גדי פקדו: תודה רבה.

בוסנה ירדני: שלום לכולם.

בוסנה ירדני: אני עורכת-דין בעמותת "טבקה".

בוסנה ירדני: אני רוצה לספר לכם שיש לי חברים שאינם יוצאי אתיופיה וכאשר אנחנו מזמינים מקומות במועדונים היוקרתיים – בפאבים השכונתיים אין סלקציה, כולם מוזמנים, ברוכים הבאים – אני תמיד מבקשת שבהזמנה יודיעו מראש שיש מישהי שהיא יוצאת אתיופיה, שהיא כמו כולם אבל צבע העור שלה קצת שונה, כדי שלא יעכבו אותנו במועדונים.

בוסנה ירדני: אנחנו תמיד מוסרים את ההודעה הזאת מראש כדי שכאשר אגיע אוכל להיכנס כמו כולם ולא יעכבו אותנו בכניסה.

בוסנה ירדני: אני רוצה להעיר כמה הערות לגופו של עניין, לכמה דברים שנאמרו כאן.

בוסנה ירדני: חבר כנסת אלכס מילר אמנם כבר לא יושב כאן, אבל הוא מציע קוד אתי או קוד התנהגות.

רוברט טיבייב: אני מחליף אותו.

אופיר אקוניס: אני לא בטוח שאתה מחליף אותו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: במקרה הזה לא כדאי לך, האמן לי.

בוסנה ירדני: קוד אתי או כללי התנהגות לא יכולים להיות ראויים כאשר אנו מדברים על בעלי מועדונים.

בוסנה ירדני: קוד אתי או כללי התנהגות יהיו נכונים אולי לגוף שמאוגד, כאשר יש גוף עליון שתפקידו לפקח.

בוסנה ירדני: גם אם יהיה קוד אתי, מי אמור בעצם לפקח שבעלי המועדונים אכן פועלים בהתאם לקוד?

רונן מיילי: פרופ' אסא כשר, חתן פרס ישראל, הוא פתרון טוב לקוד אתי, לדעתך?

רונן מיילי: הוא מוסמך לכתוב קוד אתי?

רונן מיילי: למה לא?

רונן מיילי: עובדה שהוא עובד על זה.

בוסנה ירדני: דבר שני, חבר יקר, אתה לא יכול להסתתר מאחורי אלימות ופשע, כי כאשר אתה מסתתר מאחורי זה אתה בעצם אומר - - -

לאה ורון: את מתבקשת לדבר אל הוועדה ולא למי מן המוזמנים.

לאה ורון: בבקשה לדבר אל חברי הכנסת ולא לפנות אליו באופן אישי.

לאה ורון: לא "חבר יקר" ולא "לא חבר יקר".

בוסנה ירדני: להסתתר מאחורי אלימות ופשע, נראה לי לא ראוי ואפילו יש בכך גינוי לאנשים יוצאי אתיופיה, או לאנשים מבוגרים, או שמנים, או אנשים שבמראה החיצוני שלהם אינם בדיוק דוגמנים.

בוסנה ירדני: אני לא נראית לך כמובן אחת שמסתבכת בפלילים, וגם לא מר מוטי וודג'ה, ונראה לי שאם אכנס למועדון שלך לא תתפתח שם מייד תגרה או קטטה.

בוסנה ירדני: אז אני מבקשת שתמצאו אולי תירוץ אחר למה אתיופים, או אנשים שאינם יוצאי אתיופיה אבל לא עונים לתנאים שלכם לא נכנסים למועדונים.

בוסנה ירדני: זה בטוח לא בגלל אלימות ופשע.

תומר מור: בהמשך לדבריו של חברי מר רונן מיילי, הרעיון של הצעת החוק הזאת, נכון.

תומר מור: שלא יתפרש כאן בשום צורה שאנחנו בעד סלקציה, שאנחנו גזענים.

תומר מור: אמר כאן מישהו לחברי רונן "גזען".

תומר מור: אני מאוד מצר על כך.

תומר מור: חבל לי שאתה חושב שאנחנו גזענים.

תומר מור: אף אחד כאן לא גזען.

תומר מור: החוק הזה הוא חוק מבורך.

תומר מור: הדרך שבה הוא בא לידי ביטוי בפועל בשטח היא הבעיה היחידה שלנו, הדרך שבה אתם מבקשים שאנשים ייכנסו על-פי סדר ההגעה.

תומר מור: הבעיה היחידה שלנו היא שאנו צריכים לשלוט בקהל.

תומר מור: מי מן היושבים כאן יודע מה זה לנהל עסק שיש בו תפוסת קהל של בין 500-1,000 איש?

תומר מור: אירועים המוניים כאלה, מטבעם, בלי קשר לאלכוהול, בעייתיים, ואלכוהול מוסיף לזה בעייתיות.

תומר מור: אנו לא טוענים שיש בעיה עם אתיופים או רוסים או קוזאקים או אשכנזים או מרוקאים.

תומר מור: לא משנה מאין אנשים הגיעו מן העולם, כי כל פעם יש את הדור החדש של העולים החדשים שמגיעים לארץ והם הקורבן התורן.

תומר מור: אני, אגב, יוצא רוסיה, אז גם לי יש את העניינים שלי.

תומר מור: אין כאן שום עניין של צבע עור או מוצא.

תומר מור: מנסים לשלוט כאן בקהל.

תומר מור: מנסים לייצר דרך עבודה שראוי ונכון לתת בה את הפתרון.

תומר מור: אגב, היא עובדת.

תומר מור: אמר כאן עו"ד קצב שתרשמו את דבריו לגבי העתיד.

תומר מור: אז תרשמו את דבריי לגבי העתיד: החוק בצורה בה הוא מנוסח כרגע, העיקרון שלו נפלא, אני בעדו, כולנו בעדו, אבל הוא פותח פתח לשני דברים, בלי קשר לאלימות אלא לצורת ההתנהלות וצורת העבודה בכניסה למקומות.

תומר מור: הולכת להיות קטסטרופה נוראית והמשטרה תראה נתונים קשים מאוד בשנה הבאה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: למה?

תומר מור: אסביר לך בעוד רגע, אם תרצי.

תומר מור: והדבר השני, יהיה כאן גל של תביעות.

תומר מור: אגב, כמו חוק העישון שיצא מן הכנסת הזאת ושהאחיזה שלו במציאות שואפת לאפס, צר לי להגיד לכם.

תומר מור: יש כאן הרבה דברים שהם נכונים ברמה העקרונית, אבל בפועל הדברים לא עובדים כך בישראל.

תומר מור: אין לי בעיה עם הצעת החוק, אני בעדכם, אבל בואו תתנו לנו אפשרות להגיע לפתרון ולתשובה לא בדרך שאתם מציעים כרגע.

רונית תירוש: מה אתה מציע?

תומר מור: אפשר לחדד את נושא האחריות האישית של בעלי המועדונים.

תומר מור: אין לנו בעיה, אנחנו לא מסתתרים מאחורי הדבר הזה בשום צורה שהיא.

תומר מור: אני לא מסתתר.

שלי יחימוביץ': רעיון טוב.

שלי יחימוביץ': תציע את זה בחוק אחר.

תומר מור: זה לא חוק אחר.

תומר מור: זה אותו חוק.

רונית תירוש: ברשותך, תחזור על ההצעה שלך.

תומר מור: אנחנו סבורים שכדי להגיע לפתרון הולם וראוי בחוק הזה, הגישה של כניסה על-פי סדר ההגעה והקביעה שצריך לעשות הדרגה, לא נכונות.

קריאה: זה ירד.

רונית תירוש: מה אתה מציע?

רונית תירוש: עזוב מה שירד.

רונית תירוש: איזה ניסוח אתה מציע?

תומר מור: הכיוון הכללי הוא שהכניסה תהיה פתוחה לכולם, שיהיה אסור להפלות אף אחד על-פי צבע עור וכולי, אבל בסופו של דבר יהיה מקום לשיקול הדעת וחובת ההוכחה לא תהיה מוטלת באופן בלעדי עלינו.

תומר מור: אני לא יכול להוכיח לבית-המשפט הלך-רוח בכניסה למקום ואני לא יכול להוכיח כוונה ואני לא יכול להוכיח חוסר תום-לב.

תומר מור: לא כל איש אלים מגיע למועדון מצויד בסכין, גז מדמיע או פצצה.

תומר מור: זה לא עניין האלימות.

תומר מור: אתם פשוט מבקשים מאתנו דברים לא ריאליים ברמת ההוכחה.

דבי גילד-חיו: יש מצלמות.

תומר מור: הצילום לא קשור.

אריה שוורץ: המועדונים שאתם מגינים עליהם מעלימים דרך קבע את - - -

אופיר אקוניס: מיצינו את הנושא הזה.

אופיר אקוניס: הבנו, אנחנו כבר בדיון שני על הצעת החוק, כאשר חלק מן הדברים חוזרים על עצמם.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת רונית תירוש היא אחרונת הדוברים.

רונית תירוש: תודה, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: הדיון הזה לא בכדִי נערך בוועדת הכלכלה ולא בוועדת החינוך, משום שמדובר כאן בעסקים ובפגיעה בכבוד האדם.

רונית תירוש: יש כאן הרבה עניינים ערכיים שהייתי שמחה אילו היינו דנים בהם בוועדת החינוך, אבל באמת מדובר כאן בעסקים, ואני דווקא רוצה עכשיו לדבר מן הצד של העסקים.

רונית תירוש: אפתח ואומר שמאחר וחברי לסיעה, חבר הכנסת שלמה מולה, הגיש את הצעת החוק אני בוודאי אהיה אתו ואתמוך בה, אבל אני רוצה שזה יהיה חוק לא רק למראית-עין, שהצדק גם ייעשה בסופו של דבר ולא רק ייראה.

רונית תירוש: יש לי חשש גדול, אדוני היושב-ראש, שבניסוח הנוכחי – ואסכים לכל הצעה שחבר הכנסת מולה יעלה כאן

רונית תירוש: כדי שזה יהיה חוק רציני - - -

אופיר אקוניס: גם אתם יכולים לבקש התייעצות סיעתית, למרות שאני מודיע שההצבעה תהיה בשעה 13:30.

רונית תירוש: התייעצתי אתו סיעתית קודם.

אופיר אקוניס: אני מבקש להודיע לכל הוועדה וגם לסיעת "ישראל ביתנו" שההצבעה תתקיים היום בשעה 13:30.

אופיר אקוניס: הם יכולים לצאת להתייעצות סיעתית משעה 13:00.

רונית תירוש: הסרתי כל היסוס ואצביע ביחד עם חברי לסיעה.

רונית תירוש: אבל אדוני היושב-ראש, החוק בסוף יהיה שלך, לא של חבר הכנסת שלמה מולה, ולכן ראוי שהחוק הזה יהיה ראוי.

רונית תירוש: כאשר מצוין כאן "קביעת תנאים שלא ממין העניין" – אני מתקשה להבין מה זה "שלא ממין העניין".

רונית תירוש: אני רואה לנגד עיניי מצב – וכאן אני רוצה שנרד לרזולוציות של השטח.

רונית תירוש: לא שאני מבקרת במועדונים.

אופיר אקוניס: יש לי הצעה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, האם מנהלת הוועדה יכולה להסדיר לנו ביקור באחד מן הלילות במקומות שהם בעייתיים, או לא בעייתיים?

שלי יחימוביץ': אתה שואל אותי?

שלי יחימוביץ': אני אחרי סדרה של ביקורים כאלה, כמו גם חבר הכנסת שלמה מולה.

שלי יחימוביץ': כתבנו את הצעת החוק הזאת אחרי שלמדנו את הנושא היטב.

שלי יחימוביץ': אני סבורה שבנתונים הנוכחיים אין טעם בסיור כזה.

שלי יחימוביץ': מי שרוצה, אגב, מוזמן לעשות את זה, אבל אני מבקשת לא לקשר את העניין להצבעה על הצעת החוק.

אופיר אקוניס: בלי קשר.

רונית תירוש: הסתובבתי הרבה במקומות כאלה בסיורים ליליים, ביחד עם המשטרה, בהיותי מנכ"לית משרד החינוך, וראיתי הרבה מאוד דברים.

רונית תירוש: אבל זה לא הנקודה, וגם כשאנחנו שם בוודאי לא עושים הפליות.

רונית תירוש: הנוסח של הצעת החוק לוקה מאוד בחסר.

רונית תירוש: מעבר לכך שהוא מטיל את חובת ההוכחה באופן טוטלי על מי שעשה את הסלקציה, לך תוכיח עכשיו שהאדם התנדנד או לא התנדנד – אני לא מדברת על דברים שרואים בעין ואפשר להוכיח בקלות רבה יותר.

רונית תירוש: שיקול הדעת בפרשנות לקביעת תנאים שלא ממין העניין – זה נושא שאני חיה אתו לא בשלום.

רונית תירוש: דיברתי עם חבר הכנסת שלמה מולה.

רונית תירוש: אני מבינה את הרצון להצביע כבר היום על הצעת החוק בהכנה לקריאה הראשונה.

רונית תירוש: זה מקובל עליי.

אופיר אקוניס: כדאי שכל הנוכחים באולם יידעו שיש גם הכנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

רונית תירוש: בדיוק.

רונית תירוש: קיבלתי את האמירה של חבר הכנסת מולה שלקראת הקריאה השנייה והשלישית הניסוח יהיה מחודד יותר, ברור יותר ולא יפיל עליהם חובת הוכחה שהם לא יכולים לעמוד בה.

אופיר אקוניס: בסדר, בהחלט.

אופיר אקוניס: את יכולה להציע.

רונית תירוש: ניפגש ונחשוב על ניסוחים.

רונית תירוש: תודה.

אופיר אקוניס: כולם יכולים להציע.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מר גדי יברקן, אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

אופיר אקוניס: אנחנו רוצים לגשת לקריאת הצעת החוק.

גדי יברקן: אשמח, אבל אם הזמן לחוץ, אוותר.

אתי בנדלר: אני מציעה שאקרא את הצעת החוק ואסביר את הדברים כדי לקדם את הדיון.

אתי בנדלר: התיקון הראשון, בסעיף 1, מתקן את סעיף 3 לחוק העיקרי, וקובע כדלקמן: "בחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א-2000 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 3, אחרי סעיף קטן (ג) יבוא – "(ג1) לעניין סעיף זה, רואים כהפליה גם קביעת תנאים שלא ממין העניין.

אתי בנדלר: "" אני כבר רוצה להתייחס להערתה של חברת הכנסת תירוש.

אתי בנדלר: בהתאם לפסיקה, גם אם ההוראה הזאת לא היתה קיימת, אם בית-המשפט היה משתכנע שקבעו תנאים כדי להגיע לתוצאה מפלה בסופו של דבר, היו רואים בזה הפליה.

אתי בנדלר: אבל הסעיף הזה לא מוסיף בעצם עיקרון חדש.

אתי בנדלר: הוא מעגן עיקרון שנקבע כבר בפסיקה כך וכך, וקיים, בדיוק באותה לשון, בחוקים אחרים שעוסקים באיסור הפליה.

אתי בנדלר: כך, למשל, בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, אחרי שנקבע עיקרון של איסור הפליה נאמר: "לעניין סעיפים קטנים (א) ו-(א1) רואים כהפליה גם קביעת תנאים שלא ממין העניין"; אותו דבר, בחוק חובת המכרזים, רואים כהפליה גם קביעת תנאים שללא מין העניין; וקיים עוד חוק נוסף, שאני לא זוכרת אותו כרגע, שבו מופיע אותו נוסח בדיוק.

אתי בנדלר: לכן, שעה שאנו נצמדים למטבעות לשון שקיימים בהקשר הזה בחקיקה, אינני סבורה שיש כאן איזה סיכון שתתקבל פרשנות רחבה או לא מקובלת שתכניס אלמנטים לא רצויים לנושא הזה.

אתי בנדלר: כוונת הדברים היא בסך הכול לומר – אם אקח דווקא משטח אחר כדי לא להתחיל לעורר דיון לא חיוני בהקשר שלנו – למשל מכרז צריך להיות שוויוני, אבל אם קובעים מכרז לצורך משרה מסוימת, וקובעים שמי שיכול לגשת למכרז הוא רק יוצא מדינה מסוימת שעלה לארץ בשנה מסוימת - - -

רונית תירוש: או בלונדיני עם עיניים כחולות.

אתי בנדלר: כלומר, קובעים תנאים שלא ממין העניין כדי להגיע לתוצאה מסוימת.

רונית תירוש: אבל הדברים כתובים שם וזה נורא ברור.

רונית תירוש: כאן לכי תוכיחי שההתנדנדות מעידה על כך שאדם שיכור או לא שיכור.

אתי בנדלר: עדיין אין כאן שום התנדנדות.

אתי בנדלר: אנחנו עדיין לא בסעיף החֲזָקות.

אתי בנדלר: זאת הוראה שמוצע לשלב אותה באותו סעיף שקובע את העיקרון של איסור ההפליה.

אתי בנדלר: אנחנו לא נמצאים עדיין בסעיף החֲזָקות אלא בסעיף 3, כאמור, שקובע את העיקרון של איסור ההפליה ופשוט מוסיף וקובע דברים שמקובלים בחקיקה ובפסיקה לגבי איסור הפליה.

אתי בנדלר: זה לגבי סעיף 1.

אתי בנדלר: סעיף 2 מציע לתקן את סעיף 6 לחוק העיקרי.

אתי בנדלר: סעיף 6 לחוק העיקרי, ברישה שלו בנוסחו היום, קובע כדלקמן: "הוכיח התובע בהליך אזרחי לפי חוק זה אחד מאלה, חזקה שהנתבע פעל בניגוד להוראות סעיף 3, כל עוד לא הוכיח אחרת:" דהיינו, אם הוגשה תביעה אזרחית נגד מי שנטען שהפלה, מעבירים את נטל הראיה אל הנתבע, שהוא יוכיח שהוא לא הפלה באותן נסיבות.

אתי בנדלר: קיימות שלוש נסיבות כבר היום, שלוש פסקאות, וכאן מוצע להוסיף את פסקה (4).

אתי בנדלר: אולי לפני כן אקרא את פסקה (2) הקיימת.

אתי בנדלר: פסקה (2) קובעת: "הנתבע סירב לספק מוצר או שירות ציבורי, מנע כניסה למקום ציבורי או סירב לתת שירות במקום ציבורי, לנמנים עם קבוצה המאופיינת לפי עילה מעילות ההפליה המנויות בסעיף 3, ולא סירב כאמור, באותן נסיבות, למי שאינם נמנים עם אותה קבוצה".

אתי בנדלר: דהיינו, אם בא מישהו שנמנעת כניסתו, לצורך העניין למועדון – מכיוון שדיברו כאן על מועדוני לילה אז נמשיך עם אותו עיקרון – ועל פניו נראה היה שמנעו את כניסתו בגלל עילה מעילות ההפליה, למשל על רקע צבע עורו – בעל המועדון צריך להוכיח שהוא לא הפלה.

אתי בנדלר: אבל הסתבר שקיימת תופעה של התנהגות יותר מתוחכמת, שלא מונעים את הכניסה שלו אלא "מייבשים" אותו במקום.

אתי בנדלר: פשוט מעכבים אותו, אומרים: תחכה, ותחכה ותחכה ותחכה, ונותנים לכל השאר להיכנס.

אתי בנדלר: כדי להשלים את הניואנס הזה באה פסקה (4).

אתי בנדלר: זה בעצם השלמה לחזקה שקיימת כבר היום בחוק, כפי שקראתי אותה.

אתי בנדלר: פסקה (4) קובעת, כמעט באותו נוסח של פסקה (3): "הנתבע עיכב הספקת מוצר או שירות ציבורי, כניסה למקום ציבורי או מתן שירות במקום ציבורי, לנמנים עם קבוצה המאופיינת לפי עילה מעילות ההפליה המנויות בסעיף 3, ולא עיכב כאמור, באותן נסיבות, את מי שאינם נמנים עם אותה קבוצה".

אתי בנדלר: זה כדי לא לאפשר התחמקות מהוראות פסקה (3) על-ידי עיכוב במקום מניעה.

אתי בנדלר: זאת ההצעה בפסקה (4).

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: כפי שהודעתי, נקיים הצבעה בשעה 13:30.

אתי בנדלר: אולי יש הערות על הנוסח למי מן הנוכחים.

אופיר אקוניס: אני רק מודיע מחדש, כבר הודעתי שנקיים היום הצבעה, למרות בקשות חוזרות ונשנות של סיעת "ישראל ביתנו", שחוזרת ומבקשת, באמצעות שיטות כלשהן, דחייה של ההצבעה היום.

לאה ורון: הם מבקשים לדחות את ההצבעה מהיום.

אופיר אקוניס: הם מבקשים לדחות.

אופיר אקוניס: הם יכולים להגיש רוויזיה אם הם רוצים ולקיים את כל מה שמצוי עבורם בתקנון הכנסת.

אופיר אקוניס: הודעתי שההצבעה תתקיים בשעה 13:30.

אופיר אקוניס: אפשרתי להם התייעצות סיעתית.

אופיר אקוניס: הם רוצים את ההתייעצות הסיעתית בין 14:00-16:00.

אופיר אקוניס: בשעה 16:00 יש כבר מליאה ואי אפשר לחזור לוועדה.

אופיר אקוניס: בקיצור, משמעות הבקשה היא דחיית ההצבעה מהיום.

אופיר אקוניס: אני לא מקבל את בקשתם ומודיע שתתקיים הצבעה ב-13:30.

לאה ורון: אדוני היושב-ראש, משרד האוצר מודיע שההצעה אינה כרוכה בעלות תקציבית.

אופיר אקוניס: מי שרוצה לומר כעת הערות לנוסח, בבקשה.

אריה שוורץ: אני מבקש לשאול, בעצם האזרח שיגיע למועדון, איך הוא יתמודד?

אריה שוורץ: אני רוצה להבין בתור אזרח מה זה "עיכב" או "לא עיכב".

אריה שוורץ: תור – זה דבר שברור לי מאוד.

אריה שוורץ: עיכב או לא עיכב – פחות ברור לי.

אתי בנדלר: מה זה עיכב?

אתי בנדלר: פשוטו כמשמעו.

אתי בנדלר: בלשון מדוברת אנו משתמשים כאן.

אתי בנדלר: זאת אומרת שאם אני באה עם עמיתי, עו"ד איתי עצמון, למועדון, לי נותנים להיכנס ולו אומרים שימתין בתור כי הם רוצים לבדוק משהו, והוא ממתין, ואחרי 5 דקות הוא שואל: "אני יכול כבר להיכנס?

אתי בנדלר: " ואומרים לו: "עוד לא, תמשיך להמתין", וכן הלאה – זה עיכוב.

אתי בנדלר: פשוט.

אריה שוורץ: למה לא לעשות תור פשוט?

אריה שוורץ: אני לא מצליח להבין למה להימנע מעניין התור.

אתי בנדלר: הדוגמה של עו"ד עצמון ושלי אולי לא טובה כי אני לא רואה אילו עילות הפליה יש בינינו, אבל אם אני אבוא עם אחד מאלה שטענו להפליה כאן, ואותי יכניסו ולשני יגידו להמתין, להמתין ולהמתין, כאשר באנו ביחד - - -

אריה שוורץ: אבל הצורה הכי מסודרת לראות את זה היא בתור.

אתי בנדלר: שנינו עמדנו ביחד בתור, רק שכאשר אני הגעתי לראש התור הכניסו אותי, ולשני נתנו להמתין.

אריה שוורץ: אני לא מצליח להבין.

אריה שוורץ: כשאומרים "עיכב" או "לא עיכב" אני לא מדמיין תור מול העיניים.

אריה שוורץ: אני מדמיין קבוצה של אנשים, שחלק אולי מעכבים וחלק אולי לא מעכבים.

אריה שוורץ: אין כאן שום דבר ברור.

איל זנדברג: אם התור יוזכר, שים לב שהמרכיבים שמופיעים בנוסח הם מה שיצטרך להוכיח התובע.

אריה שוורץ: אם אני יכול לקטוע אותך לרגע, תענה לי בצורה ברורה ולא משפטית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מי אתה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין אותי את מי אתה מייצג.

אופיר אקוניס: הוא הופלה לטובה במועדון.

אריה שוורץ: הגעתי למועדון עם מר מוטי וודג'ה ושאלתי אם אפשר להיכנס.

אריה שוורץ: שאלו אותי כמה אנשים אנחנו ואמרתי שאנחנו שניים.

אריה שוורץ: כאשר לא ראו שהשני הוא מוטי אמרו לי: בסדר, אין בעיה, תיכנס.

אריה שוורץ: נכנסתי ומוטי מייד אחריי, וכאשר שמו לב שמוטי שחור לא נתנו לו להיכנס.

רונן מיילי: צר לי להגיד שאתה משקר.

רונן מיילי: לא היה ולא נברא.

אריה שוורץ: לא היית שם.

אריה שוורץ: למה אתה אומר את זה?

רונן מיילי: הוא משקר במקום מכובד.

רונן מיילי: הוא פשוט משקר.

אריה שוורץ: הוא לא היה במקום ואומר שאני משקר.

אופיר אקוניס: הדיון הזה היה סוער גם בישיבה הקודמת.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אם הדיון סוער, תדע, אנחנו עושים חקיקה נכונה.

אריה שוורץ: למי ששאלה, קיבלתי אגרוף מכיוון שהתעקשתי שמר מוטי וודג'ה ייכנס אתי.

אריה שוורץ: לכן אני גם מחדד את השאלה.

אריה שוורץ: הסיטואציה הזאת מאוד-מאוד לא נוחה לאדם שמגיע לשם.

אריה שוורץ: אני לא מצליח להבין איך אדם יכול להבין, לא אדם שהוא משפטן, מדובר על אנשים מבלים, על אנשים צעירים.

אריה שוורץ: שהאדם פשוט יבין מה קורה איתו ומה הזכויות שלו.

לאה ורון: אדוני רוצה להעיר לאחד מן הסעיפים?

לאה ורון: אז תעיר לאחד מן הסעיפים.

אריה שוורץ: אני מעיר הערה פשוטה מאוד.

אריה שוורץ: לפי איך שאני רואה את הדברים כאזרח, מאוד פשוט, ברור ומכוון מה זה כניסה לפי תור.

אריה שוורץ: "עיכב" או "לא עיכב" – זה משהו אמורפי ולא ברור.

אופיר אקוניס: אתה מציע שינוי?

אופיר אקוניס: אתה יכול דרך אחד מחברי הכנסת להציע נוסח אחר.

אופיר אקוניס: רבותי, נעצור את הישיבה לחצי שעה.

אופיר אקוניס: נשוב וניפגש כאן בשעה 13:30.

אופיר אקוניס: (הישיבה נפסקה ב-13:00 ונתחדשה ב-13:40)

אופיר אקוניס: רבותי, אנחנו מחדשים את הדיון.

אופיר אקוניס: הודעתי שנקיים עכשיו הצבעה על הצעת החוק.

אופיר אקוניס: מר גדי יברקן ומר ליאור אבבה ביקשו לומר כמה מילים.

אופיר אקוניס: הם לא נמצאים.

אופיר אקוניס: אין עוד הערות כלליות, נכון?

לאה ורון: אני רוצה להודיע מי מצביע במקום מי: במקום חבר הכנסת עמיר פרץ מצביעה חברת הכנסת שלי יחימוביץ; במקום חבר הכנסת אלי אפללו מצביעה חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ'; במקום חבר הכנסת ישראל חסון מצביע חבר הכנסת שלמה מולה; במקום חבר הכנסת נחמן שי מצביעה חברת הכנסת רונית תירוש; במקום חבר הכנסת דני דנון, שיושב על מקום של חד"ש, מצביע חבר הכנסת דב חנין.

אופיר אקוניס: נצביע על סעיף 1, שמתקן את סעיף 3 לחוק העיקרי.

אופיר אקוניס: מי בעד?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 1 להצעת החוק (תיקון סעיף 3 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אופיר אקוניס: סעיף 1 נתקבל פה אחד.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: מי בעד סעיף 2, שמתקן את סעיף 6 לחוק העיקרי?

אופיר אקוניס: מי נגד?

אופיר אקוניס: מי נמנע?

אופיר אקוניס: הצבעה בעד סעיף 2 להצעת החוק (תיקון סעיף 6 לחוק העיקרי) – רוב נגד – אין נמנעים – אין הסעיף נתקבל.

אופיר אקוניס: סעיף 2 נתקבל פה אחד.

אופיר אקוניס: אני מודה לכם מאוד.

אופיר אקוניס: הסעיפים נתקבלו, אבל חבר הכנסת אלכס מילר הודיע לי שהוא מגיש רוויזיה על ההצעה הזאת בשם סיעת "ישראל ביתנו" כולה.

אופיר אקוניס: נשתדל להעלות את ההצעה לרוויזיה לדיון בהקדם האפשרי.

אופיר אקוניס: אני לא יכול להתחייב על הזמן, אבל בהקדם.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה.

שלי יחימוביץ': קודם כול, אני מבקשת שתעלה עכשיו את הרוויזיה להצבעה.

אופיר אקוניס: לא, לא נעלה אותה עכשיו להצבעה.

שלי יחימוביץ': אם לא, ואמרה לי גם עו"ד אתי בנדלר שזה הנוהג בוועדה, בקשתי היא זאת: אתה לא צריך לפנות לזה זמן בסדר היום כי האקט של ההצבעה על הרוויזיה קצר מאוד.

שלי יחימוביץ': אם הרוויזיה תתקבל, אז תקבע מועד לדיון, אבל ההצבעה על הבקשה לרוויזיה לא אורכת זמן רב.

שלי יחימוביץ': לכן אני מבקשת שההצבעה על הבקשה לרוויזיה תיקבע ליום רביעי.

אופיר אקוניס: אני לא זוכר בעל-פה את סדר היום של יום רביעי.

אופיר אקוניס: אם אינני טועה, יש לנו שתי ישיבות.

שלמה מולה: זה עניין של 5 דקות.

שלי יחימוביץ': אם הצעת הרוויזיה תתקבל, אז כמובן יתקיים דיון.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: אראה את סדר היום ואודיע.

אופיר אקוניס: תצא כמובן הודעה רשמית ומוסמכת על-ידי מנהלת הוועדה על מועד הרוויזיה.

אופיר אקוניס: תודה רבה.