ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 83, 2010-06-14 10:00

ליה שמטוב: בוקר טוב לכל המשתתפים שהגיעו היום לישיבת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ליה שמטוב: הוועדה התכנסה היום כדי לערוך מעקב אחר הטיפול בניצולי השואה.

ליה שמטוב: הוועדה קיבלה לראשונה ביולי 2008 דיווח ממשרד האוצר, על פי חוק התוכנית להגדלת הגמלאות להבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה.

ליה שמטוב: אז דווח לוועדה שהוגשו חמשת אלפים מאה ושלושים ושמונה בקשות לקבלת ההטבות, ואושרו מתוכן אלפיים ותשעים.

ליה שמטוב: היום אנחנו גם רוצים לשמוע עדכון בדבר יישום החוק.

ליה שמטוב: בנוסף, הוועדה מבקשת לקבל תשובות לשאלות מתוך דוח מבקר המדינה האחרון.

ליה שמטוב: אני רוצה לציין – אם נשווה את דוח מבקר המדינה מהפעם הקודמת לדוח הנוכחי, חל שיפור ניכור בסיוע הניתן לניצולי שואה, הוגדל שיעור הזכאים לגמלה, הוגדלו במידה ניכרת סכום הגמלה וסל השירותים, הוקם מרכז המידע ובוצעו פעולות לאיתור הזכאים, ועוד דברים רבים.

ליה שמטוב: עם זאת, בכל זאת בדוח מבקר המדינה מצוין כי עדיין נמצאו ליקויים בטיפול בניצולי שואה ובסיעוד הניתן להם.

ליה שמטוב: היום הזמנו לישיבה את מנהלת הרשות לזכויות ניצולי השואה, הגברת עופרה רוס, ואני אבקש ממנה לדווח ולהתייחס ליישום חוק ההטבות לקשישים ניצולי שואה.

ליה שמטוב: נראה מצגת ואני אבקש ממנה לענות על השאלות אם יש לה תשובות, ואם לא – נקבל תשובות בכתב.

ליה שמטוב: השאלות שלנו הן - מהו היקף הפניות למרכז המידע הארצי שהוקם; האם עדכון סכום הגמלה הניתן מכוח חוק נכה רדיפות הנאצים שנעשה בחודש מאי יוחל רטרואקטיבית מחודש ינואר של כל שנה; כמה מתוך שבעת אלפים מאה ארבעים וארבע תביעות לגמלה שהוגשו כבר טופלו; האם הוועדות הרפואיות הן אלה שקובעות את הקשר בין הנרדפות של הניצולים לבין שש המחלות העיקריות, או שזה נעשה על ידי רופאי הרשות?

עופרה רוס: אני אתחיל עם המצגת כדי שנדע מה עושים ברשות לזכויות ניצולי השואה.

עופרה רוס: אנחנו פועלים מכוח מספר חוקים.

עופרה רוס: החוק העיקרי והראשון שלנו הוא חוק נכי רדיפות הנאצים, החוק עוסק באותם ניצולי שואה שהיו אזרחי מדינת ישראל לפני שנת 1953 ובעקבות הסכם השילומים מדינת ישראל לקחה את האחריות כלפיהם, ולא ממשלת גרמניה.

עופרה רוס: הקבוצה הזו מונה היום כחמישים וארבעה אלף ושבע מאות עשרים וארבע ניצולים.

עופרה רוס: הקבוצה השנייה היא מכוח חוק נכי המלחמה, גם זה אחד מהחוקים הראשונים.

עופרה רוס: כל אותם נכי מלחמה שלחמו בכוחות הברית ובפרטיזנים, רובם לחמו בצבא האדום כפי שאתם יודעים.

עופרה רוס: הקבוצה הזו, החוק לא מגביל אותה.

עופרה רוס: יכול להיכנס תיאורטית גם אדם שמגיע היום לארץ.

עופרה רוס: אולי דווקא זה מעניין את הוועדה שיכולים להיכלל בחוק זה ניצולים מחבר העמים שלחמו והוכרו כנכים.

עופרה רוס: כיום בקבוצה זו נכללים כששת אלפים וחמש מאות איש.

עופרה רוס: החוקים החדשים שנחקקו בשנים האחרונות כוללים את חוק ההטבות של שנת 2007, שתוקן בשנת 2008.

עופרה רוס: בקבוצה הזו יש שלוש קטגוריות שכוללות כששת אלפים שש מאות ושש איש שמקבלים מענק שנתי והטבות בדיור, כלומר אותם אנשים שמקבלים קצבה מ"קרן סעיף 2" וגם מ-"קרן עבודות כפייה" ומקבלים השלמת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי.

עופרה רוס: הקבוצה הזו מקבלת מענק שנתי והטבות בדיור ובהמשך ניכנס לנושא זה.

עופרה רוס: בנוסף יש קבוצה נוספת שנוצרה כחלק מתיקון חוק ההטבות, והיא מונה כאלפיים מאתיים עשרים ושישה איש.

עופרה רוס: מדובר בקבוצות ניצולי שואה יוצאי מחנות וגטאות הנקראים - "נופלים בין הכיסאות", כלומר שלא מקבלים קצבה ממקור אחר ועלו לאחר שנת 1953.

עופרה רוס: אף גוף לא מכיר בהם, מדינת ישראל לקחה על עצמה לשלם להם קצבה חודשית שהיום עומדת על אלף ומאה שקלים לחודש ומקבלים שובר שירותים בסך אלפיים וארבע מאות שקלים החל משנת 2009, שהוגדל בשנת 2010 לשבעת אלפים ומאתיים שקלים.

ליה שמטוב: שובר השירותים הוא שנתי?

עופרה רוס: כן.

עופרה רוס: מדובר למעשה בשש מאות שקלים בחודש.

ליה שמטוב: האם עובר סכום מחודש אחד לאחר?

עופרה רוס: כל חודש מקבלים שש מאות שקלים והם לא חייבים להשתמש בסכום באותו חודש, הם יכולים להשתמש בו גם בחודש הבא והם יקבלו עוד בחודש אחרי.

עופרה רוס: קבוצה נוספת שנכנסה בחוק ההטבות של שנת 2008, כוללת שמונה עשרה אלף איש כיום.

עופרה רוס: מדובר באנשים שמקבלים רנטה מ-"קרן סעיף 2" ומקבלים מאיתנו הטבות נוספות.

עופרה רוס: אלו הקבוצות ובסך הכול מדובר בכ-שמונים ושבעה אלף איש.

עופרה רוס: אני רוצה ברשותכם לחזור לרגע לכוח חוק רדיפות הנאצים, שגם בו נעשה תיקון חשוב מאוד.

עופרה רוס: אנחנו משלמים לכל מי שממשלת גרמניה לא משלמת לו בעקבות הסכם השילומים.

עופרה רוס: מדובר בקבוצה די גדולה של אנשים ששהו על אדמת גרמניה בראשון לינואר 1947, בדרך כלל אנשים ששהו במחנות עקורים.

עופרה רוס: למעשה, ממשלת גרמניה הייתה צריכה לקחת אחריות על אנשים אלו, והיא לקחה בזמנו.

עופרה רוס: ממשלת ישראל בשנת 2001 במסגרת חוק ההסדרים הכירה בקבוצה הזו.

עופרה רוס: בשלב הראשון הקבוצה קיבלה תגמול חודשי בלבד של עשרים וחמישה אחוז, היא לא הייתה זכאית לגשת לוועדות רפואיות ולא קיבלה הטבות רפואיות אחרות.

עופרה רוס: בני המשפחה או בני זוג לא יכלו לקבל תגמול וגם לא קיבלו מעמד של נזקק או נצרך.

עופרה רוס: בשנת 2007 חל לגביהם תיקון, וכל הקבוצה הזו היום היא חלק מחוק נכי רדיפות הנאצים וזכאית לאותן הטבות בדיוק.

עופרה רוס: דבר נוסף בקשר לחוק נכי המלחמה וחוק נכי רדיפות הנאצים, מדובר באנשים נזקקים ונצרכים, אנשים המקבלים תגמולים שנבדקו ובגלל מצבם הבריאותי או הכלכלי הם מקבלים תוספת לתגמול.

עופרה רוס: יש לנו תגמול לאלמנות של נכי מלחמה לשלושים ושישה חודשים, וחלקן גם תגמול לכל החיים – כתלות במעמד.

עופרה רוס: מבחינת תקציב, בשנת 2005 היה בסכום של פחות ממיליארד וחצי שקלים, ואנחנו מדברים על תקציב מקורי ללא הגדלות שנעשות במהלך השנה, שהרי אנחנו יודעים שהתקציב הולך וגדל במהלך השנה.

עופרה רוס: בשנת 2006 זה היה פחות או יותר באותו סדר גודל, בשנת 2007 זה היה קרוב ל-1.7 מיליארד שקלים.

עופרה רוס: בשנת 2008 כבר רואים גידול – רואים שאנחנו מתקדמים לכיוון תקציב של שלושה מיליארד שקלים.

עופרה רוס: בשנת 2010 אנחנו בסכום של מעל שניים וחצי מיליארד שקלים ונושקים לשלושה מיליארד שקלים, בהחלט תקציב מכובד וזה חשוב.

עופרה רוס: אם נבקש לראות את ההתפתחות של האוכלוסייה בה אנחנו מטפלים, שאנחנו יודעים שהיא השתנתה.

עופרה רוס: בשנת 2005 היו לנו כחמישים ואחד אלף ניצולי שואה.

עופרה רוס: אנחנו גדלנו ובשנת 2008 יש שבעים ותשעה, ובשנת 2009 שמונים וחצי אלף.

עופרה רוס: היום אנחנו נמצאים היום במצב של שמונים ושמונה אלף ניצולי שואה, גידול ענק שחל בגלל חוקים בחצי השנה האחרונה.

עופרה רוס: בואו נעבור לשקף שמצביע על הסכומים המשולמים לנכי הרדיפות ונכי המלחמה, שהם למעשה המטופלים העיקריים שלנו.

עופרה רוס: הם מקבלים טיפול רפואי במלואו בגין המלחמה שהוכרה, הנכות שלהם, לרבות תרופות.

עופרה רוס: היום אנחנו גם נותנים טיפול גם למחלות הלא מוכרות, כולנו מכירים את המהלך המבורך שנעשה בשלושת החודשים האחרונים שהיינו שותפים מאוד פעילים לו.

עופרה רוס: ראינו בזה יחד עם משרד האוצר והשותפים האחרים מהלך חשוב והקדשנו לו הרבה מאוד תשומת לב ומאמצים.

עופרה רוס: הגענו להסדרים עם קופות החולים השונות, הנכים מקבלים בהשתתפות העצמית שלהם הנחות משמעותיות – וניכנס לכך בהמשך.

עופרה רוס: בנוסף, הם זכאים להבראה רגילה, הם מקבלים סכום של כאלפיים שקלים בשנה בחודש ינואר, והשנה אפילו שילמנו קודם לכן.

עופרה רוס: יש הבראות עם טיפולים לאותם אנשים שזקוקים לטיפולים במרחצאות וכולי.

עופרה רוס: הם יכולים לקבל עד ארבעה עשר ימים, ומי שזקוק למלווה מקבל מלווה.

עופרה רוס: אנחנו מעניקים בנוסף הנחה בארנונה, יש להם פטור מלא מתשלום אגרת טלוויזיה, החזר חלקי של מס ערך מוסף ומס קנייה על מוצרים שונים.

עופרה רוס: בנוסף, אנחנו מעניקים הלוואות לנכי המלחמה ונכי הרדיפות, ואפילו לבני הזוג שלהם.

עופרה רוס: אנחנו מעניקים מענקי השכלה על תיכונית לבני ניצולי שואה, זה אמנם לא כל כך רלוונטי כבר אבל עדיין יש אנשים שפונים אלינו.

עופרה רוס: יש תגמול לבן זוג של מקבלי גמלה שנפטר, מי שמקבל תגמול רגיל בן הזוג שלו מקבל אותו לשלושים ושישה חודשים.

עופרה רוס: נזקק ונצרך זה תגמול לכל החיים.

עופרה רוס: יש לנו השתתפות חלקית בהוצאות הקמת מצבה לשאירים של מקבלי גמלה או תגמול של נזקק או נצרך.

עופרה רוס: כמובן שיש לנו יחידה של שירותים סוציאליים, שניגשים ועושים ביקורי בית ופעילויות שונות לניצולי השואה.

עופרה רוס: רק לאחרונה לנכי המלחמה היה אירוע – בהשתתפות סגן השר וחבר הכנסת ביילסקי, יושב ראש ארגון הנכים ועוד.

עופרה רוס: היה ארגון מכובד, לקחנו ספרים שכתבו ניצולי שואה על מעשי הגבורה שלהם והקראנו אותם.

עופרה רוס: היה אירוע תרבותי ומאורגן, הגיעו ניצולי השואה.

עופרה רוס: לא אנחנו היינו אחראים על ההזמנה אבל אנחנו מברכים על כך ובפעם הבאה אנחנו מתחייבים שאנחנו ניקח את זה על עצמנו, את ההזמנה.

עופרה רוס: לצערי, ציפינו להשתתפות רבה מאוד של נכי המלחמה אבל הפעם זה לא קרה.

ליה שמטוב: יכול להיות שהיו במקביל אירועים של הששים וחמש שנים, ודבר שני אולי זה בגלל ההזמנות.

עופרה רוס: בכל מקרה זה היה אירוע מאוד יפה ומאוד תרבותי, הייתה שירה והיה אירוע מאות איכותי ומכובד.

עופרה רוס: אני רוצה שאנחנו נדבר על הטבות שמקבלים ניצולי השואה בעקבות חוק ההטבות.

ליה שמטוב: סליחה, כל ההטבות שציינת עד עכשיו היו מתוקף איזה חוק?

עופרה רוס: מדובר היה בקבוצה של נכי המלחמה ונכי הרדיפות.

עופרה רוס: עכשיו ניכנס לכל אותם שמקבלים הטבות לפי חוק ההטבות.

עופרה רוס: הם מקבלים דמי הבראה עבור שבעה ימים, הנחה בתשלום ארנונה, פטור מתשלום אגרת טלוויזיה, החזר חלקי של מס ערך מוסף ומס קניה על מבחר מוצרים חשמליים, והנחה בדמי השתתפות העצמית בתרופות מרשם הנמצאות בסל התרופות בדיוק כמו שמקבלים הנכים אצלנו.

עופרה רוס: בגובה של חמישים אחוזים לניצול עד גיל שבעים וחמש, ומעל גיל שבעים וחמש הנחה של ששים אחוזים וזאת בהתאם להחלטת ממשלה.

ליה שמטוב: בעבר הם לא קיבלו?

עופרה רוס: לא, בעבר הם לא קיבלו הנחה בהשתתפות עצמית.

עופרה רוס: הייתה קבוצה של מקבלי השלמת הכנסה שקיבלו, אבל הם לא נכללים בציבור הזה.

עופרה רוס: אנחנו הגענו להסדר הזה בעקבות החלטת ממשלה של החודשים האחרונים, היה מדובר בחודש הראשון בחמישים וחמישה אחוזים הנחה מעל לגיל שבעים וחמש אבל עכשיו יש תיקון וזה יהיה ששים אחוזים.

עופרה רוס: היו"ר ליה שמטוב: ואלו שלא קיבלו השלמת הכנסה שילמו מאה אחוזים?

עופרה רוס: כן, שילמו.

עופרה רוס: אבל עכשיו תודה לאל יהיה שינוי.

עופרה רוס: כדי להבין מה קרה בעקבות החלטות ממשלה, תקציב התמיכות בשנת 2008 גדל מסכום של מאה מיליון לסכום של מאתיים מיליון בשנת 2009.

עופרה רוס: זהו דבר חשוב, אנחנו תומכים בכל מיני גופים שנותנים סיוע לניצולי שואה.

עופרה רוס: הקמנו ביחד עם מר פקטור שיושב כאן היום את הקרן לרווחה בשנת 1995, אז היה מדובר על ארבע מיליוני שקלים וכיום מדובר על סכומים אדירים יותר, נעשים פרויקטים חשובים ויפים, כולל השתתפות במענקים שמקבלים ניצולי השואה.

עופרה רוס: אנחנו תומכים בנושא זה בסכומים של מעל מאה וחמישים מיליון שקלים, ויש נושאים נוספים במסגרת אותו סל.

עופרה רוס: יש זכאות לשובר שירותים לפי חוק ההטבות בסכום של ששה מאות שקלים לחודש לאלו שקראנו להם "הנופלים בין הכיסאות".

עופרה רוס: אגב, לאותו סכום רוצים להגיע גם בקבוצות אחרות כי מדובר בעזרה מאוד גדולה.

עופרה רוס: בעקבות החלטות ממשלה הגענו לסיכום עם קופות החולים, במסגרת ההסדר יהינו כל שמונים ושבעת אלף הניצולים שלנו.

עופרה רוס: כלומר לא מדובר רק על קבוצה אחת מהכלל, רק על נכי הרדיפות, אלא כולם.

עופרה רוס: מדובר בדבר חשוב שההירתמות אל המשימה הזו הייתה גדולה.

עופרה רוס: הגענו להסדר חדש עם חברת החשמל למתן הנחה בתשלום עבור צריכת חשמל בסכום של כמאה שקלים בחודש.

מרינה סולודקין: זה מאוד מעניין שאנחנו לא מודעים לכך.

מרינה סולודקין: את יודעת שאת חוק "חשמל סוציאלי" עשתה חברת הכנסת סופה לנדבר כבר בשנת 2007.

ליה שמטוב: רק לאלו שמקבלים השלמת הכנסה.

מרינה סולודקין: ופה מדובר על כולם.

מרינה סולודקין: אם אפשר, אנחנו רוצים לקבל את המסמך.

עופרה רוס: אנחנו עוד עובדים על זה, אני מקווה שנסיים תוך חודשיים ונעביר לכן את כל הפרטים בשמחה.

מרינה סולודקין: כי זה מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: אנשים לפעמים שואלים ואנחנו לא מבינים אותם.

עופרה רוס: אני רוצה קצת לספר לכם מה נעשה בתקופה האחרונה ברשות, בנקודות ולא בהרחבה.

עופרה רוס: אולי לפני כן אני חייבת לסבר את האוזן – טיפול בשמונים ושבעה אלף ניצולי שואה היא לא רק משימה לאומית חשובה אלא גם נעשית על ידי קבוצת עובדים שנותנת את נשמתה.

עופרה רוס: אני מקפידה לבקר לפחות שני ניצולים ביום, ובמרכז המידע שלנו יש כמויות של אנשים שמגיעים ואני רואה את העבודה ואני חושבת שמגיע לעובדים פרס.

עופרה רוס: הייתי בשמחה מזמינה אתכם לביקור אצלנו כדי שתבואו ותראו באילו סדרי גודל מדובר ותראו מה נעשה.

מרינה סולודקין: אתם בירושלים?

עופרה רוס: בתל אביב.

עופרה רוס: אני חושבת שחשוב שתראו מה עושים העובדים עבור אותם אנשים שעברו את התופת ואת הדבר הקשה ביותר.

עופרה רוס: אנחנו מקפידים להיות אוזן קשבת, ולא פעם מגיע ניצול שואה ואומר שהוא מספר לנו דברים שלא סיפר לבת או בן זוגו או לבנו, יש מי שיכול לשמוע אותו.

עופרה רוס: אני גאה שאני נמצאת במקום הזה, אני מרגישה שאני עושה דברים מאוד טובים.

מרינה סולודקין: מתי הוקמה הרשות?

עופרה רוס: בסוף שנת 2009.

עופרה רוס: אני מודה בכל הזדמנות לכל אותם עובדים שיושבים באופן מסור, ומי שמכיר את המערכת כמו הארגונים יודע איך הם עושים את מלאכת הקודש, בסובלנות וסבלנות – וזה לא תמיד קל.

מרינה סולודקין: באילו שפות אתם מפרסמים באמצעי התקשורת?

עופרה רוס: אני יודעת שיש גם פרסום בשפה הרוסית ואנחנו מקפידים על כך.

עופרה רוס: אנחנו נבדוק את העניין, אנחנו פתוחים לכל הצעה וניתן לדון בעניין.

עופרה רוס: יש עוד הרבה מה לעשות, ואנחנו עוד נעשה.

עופרה רוס: אני אספר מה עשינו בתקופה האחרונה.

עופרה רוס: בחודש אפריל פרסמה הוועדה ברשות השופטת דליה דורנר את מסקנותיה.

עופרה רוס: הועדה ישבה על המדוכה ועשתה עבודה יפה, והדבר החשוב היה עדכון התגמול הישראלי לנכי רדיפות הנאצים לאחר שנים רבות שהנושא היה פתוח.

עופרה רוס: המסקנה העיקרית של הוועדה הייתה עדכון התגמול הישראלי לזכאים על פי חוק נכי רדיפות הנאצים כך שלא יפחת משבעים וחמישה אחוזים מהרנטה הגרמנית המקבילה.

עופרה רוס: אני רוצה להעיר שמי שמקבל תגמול של נזקק ונצרך מקבל גם כך תגמול שהוא מעל שבעים וחמישה אחוזים מהרנטה הגרמנית.

עופרה רוס: מדובר על קבוצה שמקבלת תגמול רגיל שיהיה לא פחות משבעים וחמישה אחוזים מהרנטה הגרמנית.

עופרה רוס: ישבנו בזמנו, כשאני נכנסתי לתפקיד עם מרכז הארגונים ומר נוח פלוג, קיבלנו החלטה שהחל משנת 2010 יעודכן המחיר של תגמול נכי רדיפות הנאצים פעמיים בשנה, ולא כפי שהיה עד אז עדכון רק פעם בשנה רק באוקטובר.

עופרה רוס: עכשיו אנחנו מעדכנים פעמיים בשנה, בחודש אפריל ובחודש אוקטובר.

עופרה רוס: בנוסף קיבלנו החלטה ועדכנו בשנת 2010 באופן חד פעמי עבור התקופה מינואר 2009 עד אפריל 2009 כי זה לא עודכן בשעתו.

עופרה רוס: דיברנו קודם על ועדת דורנר ועל השינוי, עכשיו ניתן לראות את השינוי שחל.

עופרה רוס: בשנת 2007 תגמול של עשרים וחמישה אחוזים הסתכם בכ-אלף ארבעים וששה שקלים, עלה בשנת 2008 לאלף ומאה, בשנת 2009 לאלף שש מאות ששים ושניים, וכיום זה מעודכן לאלף שמונה מאות שמונים ושניים.

עופרה רוס: זה לתגמול של עשרים וחמישה אחוזים, לא מדובר על נזקק ונצרך עבורם מדובר על סכומים מאוד גבוהים, אפילו גבוהים יותר מהסכומים שממשלת גרמניה משלמת.

מרינה סולודקין: יש לי שאלה.

מרינה סולודקין: יש לי קטגוריה שעדיין בין הכיסאות.

מרינה סולודקין: אני ניסיתי לעשות את זה דרך חוק – אלו שחיו ביערות בזמן השואה.

עופרה רוס: את מדברת על "הנופלים בין הכיסאות" ולא על נכי הרדיפות?

מרינה סולודקין: כן.

עופרה רוס: התגמול שלהם גם גדל והוצמד לתגמול של נכי הרדיפות, ובנוסף הם מקבלים את סל השירותים.

עופרה רוס: הם מקבלים שש מאות שקלים של סל השירותים לחודש, וכן הם מקבלים את התגמול של אלף מאה ועשרה שקלים.

סופי כהן לבלוביץ: זה מוצמד לתגמול של נכי רדיפות.

סופי כהן לבלוביץ: כל פעם שהתגמול של נכי רדיפות עולה, כולל הסכמי שכר כמו זה של עובדי המדינה האחרון של 4.7%, הם יקבלו הגדלה גם החודש.

ליה שמטוב: אבל אילו אישורים יש להם?

מרינה סולודקין: זה מה שאני שואלת.

מרינה סולודקין: אני מכירה כמה אנשים שלא יכולים לקבל את הסטאטוס הזה.

עופרה רוס: אני מציעה שתעבירי לנו את השמות שלהם ואנחנו נבדוק את העניין בשמחה.

עופרה רוס: אני רוצה עכשיו לתת קצת נתונים על הפעילות של מרכז המידע שלנו.

מרינה סולודקין: רק רגע, יש לי שאלה.

מרינה סולודקין: לאיזו קבוצה יש עדכון גובה?

עופרה רוס: לכל נכי הרדיפות וגם ל-"נופלים בין הכיסאות".

מרינה סולודקין: יש הרבה פניות אלינו בנושא הדיור הציבורי.

מרינה סולודקין: המדינה נותנת הרבה אחרי שנת 2007, אבל הדיור הציבורי שהוא הוסטלים או מקבצי דיור לניצולי שואה אינו מספק.

מרינה סולודקין: אני מכירה את המצב שהסוכנות פועלת יחד עם חברת עמידר פעם בחמש שנים, אבל זה עדיין לא מספיק.

מרינה סולודקין: מה את חושבת ניתן לעשות לפחות בקטגוריה הזו כדי לשפר את הדיור הציבורי?

עופרה רוס: אני חושבת שצריך לעשות דיון ולבדוק את הנושא.

עופרה רוס: חשוב לראות מה עושה כל גוף ומה אנחנו יכולים לעשות.

עופרה רוס: יכול להיות שאפילו יש מסגרות שלא ידוע עליהן, כי זה לא נבדק באופן כולל.

מרינה סולודקין: אולי אנחנו באמת נעשה זאת.

מרינה סולודקין: אנחנו שואלים כי חשוב שנדע לתת תשובות למי שפונה אלינו.

עופרה רוס: כמובן.

עופרה רוס: הדלת שלנו תמיד פתוחה.

עופרה רוס: יש חברי כנסת שמעבירים אלינו פניות גם.

עופרה רוס: מרכז המידע שלנו הוא המערכת שעונה תשובות לשאלות שמגיעות מהקבוצות השונות.

עופרה רוס: סיימנו עכשיו מכרז גדול לעיבוי מרכז המידע באופן שהוא יוכל לתת תשובה בזמן אמת.

עופרה רוס: מה שהיה עד היום הוא שאנשים נענו במקום רק על שאלות כלליות, אבל שאלות ספציפיות הועברו לאנשים אחרים ונענו במועד יותר מאוחר.

עופרה רוס: השינוי שייעשה הוא שאותם אנשים שיושבים במרכז יוכלו לתת את התשובות לשאלות בזמן קצר.

עופרה רוס: מדובר בפרויקט מאוד גדול.

מרינה סולודקין: במה זה שונה ממרכז המידע של הגמלאים?

עופרה רוס: להם יש מרכז מידע שיכול לענות לכל הקבוצות.

עופרה רוס: לנו יש קבוצות שלנו.

עופרה רוס: כשנכה שלנו רוצה לשאול למה הוא עוד לא קיבל את מה שמגיע לו, הוא צריך לפנות אלינו כי אנחנו צריכים לתת לו מענה.

עופרה רוס: אנחנו מטפלים באוכלוסיות שלנו בלבד, ולא מטפלים באוכלוסיות אחרות.

עופרה רוס: יש לנו סדרי גודל מאוד גדולים.

עופרה רוס: אנחנו מקבלים מעל אלפיים פניות בחודש.

עופרה רוס: מדובר בכמויות אדירות של פניות, ואנחנו עכשיו מעבים את המרכז ומקווים שהוא יהיה יותר טוב ממה שהיה עד עכשיו.

ליה שמטוב: לשאלתה של חברת הכנסת מרינה סולודקין, הגמלאים ניצולי השואה יכולים לפנות גם למרכז המידע של הגמלאים וגם למרכז המידע של ניצולי השואה, וגם לחברי הכנסת.

ליה שמטוב: הייתה לי פנייה בימים האחרונים של מישהי ששמעה על שובר של מאתיים שקלים שהיא לא קיבלה, אני בדקתי את העניין בשבילה.

עופרה רוס: אני רוצה לדבר מעט על השינויים שחלו ברשות בתקופה האחרונה.

עופרה רוס: עשינו שינוי של טופס התביעה לתגמול לכל סוגי החוקים, היום הוא בין חמישה לששה עמודים בכתב ברור.

עופרה רוס: שינינו את נוסח טופס הבנק בסיכום עם יושב ראש מרכז הארגונים, נקבע כי נוסח טופס הבנק ישונה באופן כזה שתוסר הפסקה המתייחסת להרשאה בלתי חוזרת לחיוב חשבונם של ניצולי השואה.

עופרה רוס: טופס הבנק היום רק מזהה שאכן אותו אדם מקבל את הסכום ואין עניין הרשאה.

עופרה רוס: בנושא כפל התשלומים, מדינת ישראל לגבי ניצולי השואה לא תשתמש באפשרויות הגבייה שלה כלפי ניצולי השואה.

מרינה סולודקין: אני מצטערת לומר אבל לא אתם דאגתם לזה אלא אנחנו, לקח לנו עשר שנים שלא יהיה מיסוי.

עופרה רוס: זה משהו אחר.

ליה שמטוב: נכון, גברת רוס מדברת על כפל תשלומים, אנשים שקיבלו כסף שלא היה מגיע להם ואחר כך ביקשו מהם להחזיר את הכסף.

עופרה רוס: אנשים קיבלו כסף פעמיים, גם מאיתנו וגם מקרן "סעיף 2".

עופרה רוס: לפי החוק הם לא יכולים לקבל פעמיים ולמרות זאת המדינה החליטה שאינה תשתמש באמצעי גבייה.

עופרה רוס: היה מדובר בחובות של שני מיליון שקלים שנגבו מאנשים והוחזרו לאותם אנשים שזה נלקח מהם, ומי שלא נלקחו ממנו הסכומים הם לא יילקחו ממנו בעתיד.

ליה שמטוב: ומה לגבי הוועדות הרפואיות?

עופרה רוס: אני יכולה להתייחס לכך בקצרה.

עופרה רוס: יש להבחין בין שני דברים – וועדות רפואיות וקשר סיבתי.

עופרה רוס: קשר סיבתי זה קשר שנבחן האם יש קשר סיבתי בין המחלה לבין הרדיפות.

עופרה רוס: לאחר שמחליטים שיש קשר סיבתי נשלחים לוועדה רפואית.

עופרה רוס: הרופאים אינם אותם רופאים.

עופרה רוס: אגב, עכשיו החלפנו את הרופא הראשי, וכיום הרופא הראשי הוא גם פסיכיאטר כי חשבתי לנכון שחשוב שהרופא הראשי יהיה מי שיכול להיות יותר מומחה בתחומים שאנחנו מטפלים בניצולי השואה בהם.

עופרה רוס: כשהרופא הראשי בוחן האם יש קשר סיבתי בין המחלות לבין הרדיפות, הוא עושה זאת על ידי קריטריונים מובנים מראש.

עופרה רוס: הוא לא קובע על דעת עצמו את הקשר.

עופרה רוס: ישבה וועדה שהחליטה באילו מקרים מכירים בקשר סיבתי ובאילו מקרים לא מכירים בו.

עופרה רוס: יש לנו רופא ראשי אחד ואין מה לעשות בעניין זה, מדובר בדרך בה המערכת כולה עובדת.

עופרה רוס: אנחנו משתדלים שהנושא של ניצולי השואה יהיה גמיש יותר.

ליה שמטוב: מדוע דוח מבקר המדינה התייחס לנושא?

עופרה רוס: אנחנו נעביר את ההתייחסות שלנו למבקר ונעביר גם לכם.

ליה שמטוב: תודה רבה לגברת עופרה רוס.

ליה שמטוב: אני מבקשת לשמוע את דבריו של שלמה גור, סגן נשיא ועידת התביעות לישראל.

שלמה גור: כדי להשלים את ההקדמה של זכויות, ניצולים ותגמולים לניצולים הייתי רוצה להוסיף אלמנטים שמגיעים מועדת התביעות הן כפנסיות אישיות והן כסיוע רחב יותר.

שלמה גור: אם אנחנו מסתכלים על השנה האחרונה, כתוצאה מהמשא ומתן של ועדת התביעות עם ממשלת גרמניה נוספו שבעת אלפים ומאה איש שקיבלו כבר השנה מקרן הסיוע תשלום חד פעמי של אלפיים חמש מאות חמישה וששה יורו.

שלמה גור: היינו, השנה נוספו למעשה עשרים וחמישה מיליון ומאה חמישים וחמישה אלף דולרים.

שלמה גור: מקבלי "קרן סעיף 2", שזו הפנסיה החודשית, מונים השנה עשרים וחמישה אלף ומאתיים שלושים ואחד איש, כלומר בסכום הכולל מדובר על מאה עשרים ואחד מיליון דולר.

שלמה גור: אלו סכומים שמגיעים השנה לאנשים פרטיים כמענקים או חד פעמיים או חודשיים.

שלמה גור: בנוסף מוזרמים במערכת כספים בסיוע עקיף, כלומר שחלקו מגיע לניצול וחלקו מתבטא בשירותים, כולל הקרן לרווחת ניצולי השואה שהם מקבלי המסה הגדולה של כספי ועדת התביעות בישראל.

שלמה גור: מדובר על הזרמה כוללת של שמונים ושלושה מיליון דולר לשנה, מתוכם הקרן מקבלת כמעט ששים ואחד מיליון דולר לשנה.

שלמה גור: הכספים הללו מגיעים ישירות לניצולים, בצורה של שעות סיוע.

שלמה גור: כלומר, המסה הגדולה שועדת התביעות מציעה היא שעות סיוע לניצולים נזקקים.

שלמה גור: אנחנו המממנים הגדולים ביותר של מרכזי יום ושירותים במרכזי הסיוע.

שלמה גור: אני רוצה להדגיש מיהם הזכאים לשירותים מועדת התביעות, ומיהם המטופלים במסגרת התשלום החד פעמי של ה - Hardship Fund(קרן הסיוע).

שלמה גור: אנחנו מדברים על סך הכך של ניצולי השואה, לא בהגדרה המצמצמת של שמונים ושבעה אלף אלא מאתיים ועשרה עד עשרים אלף איש שהם ניצולי שואה ופליטים ואנחנו מגדירים אותם כ-"נפגעי הנאצים".

שלמה גור: המדיניות שלנו, ויש לבחון אותה לשקול אותה כאמצעי רחב יותר, היא שכאשר מדובר על רנטות אישיות כמובן שיש הבחנה בין מי שהיה נמלט או פליט לבין מי שהיה במחנה.

שלמה גור: אבל כשמדובר על שירותים סוציאליים שניתנים לקשישים בערוב ימיהם שנפגעו מפעולות הנאצים, בין אם היו במחנות או ביערות, נמלטו והצליחו להגיע למזרח ברית המועצות – סיביר או מקומות אחרים.

שלמה גור: השירותים הסוציאליים דומים אצל כולם, ופה חשוב לתת את הדעת כיצד משווים את השירותים כדי שכולם יהיו זכאים לשירותים.

שלמה גור: המבחן הוא הנזקקות, ולא המיקום שהניצול היה בו בתקופת השואה.

שלמה גור: הנקודה האחרונה בה אני רוצה לעסוק היא התוכנית הרפואית של ההנחות ברכישת תרופות, שהיא וודאי דבר מבורך.

שלמה גור: פה בדיוק מתחדדת הסוגיה למי ניתנים השירותים הללו.

שלמה גור: מצד אחד יש שמונים ושבעה אלף שמקבלים הנחה ברכישת תרופות, ולעומתם יש עוד כמאה אלף איש שחלקם היותר גדול הם נזקקים.

שלמה גור: אם מתסכלים על המספר, בבדיקה לא מעמיקה מידי, רואים שהמספר הוא דומה.

שלמה גור: בין שמונים ותשעים אלף זה המספר שמקבל כיום את ההנחות, והייתי חושב שמן הראוי לשקול את הפריסה של ההנחות על פי הצדק ההיסטורי, ולתת ליותר נזקקים עדיפות ראשונה על פני אחרים.

שלמה גור: אם זה היה המצב, אני מניח שגם אנחנו היינו שותפים לתוכנית הזו.

מרינה סולודקין: אני רציתי להוסיף, מאוד חשובה הקטגוריה השנייה של פליטי השואה, שוועדת התביעות הכירה בהם והם היחידים שמטפלים בהם.

מרינה סולודקין: אנחנו מודים לקרן הרווחה שמתירה לשלוח אליה אנשים שהם פליטי שואה ומטפלת בהם.

מרינה סולודקין: אבל מדינת ישראל לא הכירה בסטאטוס מיוחד לפליטי השואה.

מרינה סולודקין: אני הגשתי חוק שנפל במליאה, חוק לקביעת סטאטוס לפליטי שואה.

מרינה סולודקין: רצינו לתת להם קצת כסף מפני שהם מאוד נזקקים, רוב מתוך מאה וארבעים אלף איש.

מרינה סולודקין: הם לא מקבלים סכומים חודשיים אלא חד-פעמיים, ומדינת ישראל חייבת להכיר בהם.

מרינה סולודקין: החוק שלי נפל מפני שמשרד האוצר אמר שזה יעלה שני מיליארד שקלים, ואפילו בצחוק לא רצו לחשוב שיש בעיה חברתית גדולה שיש לפתור אותה.

מרינה סולודקין: יש לפתור לפחות את הדיור הציבורי, או את הרשויות.

מרינה סולודקין: אבל לא חשבו על זה ברצינות.

מרינה סולודקין: חייבים להבין שיש בעיה חברתית.

מרינה סולודקין: בטח שכולנו פועלים על פי החוק הקיים וכשאין חוק קשה לפעול.

מרינה סולודקין: אחת המטרות שלנו, כועדת עליה וקליטה, שכן רוב אותם פליטים הם עולים – היא לחשוב כיצד ניתן לפתור את הבעיה החשובה הזו.

ליה שמטוב: אני רוצה להוסיף.

ליה שמטוב: כל מה שאמרה הגברת עופרה רוס והמשרד שהיא מייצגת, מדובר על עבודה משנת 1953.

ליה שמטוב: מאותה שנה כל פעם דיברו על ניצולי שואה אבל התחילו לעסוק בפליטי שואה רק בעשרים השנים האחרונות.

ליה שמטוב: אם נשאל ישראלים מיהו פליט שואה, התשובה תהיה שפליט שואה הוא מי שברח למקום בטוח בזמן המלחמה.

ליה שמטוב: לא יודעים את האמת, כי רק בזמן האחרון מתגלים סיפורים על פליטי שואה.

ליה שמטוב: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לשלמה גור על הקצבת סכום מכובד ליציאת ספר בנושא פליטי שואה.

אברהם שרנפולסקי: שמי אברהם שרנפולסקי ואני מייצג את התנועה הציבורית "חזית הכבוד", עמותה להשגת זכויות פנסיה בישראל.

אברהם שרנפולסקי: בנוסף לדבריו של שלמה גור הייתי רוצה לספר לכם כמה דברים הקשורים למעגל השני, כלומר לפליטים.

אברהם שרנפולסקי: חשוב לציין שמדינת ישראל אדישה לצרכי הפליטים שהם למעשה ניצולי השואה.

אברהם שרנפולסקי: הם סבלו מרדיפות הנאצים, הם ברחו משליחים תחת פצצות ויריות, איבדו בתיהם ובריאותם, וחייו במקומות כמו סיביר בתנאים בלתי נסבלים, וגם העלייה ארצה הייתה להם קשה.

אברהם שרנפולסקי: חמישים וחמישה אלף האנשים הללו גרים בדירות שכורות וצריכים לשלם יותר משבעים אחוז מהקצבאות שהם מקבלים מביטוח לאומי על שכר דירה.

אברהם שרנפולסקי: את מה שנשאר להם לאחר תשלום שכר הדירה הם צריכים להוציא על תרופות ולמעשה לא נשאר להם כסף לקיום חיים ראויים.

אברהם שרנפולסקי: אנחנו לא רק מבקשים אלא גם דורשים לדון בנושא הפליטים, שכן גם הם זכאים להטבות.

אברהם שרנפולסקי: אני לא רוצה להשוות את הפליטים לניצולים שהיו בגטאות ובמחנות, אבל יש לזכור שמדובר בקבוצה גדולה שחייה חיים קשים ויש לעזור להם.

אברהם שרנפולסקי: תודה.

אלכס אורלי: אני אלכס אורלי, סגנו של נוח פלוג יושב ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה.

אלכס אורלי: אני רוצה להביע את הערכתי לעופרה רוס, שמאז שנכנסה לתפקידה זזו המון דברים, ובטח שמגיע לה כבוד על קידום עניין התרופות.

אלכס אורלי: אני מודע לעניין שהכספים של המדינה ולא של המדינה, ולא בטוח שכולם הבינו את הבעייתיות אחרת זה היה נפתר מוקדם יותר.

אלכס אורלי: אני מדבר בתור מי שמייצג ניצולי שואה וחי גם את הבעיות של פליטי השואה.

אלכס אורלי: ההגדרה של "ניצולי שואה" הוגדרה לפני שנים רבות על ידי מדינת ישראל ומדינת גרמניה ועליה מסתמכים כל החוקים והתקנות עד היום.

אלכס אורלי: בתהליך של התפרקות הקומוניזם הגיעו למדינת ישראל הרבה מאוד פליטי שואה, ואני בכל מיני מפגשים אמרתי שפליטי שואה הם לא בדיוק ליקקו שם דבש, הם עברו שם צרות בלתי רגילות וחלקם גם מתו בגלל קשיים.

אלכס אורלי: אני גם איבדתי שם משפחה.

אלכס אורלי: אנחנו רואים את הצורך לתמוך בפליטי שואה, קודם כל בגלל שהם חלק אינטגראלי מההגדרה של ניצולי שואה אלא שהם לא הוכנסו לחוק.

אלכס אורלי: בנושא הזה דיברנו בזמנו עם ראש הממשלה לשעבר אהוד אולמרט, ניסינו להרחיב את ההגדרה גם לפליטי שואה וגם זה לא היה מספיק.

מרינה סולודקין: הועדה תדון במעמד פליטי השואה בעשרים ושני ליוני.

אלכס אורלי: אין לי ספק שזה לא מספיק.

אלכס אורלי: אני מוכח לברר עם ועידת התביעות, שהיא התומך האמיתי העיקרי דרך הקרן.

אלכס אורלי: לגביהם, ההתייחסות לפליטי שואה היא דומה להתייחסות לניצולי שואה.

אלכס אורלי: נכו שמבחינת רנטות אי אפשר להתייחס באופן דומה, אבל הגיע זמן שמדינת ישראל תעשה מאמץ ותתחיל אפילו ממיליארד אחד לתמוך בנזקקים הפליטים ולנסות להעלות את רמת חייהם כדי שהם יזכו לקצת נחת.

מרינה סולודקין: אתה יודע, זה טוב מאוד בגלל שיש כאלה שרוצים לעשות ריב בין ניצולי שואה לבין פליטי השואה.

אלכס אורלי: אנחנו בהחלט מסכימים שפליטי השואה הם המשך ישיר של ניצולי השואה, הם נקלעו לסיטואציה מסוימת ויש דרך לפתור את הבעיות שלהם.

אלכס אורלי: רק מדינת ישראל יכולה לפתור את הבעיה, הכסף הגדול חייב להגיע ממדינת ישראל.

אלכס אורלי: הלובי של יוצאי ברית המועצות לשעבר חייבים לקדם את העניין ולנסות לקבל סכום מסוים לפתרון הבעיה.

אלכס אורלי: הבעיה לגבי ניצולי השואה שאינה מגיעה למודעות מספקת היא הנפגעים של אוקטובר 1953.

אלכס אורלי: זו בעיה חמורה שאני ניסיתי בעבר לטפל בה.

אלכס אורלי: החוק של 1953 הוא שרירותי לחלוטין ללא טיפת הגיון או התחשבות.

אלכס אורלי: בעצם כל האנשים שהגיעו לאחר 1953 נמצאים ב-"קרן סעיף 2", כלומר וועידת התביעות.

אלכס אורלי: הם היו איפה שהיו, חלקם ילדים וחלקם מבוגרים שלא היה להם מושג שהם יכולים לקבל פיצויים.

אלכס אורלי: גל העלייה שהגיע בשנות ה-90 הביא אנשים שהיו ניצולים אמיתיים שפשוט לא חיו בישראל, הם לא היו בזמן הנכון ובמקום הנכון.

אלכס אורלי: אני ניסיתי לעשות בדיקות גם עם משרד ראש הממשלה.

אלכס אורלי: אני חושב שמדובר בבעיה אמיתית שיש הבדל בין הניצולים האמיתיים שהם ב-"קרן סעיף 2" וניצולים של משרד האוצר, צריך לסגור את הפער ולהשוות את התנאים.

אלכס אורלי: אני הצעתי להשוות הטבות שמקבלים ממשרד האוצר.

אלכס אורלי: אם יש פער בין מה שוועדת התביעות משלמת לבין מה שעדיין חסר להביא אותם לאותה רמה, אני לא חושב שהוא פער גדול מבחינה כספית.

אלכס אורלי: סך הכול מדובר על עשרים וחמישה אלף איש.

אלכס אורלי: אנשים בוכים, אנשים שהיו במחנות ריכוז שעברו את כל הצרות של הניצולים ותקועים עם הפער הזה.

אלכס אורלי: המדינה צריכה לצמצם את הפער, יש בזה צדק מלא.

אלכס אורלי: יש חוק אבל אפשר לשנות אותו, אני לא חושב שהכסף הנדרש כל כך גדול.

אלכס אורלי: אני אמשיך לקדם את הבעיה במשרד ראש הממשלה ולא ארפה ממנו.

אלכס אורלי: בסופו של דבר, אנחנו כבר ששים וחמש שנים אחרי המלחמה, כל אותן השנים אותם אנשים לא זכו להטבות שוות והוגנות.

אלכס אורלי: לפחות בשנים האחרונות לחייהם ניתן להטיב עימם.

אלכס אורלי: תודה.

מרינה סולודקין: תודה.

מרינה סולודקין: מה קורה מבחינת תקציבים במרכז הארגונים?

אלכס אורלי: מבחינת תמיכות ממשרד הגמלאים, אמנם השתפרו הדברים אבל עדיין יש פרוצדורה ארוכה ומייגעת.

אלכס אורלי: רק עכשיו באמצע השנה קיבלנו את השלושה מיליוני שקלים, וזה פשוט רע.

אלכס אורלי: במשך חודשיים הפקידים מחליטים, ובמרץ כבר הכסף צריך להיות משוחרר לארגונים השונים.

אלכס אורלי: אני לא יכול למרוח את הספקים שלי יותר מחודשיים או שלושה.

אלכס אורלי: זה רע ויש המון לתקן, היו לי שיחות עם המנהל הכללי ועושים מאמץ.

אלכס אורלי: נדמה לי שהפתרון הכי טוב יהיה לחוקק חוק ניצולי שואה.

אלכס אורלי: תודה.

זאב פקטור: קודם כל בוקר טוב לכולנו.

זאב פקטור: אני משתתף בפגישות כאלו זה זמן מה, וזו פעם ראשונה שאני מרגיש שאנחנו מדברים לעניין.

זאב פקטור: החלק המשמעותי ביותר אולי של הפגישה הזאת שיושבת פה איתנו גברת רוס, אשר בזכותה זכיתי היום אחרי ששים שנה בפעם הראשונה לראות את החוברת הזו עם אינפורמציה שאני בהיותי פה מלפני קום המדינה לא ראיתי ולא זכיתי לדעת על קיום הדברים הללו והזכויות שלנו.

זאב פקטור: אני לא מאמין שהדבר הזה מקרי.

זאב פקטור: כנראה היו החלטות אשר נתקבלו, הוכנסו למגירה וסגרו את המגירה במפתח.

זאב פקטור: אני מאוד מצטער שהיום חסרים לנו פה כמה וכמה אנשים אשר היו צריכים לתת לנו כמה תשובות מהרובד המדיני של ההחלטות שמתקבלות בעניינים שלנו.

זאב פקטור: אני רואה שבין האנשים אשר צריכים לבצע את ההחלטות הללו אני מוצא יותר ויותר הבנה ורצון טוב לתקן את כל המעוות אשר נעשה כלפי ניצולי השואה מיום בואנו הביתה.

זאב פקטור: לא משנות השבעים אלא משנות הארבעים.

זאב פקטור: אני רק קצת מתפלא שאם אני במאבקי למען ניצולי השואה מברית המועצות, כשאני נזקק לעזרת הנציגים של אותה היהדות, נציגים שיש בהם אנשים בעלי שם בינלאומי, אני צריך לחכות חודשים עד שהם עונים לטלפון ואני לא מצליח לקבוע איתם פגישה, וזה חמור מאוד.

זאב פקטור: אני יודע יותר טוב מה כואב לאותם אנשים שהם מייצגים אותם מאשר שהם יודעים, שאין להם זמן והם עסוקים.

זאב פקטור: אם אני צריך להיפגש עם נציג הנציגים, ואני לא רוצה לנקוב בשמו, אני לא מקבל תשובה למרות שאומרים לי שהוא יתקשר למחרת לקבוע פגישה.

זאב פקטור: הבעיה אשר הועלתה פה היא אחת הבעיות החמורות, כי האמת היא שיחד עם ההבנה אשר זכיתי לה מועידת התביעות, ומתן עזרה וכתף לניצולי השואה במשך עשרות השנים שאני עובד איתם, לא זכיתי כמעט להבנה מאף מוסד ממשלתי אחד של מדינת ישראל.

זאב פקטור: כיום, עופרה רוס משתדלת בעבודתה היום-יומית לתקן, לשפר ולענות על כל הציפיות העמוקות אשר סבלנו מהן ואשר מבקר המדינה הצביע עליהן.

זאב פקטור: אני גם היום לא מאמין שהדברים הללו קרו בגלל פקידים, זה קרה על סמך הוראות מפורשות שהגיעו מגבוה.

זאב פקטור: היו לי גם מגעים עם הפקידות הגבוהה במשרד האוצר ואני חשתי במקרים רבים שאני מדבר אל הקיר.

זאב פקטור: היה צורך לעשות מאבק, כמו שאנחנו ניצולי השואה עשינו בשנת 2007, על מנת להעלות את הבעיה של אותם ניצולי השואה בפני העיניים של תושבי מדינת ישראל.

זאב פקטור: כשהתחילו לעסוק בזה, שאלו אותי מה זה "ניצול שואה", ואיפה הם.

זאב פקטור: אני עניתי שיש לי רשימה ושאני עומד לרשות מקבלי ההחלטות כבר חמישים שנים.

ליה שמטוב: אדון פקטור אני נאלצת לבקש ממך לקצר בדברייך.

זאב פקטור: אם תפסיקי אותי תקבלי ניצחון ואני באמת אפסיק להגיע לכאן.

ליה שמטוב: זאת כמובן לא הכוונה, לכבוד הוא לנו שאתה מגיע לפה לדיונים, פשוט אני מבקשת לתת לנציג משרד הבריאות רשות דיבור מפני שהוא חייב להיות נוכח במקום אחר.

זאב פקטור: הייתי רוצה שגם הוא ישמע את הדברים שלי.

זאב פקטור: אני רק רוצה להפנות את תשומת לבכם, שבעיות ניצולי השואה היום מחולקות לשלושה או ארבעה משרדים שונים, ואני לא רואה טיפה של תיאום בעבודתם.

זאב פקטור: מדובר על משרד הגמלאים, משרד הרווחה, משרד האוצר וכל המשרדים הללו פועלים ובאים למסור פה דוח אבל מעולם לא ביקשו להיפגש איתנו על מנת לשמוע מאיתנו מה כואב לנו.

זאב פקטור: אין במדינה הזו אדם אשר יודע יותר טוב ממני מה כואב לנו.

זאב פקטור: הגענו לידי כך שהיום, אחרי כל השינויים וההטבות, שבע עשרה אלף ניצולי שואה אשר מקבלים את פנסיית הבריאות ההרוסה מגרמניה הוצאו מחוץ להסדר לקבלת תרופות.

זאב פקטור: למה?

זאב פקטור: אני לא יכול להבין.

זאב פקטור: אותם האנשים מקבלים גם טלוויזיה ללא תשלום, הנחות במסים, אבל כשזה מגיע לתרופות – אין.

זאב פקטור: אלו הוצאות של מאות שקלים בשנה וזה, גבירותיי ורבותיי, רק על קצה המזלג.

זאב פקטור: הייתי רוצה עוד להגיב על הפליטים.

ליה שמטוב: אדון פקטור, אני מעבירה את רשות הדיבור לנציג משרד הבריאות ולאחר מכן זכות הדיבור תחזור אלייך.

ליה שמטוב: מה יש לנציג משרד הבריאות לומר על ההנחות ברכישת תרופות?

ניר קידר: קודם כל אני רוצה להזכיר שמשרד הרווחה הוא שתיכלל את הנושא, יש וועדה בין משרדית בראשות המנהל הכללי של משרד הרווחה.

ניר קידר: שכחו להזכיר זאת ברשימת התודות.

ניר קידר: בשלוש קופות החולים "כללית", "מאוחדת" ו-"מכבי" כבר קיימות רשימות של ניצולי שואה שכבר היום מקבלים את ההנחות.

ניר קידר: קופת החולים "לאומית" ההסכם נחתם בימים האחרונים ואנו מקווים שתוך שבוע ניצולי השואה כבר יוכלו לקבל את ההנחות מהרגע שזה ייכנס לפועל.

ניר קידר: הם יקבלו את ההנחות בבית המרקחת בצורה אוטומטית, מבלי שיצטרכו לשלם סכום מלא ולקבל את ההנחה רטרואקטיבית.

עופרה רוס: בקופת החולים "לאומית" מדובר על אלף וחמש מאות איש בלבד.

זאב פקטור: מה עם השבע עשרה אלף מקבלי הפנסיה מגרמניה?

מרינה סולודקין: יושב ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, רצה להכניס את אותם שבע עשרה אלף איש חזרה להסדר, אבל הוא אמר בישיבת ועדת הכספים שהייתי נוכחת בה שזה בלתי אפשרי.

גדי חרמון: אני גדי חרמון, הנציג של ארגון "כן לזקן".

גדי חרמון: אני רוצה להביע שתי תמיהות שאינן תלויות בגברת היושבת ראש.

גדי חרמון: היכן שאר חברי הכנסת שהם חברי הוועדה?

גדי חרמון: שאלה שנייה היא האם מישהו שאל את עצמו מדוע טיפלו רק בחלק מהפניות?

עופרה רוס: מתוך חמשת אלפים פניות, אושרו אלפיים ותשעים ואלף ומשהו נמצאו כלא זכאים, כלומר הפניות נדחו.

גדי חרמון: תודה רבה.

גדי חרמון: ומה לגבי חברי הכנסת?

מרינה סולודקין: אני מצטערת לומר אבל בעניין זה אין לי מה לעשות, אתם חייבים ליצור איתם קשר ולפנות אליהם בעניין.

זאב פקטור: אפשר בבקשה לסכם את מה שרציתי להגיד?

זאב פקטור: ובכן, אני צריך לפזר פה כמה מיתוסים היסטוריים.

זאב פקטור: אני לא יודע למה, אבל המדינה שלנו – מדינת ישראל – התחילה עם תום מלחמת העולם השנייה להנמיך את קולה בקשר לפשעי גרמניה.

זאב פקטור: למה היא עשתה זאת, אני משאיר לכולכם להוציא את המסקנה בעצמכם, אבל זאת היא עובדה.

זאב פקטור: אני לא יכול להבין את העובדה שאיך זה קרה שישנם מסמכים שנכתבו על ידי יימח שמו אדולף היטלר, אשר אמר עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שהוא הולך להשמיד את כל אנשי הגזע היהודי באירופה, איך אנחנו היהודים לא ניצלנו את ההצהרה הזאת על מנת להוכיח שראש ממשלת גרמניה, ולא הייתה לו שום אופוזיציה, הכריז על כוונותיו בגלוי ומול כל העולם.

זאב פקטור: על כן, אני רוצה להוכיח כמה מגוחך זה היה להכריז על אנשי ברית המועצות כפליטים.

זאב פקטור: אנשי ברית המועצות אשר באו אלינו בשנות השבעים, מאה ושבעים אלף איש, היו בין יתר העולים אנשים אשר היו אחרי גיל הפנסיה ולא קיבלו פה אף יום עבודה אחד יותר.

זאב פקטור: להגיד עליהם פליטים, בגלל שהם ברחו אל ה-"סטאנים" השונים, אלא הנאצים הרסו את חייהם כאילו אם היו נשארים שם היו מתים היום, בדיוק כמו יהודי פולניה.

זאב פקטור: אין מה לדבר על פליטים, הם ניצולים ומגיעות להן במדינת ישראל בדיוק אותן זכויות.

ליה שמטוב: מר פקטור, אנחנו נדבר עוד על ניצולי שואה בעשרים ושבני ליוני, נזמין אותך ואתה תדבר.

ליה שמטוב: בסדר?

זאב פקטור: כן אני רק רוצה לומר משפט אחד.

זאב פקטור: השני מיליארד שקלים או שלושה לא צריכים להפחיד אותנו.

זאב פקטור: מדינת ישראל גמרה להיות מדינה מסכנה שזקוקה לכל גרוש.

זאב פקטור: מדינת ישראל היא מדינה בעלת אמצעים מדיניים, ולא חשוב מאיפה.

זאב פקטור: השאלה היא למה רוצים לתת, ולא למי רוצים לתת.

ליה שמטוב: תודה.

שרה זילברשטיין: שמי שרה זילברשטיין ואני ראש תחום פניות ציבור, המשרד לענייני גמלאים.

שרה זילברשטיין: אני רוצה בקצרה לעדכן את הוועדה על מוקד הפניות *9444, הוא לא מוקד של המשרד לענייני גמלאים אלא מוקד משותף שהוחלט עליו בהחלטת הממשלה ועל פי החלטות ועדת דורנר, זהו מוקד שהוקם על ידי משרד ראש הממשלה יחד עם המשרד לענייני גמלאים, משרד הרווחה והשירותים החברתיים וגם משרד האוצר.

שרה זילברשטיין: ההפעלה היא באמצעות המשרד לענייני גמלאים.

שרה זילברשטיין: המוקד הוקם בחודש פברואר בשנת 2009, עד היום היו לנו מאתיים עשרים וחמש אלף פניות, מתוכן שבעים ואחד אלף איש קיבלו שירותים ומתוכם עשרים וחמישה אלף הם דוברי רוסית.

שרה זילברשטיין: מכל ההפניות שלנו לשירותים השונים אנחנו העברנו שלושים ושלוש אלף פניות לקרן הרווחה, שש עשרה אלף פניות ללשכה לשיקום נכים, העברנו שלושת אלפים שלוש מאות פניות לועידת התביעות, ול-BEG (חוק הפיצויים הגרמני) שלושת אלפים פניות.

שרה זילברשטיין: היכולת שלנו לעזור לאנשים היא הסברת זכויות, ואנחנו כותבים להם לאילו שירותים הם זכאים.

שרה זילברשטיין: אנחנו מקבלים שיתוף פעולה מלא, להוציא את הלשכה לשיקום נכים ממנה אנחנו לא מקבלים עדכונים ולכן לא יכולים לעדכן את האזרחים שפונים אלינו בנושא.

שרה זילברשטיין: כאמור, הדברים של נציג ועידת התביעות הן בהחלט דבר משמעותי.

שרה זילברשטיין: ניצולי השואה שבאו מארצות מזרח אירופה למעשה זכאים לקרן הרווחה, שזה אומר שפעם בשנתיים הם מקבלים ארבעת אלפים שקלים ובנוסף מקבלים שעות סיעוד.

שרה זילברשטיין: אנחנו זוכים לשיתוף פעולה מדהים עם קרן הרווחה.

שרה זילברשטיין: כל ניצול שואה שאנחנו בודקים אנחנו יכולים להפנות רק לקרן הרווחה ולא לאף גורם אחר וזה בעצם בא לידי ביטוי, זו הבעיה הגדולה של אותם עשרים וחמישה אלף פונים.

שרה זילברשטיין: ההגדרה כפי ששלמה גור אמר אותה צריכה ללוות אותנו לשנים הבאות.

שרה זילברשטיין: אנחנו רואים את הצורך הגדול של אותם פליטי שואה שזקוקים לשירותים הרבה יותר נרחבים.

שרה זילברשטיין: אני ראיתי בישיבה הקודמת את נושאי הפנסיה והסבירות הנמוכה שנקבל תוספות.

שרה זילברשטיין: הנזקקות שלהם תהיה וודאית גם לשנים הבאות, לכן חייבים לעשות משהו בנושא וודאי שהכנסת היא המקום לעשות זאת.

שרה זילברשטיין: בעניין התמיכות למרכז הארגונים, המידע שמר אלכס אורלי מסר הוא אכן נכון.

שרה זילברשטיין: שלושה מיליון שקלים אכן אושרו ויועברו בקרוב, בנושא ההנצחה יש בעיות עדיין.

שרה זילברשטיין: אני מקווה שבימים הקרובים זה ייסגר.

שרה זילברשטיין: אני יודעת שיש ישיבה קרובה בימים הקרובים ואנחנו נשוב ונעלה את העניין.

שרה זילברשטיין: תודה.

תמי מרוז: שלום, שמי תמי מרוז ואני עובדת סוציאלית, מפקחת ארצי בתחום ניצולי שואה במשרד הרווחה.

תמי מרוז: המנהל הכללי של משרד הרווחה על פי החלטת הממשלה הוא יושב ראש ועדת סל השירותים, אלו אותם מאתיים מיליון שקלים.

תמי מרוז: מבחינתנו אין הפרדה בין ניצולים לפליטים, אנחנו לא מפרידים בשירותי משרד הרווחה בין ההגדרות.

תמי מרוז: יש הבדלים בקצבאות ובהכנסות כמובן אבל לא בקריטריונים של השתתפות בסל ואנחנו אפילו לא משתמשים בסמנטיקה הזו.

תמי מרוז: מתוך הסל של מאתיים מיליון שקלים, שלושת רבעי מהסכום, כמאה חמישים מיליון, מועברים לקרן לרווחת ניצולי השואה.

תמי מרוז: שם, יותר משבעים אחוז בהערכה כללית מועברים לאנשים שלא מקבלים רנטות אחרות, מה שנקרא בעגה הכללית "מעגל שני" או "יוצאי רוסיה".

מרינה סולודקין: באילו הטבות מדובר?

תמי מרוז: כל ההחזרים של ארבעת אלפים שקלים כל שנתיים שמגיעים לכל נפגעי השואה.

תמי מרוז: החזרים על תרופות, עזרים רפואיים, מכשירי שמיעה, טיפולי שיניים, תרופות שלא בסל.

תמי מרוז: אין הבדל בין מוצא או שנת עלייה.

תמי מרוז: יש קריטריון של הכנסות, מעל שבעת אלפים וחמש מאות לאדם.

תמי מרוז: מסל השירותים כמאה וחמישים מיליון שקלים בשנה עוברים לטובת השירות הזה.

תמי מרוז: היה לי הכבוד כבר כמה פעמים לשבת עם מר פקטור בעניין זה.

תמי מרוז: מתוך סל השירותים חמישה מיליון שקלים עוברים למערכת הרווחה לשירותים טיפוליים וחברתיים שניתנים על ידי רשויות הרווחה, וכמובן שהשירותים הללו פתוחים לכל ניצולי השואה ללא תלות בהכנסות או מוצא.

תמי מרוז: אנחנו הקצנו כבר 4.7 מיליון מתוך אותם חמישה לרשויות, חלק מההצעות שהרשויות ביקשו לשירותים מיוחדים לדוברי רוסית כולל מועדון "סבים ונכדים" בנצרת עילית.

תמי מרוז: אנחנו פועלים להרחבת אותן יוזמות.

תמי מרוז: כמו שיש "קפה אירופה" בהרבה ערים, אנחנו פועלים לפתיחת "קפה מוסקווה", שזה מיועד כמובן להיות נגיש יותר לאוכלוסיה.

תמי מרוז: יש עוד הרבה פרויקטים שקשורים לכך.

אלי כרמלי: שמי אלי כרמלי, אני עובד בסוכנות היהודית ואני מנהל פרויקט "לעד" - מיצוי זכויות ניצולי השואה, המנוהל על ידי המשרד לענייני גמלאים ועל ידי הסוכנות היהודית בחיפה.

אלי כרמלי: פרויקט "לעד" הוא פרויקט שמכשיר מתנדבים למען ניצולי שואה להגעה לבתיהם כדי לממש ולברר את זכויותיהם.

אלי כרמלי: הגענו לכ-אלפיים וחמש מאות מתנדבים שהגיעו לקרוב לעשרים וחמישה אלף ניצולי שואה ובדקו יחד איתם, פנים אל פנים, את נושא הזכויות שלם.

אלי כרמלי: הפרויקט הוא מדהים, ומבחינתנו הדבר שאינו ממומש הוא שאנחנו רוצים להגיע לעוד ניצולי שואה אבל קשה לנו למצוא אותם כי אין רשימות.

אלי כרמלי: מדובר כמובן באבסורד מפני שמדינה כמו שלנו בה יש כל כך הרבה ניצולי שואה הזכות של מתנדב להגיע לניצול ולעזור לו כמעט בלתי אפשרית, וזה עצוב מאוד.

אלי כרמלי: אנחנו עובדים בכל הארץ, המרכז הוא בתל-אביב, יש לנו רכזים בצפון, בדרום ובמרכז.

אלי כרמלי: הזכות היחידה שאנחנו יכולים לדבר עם "פליטי" שואה היא לגבי קרן הרווחה.

אלי כרמלי: אבל יש ניצולי שואה שאינם מודעים לזכויות שלהם ויכולים לפנות לכמה גופים במקביל.

מרינה סולודקין: אבל יש לנו ראשי ארגונים של ניצולי שואה, שרק תחתיי יש חמישה ארגונים.

מרינה סולודקין: יש ראשי ארגונים שאם הם זקוקים לעזרה אתם יכולים להציע להם.

מרינה סולודקין: אתה יכול לקחת את הטלפונים שלהם וליצור איתם קשר.

מרינה סולודקין: יש להם גם בעיות אחרות, לא רק בנושא זכויות, שהמתנדבים יכולים לעזור להם בהם.

יפה וולמן: אני יפה וולמן ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

יפה וולמן: המשרד לקליטת העלייה הציע למרכז הארגון לעדכן את החוברת ברוסית, אנחנו מחכים שהם יסיימו את החוברת.

מרינה סולודקין: אני חושבת שזה מאוד חשוב.

מרינה סולודקין: אין מה להתייעץ בנושא, אלא פשוט להכין חוברת.

שלמה גור: יש לנו חוברת שהיא כרגע מוכנה, היא מיוחדת לזכויות של עולי חבר המדינות והיא כרגע נמצאת בתרגום.

ליה שמטוב: אז אני מקווה שבעשרים ושני ליוני אתם תביאו את החוברות ואולי תהיה בשורה טובה גם לפליטי השואה.

ליה שמטוב: אני מסיימת את הישיבה.

ליה שמטוב: קודם כל אני רוצה להודות לכם, לעופרה, ועידת התביעות וכל המשתתפים.

ליה שמטוב: לגבי הדיון הבא, אנחנו נדבר גם על הדיור הציבורי.

מרינה סולודקין: אני אהיה באוקראינה בקונגרס נגד נאציזם.

ליה שמטוב: אני גם נוסעת, אבל בערב.

ליה שמטוב: תודה רבה, הישיבה נעולה.