ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 392, 2010-05-17 12:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום תקנות המקרקעין (אגרות) (תיקון), התש"ע-2010.

אריאל צבי: מדובר בתיקון לתקנות המקרקעין (אגרות).

אריאל צבי: בשנים האחרונות נעשה פרוייקט של סריקה של תיקי בתים משותפים במרשם המקרקעין.

אריאל צבי: במקביל המרשם רוצה לצאת בשירות לציבור, שירות שיאפשר לצפות בתיקים האלה בלשכות על גבי מסך מקרן ולקבל עותק של המסמכים שבתיק בית משותף על גבי תקליטור.

משה גפני: מה זה תיק בית משותף?

משה גפני: אני למשל גר בבניין ואני רוצה לדעת מי רשום בבניין הזה, איזו דירה ומה השם של המתגורר בה.

משה גפני: זאת הכוונה?

אריאל צבי: אני חושב שזה קשור יותר לנסח.

אריאל צבי: תיק בית משותף בעיקרון כולל גם את התקנון של הבית המשותף, גם את התסריט של הבית המשותף, שזה בדרך כלל המסמך היותר משמעותי ותכף אפשר יהיה לראות את זה, וצו של הבית המשותף.

אריאל צבי: הדברים אמורים בעיקר לגבי התסריט ובעיקר לגבי צו הבית המשותף.

אריאל צבי: זה מה שתופס את עיקר הנפח של התיקים האלה.

משה גפני: מה המצב היום ומה אתם מבקשים לשנות?

אריאל צבי: היום יש אפשרות לקבל את השירות הזה על גבי נייר אותו מקבלים בתעריפים יותר גבוהים כאשר התשלום הוא 66 שקלים גם על עיון בלשכה וגם על צילום של המסמכים האלה, עד עשרים דפים, ועוד 66 שקלים עבור היחידה הבאה של העשרים דפים.

אריאל צבי: זאת אומרת, בדרך כלל תיק בית משותף – ואלה תיקים גדולים יחסית – המחיר עבורו הוא בדרך כלל 132 שקלים לכל תיק כאשר מקבלים צילום של התיק.

אריאל צבי: למשל, תסריט שהוא מסמך מאוד גדול, זה מסמך שהוא שרטוט, מקבלים אותו בצילום שחור-לבן עם נייר דבק שמדביק את הדפים.

אריאל צבי: אנחנו מבקשים לתת עכשיו קובץ מחשב.

אריאל צבי: אפשר לעיין כמובן בלשכה בקובץ הסרוק שברוב המקרים האיכות שלו יותר גבוהה מהמקור, ומה שמקבלים, מקבלים את הקובץ.

אריאל צבי: כאן אנחנו רואים תסריט של בית משותף, זה למשל תסריט משנות ה-50, וכך הוא נראה על גבי מחשב.

אריאל צבי: זה נראה יותר טוב ובוודאי שזה יותר טוב מהמקור, יותר נוח מהמקור וגם יותר טוב מאשר לקבל אותו בשחור-לבן, במיוחד עבור הגורמים המקצועיים שמשתמשים בו.

אריאל צבי: עבור זה האזרח ישלם שלושים שקלים.

משה גפני: בית עם שמונה דיירים, כמה דפים אני צריך?

עליזה קן: זה תלוי.

משה גפני: כמה דפים אני צריך אם אני גר בבית משותף עם שישה-שמונה דיירים?

עליזה קן: הצו בדרך כלל לא יהיה יותר משני דפים.

עליזה קן: לגבי התקנון, תלוי.

עליזה קן: אם הדיירים נכנסו לעובי הקורה וקבעו חלוקת זכויות בנייה וכולי.

משה גפני: ממוצע.

עליזה קן: ממוצע, בית של שישה דיירים-שמונה דיירים, זה לא יהיה יותר מעשרה דפים.

עליזה קן: הבעיה הגדולה היא התסריט.

עליזה קן: התסריט הוא בעצם הגרמושקה, זה המיפוי של כל הבית עם תרשים סביבה, עם חלוקת שטחים כפי שרואים עכשיו, ועם התיאור של כל דירה ודירה.

עליזה קן: זה מסמך הרבה ארוך, מסמך שאנחנו יכולים לנפק אותו כרגע בלשכות הרישום בצילומים של A-4 שחור-לבן, דבוקים בנייר דבק אחד לשני, ואם המבקש רוצה לקבל את הצילום של כל התסריט בהעתקת צבע או באמצעים שיאפשרו לו להשתמש בזה בעתיד, אנחנו מתלווים אליו אל מחוץ ללשכה עם התיק והוא מחויב באגרה נוספת של שירות מחוץ ללשכה.

ציון פיניאן: נציג הטאבו יתלווה אליו?

עליזה קן: לשכת הרישום.

עליזה קן: כן.

עליזה קן: עם התיק.

ציון פיניאן: קיים דבר כזה?

עליזה קן: כן.

עליזה קן: אתמול בישיבת רשמים בדקתי את זה סופית, וזה קיים.

ציון פיניאן: כנראה נצרת היא מחוץ לתחום.

עליזה קן: מדוע?

ציון פיניאן: עוד לא ראיתי שמישהו מהעובדים מתלווה.

עליזה קן: נותנים תיקים?

ציון פיניאן: לא יודע אם נותנים תיקים או שאומרים לפונה ללכת ולחזור בעוד שבוע ואז יצלמו לו, לאחר תשלום.

עליזה קן: אם יצלמו לו, זה יהיה חשור-לבן.

ציון פיניאן: כמה הוא משלם עבור הגרמושקה?

עליזה קן: בחוץ או אצלנו?

ציון פיניאן: אצלכם.

עליזה קן: אצלנו העיון והצילום עד עשרים דפים הוא 66 שקלים וכל עשרים דפים נוספים, עוד 66 שקלים.

משה גפני: מה ממוצע הדפים?

עליזה קן: הדבר הזה יכול להיות למעלה מ-10 דפים.

עליזה קן: זה מסמך ארוך.

אורי אורבך: הרעיון לעודד אנשים לעבור למשהו מקוון, הוא הגיוני בכל המערכות.

אורי אורבך: יש כאן בעיה עם הרכב האוכלוסייה שתסבול מזה.

אורי אורבך: אנשים מבוגרים, עולים חדשים, אנשים שלא דוברים עברית, הם לא ילכו לזה.

אורי אורבך: עבורם זה אומר שאנחנו בעצם הולכים לייקר להם את העלות ל-200 שקלים.

עליזה קן: אדוני, אני אנסה להסביר ולהבהיר.

עליזה קן: הפרוייקט הגדול הזה שעשינו, של ה-120 אלף תיקי בתים משותפים סרוקים, ועכשיו אנחנו נמצאים רק בשלבי סריקת שוטף, היו לו שלוש מטרות עיקריות.

עליזה קן: המטרה הראשונה היא שיפור השירות לציבור.

עליזה קן: היום, מי שרוצה לעיין בתיק בית משותף לכל צורך שהוא, צריך לגשת אלינו ללשכה, הוא צריך להזמין את התיק והרבה מאוד פעמים התיק לא נמצא בלשכה אלא הוא נמצא בארכיון המרכזי ולכן הוא צריך לחכות בין שלושה לשבעה ימים עד שהתיק מגיע.

עליזה קן: התיק מגיע, הוא תיק משנות ה-50 ולכן הוא בלוי, והוא מתבלה כל הזמן כל עוד מניידים אותו, ואז הוא עושה את התהליך של בקשת מה שהוא צריך.

עליזה קן: מה שאנחנו יכולים לצלם, אנחנו מצלמים, מה שאנחנו לא יכולים לצלם, אנחנו מאפשרים צילום בחוץ בכפוף לליווי.

עליזה קן: לכן מבחינת העלות, אנחנו מדברים על לפחות פעמיים ביקור בלשכה, אנחנו מדברים על תשלום של אגרה שהיא 66 שקלים ומעלה, וגם אם רוצים צילום מסודר, זה עולה 230 שקלים כאשר הפקיד מתלווה.

עליזה קן: זאת אגרה נוספת של 229 שקלים עבור שירות פקיד מחוץ ללשכה.

עליזה קן: מישהו צריך לשמור על התיק.

עליזה קן: אלה העלויות.

פניה קירשנבאום: אתם נותנים ברירת מחדל או שברגע שעוברת ההחלטה מה שאפשר לקבל זה את התקליטור או מי שעדיין רוצה לקבל כברירת מחדל צילומים, הוא יכול?

עליזה קן: יכולנו להחליט אבל לא החלטנו.

עליזה קן: אני חושבת שזה נכון דווקא בגלל אותן אוכלוסיות שהנייר חשוב להן והן רוצות לראות את התיק המקורי.

עליזה קן: כמובן שכאשר אין סריקה, זאת תהיה אותה אגרה שמשולמת היום.

עליזה קן: כאשר יש ברירה של סריקה וקבלת המסמכים על התקליטור, זה יעלה 200 שקלים אבל 200 שקלים לא על עשרים הדפים הראשונים – ואת זה צריך כאן להבהיר – אלא לכל הדפים.

עליזה קן: זאת אומרת, לקבלת התיק וצילומו ללא הגבלה בדפים.

משה גפני: אנחנו בעד המטרה הזאת, בסדר, אבל אני שוב שואל.

משה גפני: אני גר בבית משותף ובא ללשכה שלכם ומבקש את הדפים.

משה גפני: אני מצלם אותם.

משה גפני: הממוצע הוא עשרה דפים?

עליזה קן: לא.

עליזה קן: לבתים קטנים מאוד אנחנו מדברים על כעשרים דפים, לרבות הגרמושקה, אם הגרמושקה קטנה.

עליזה קן: אנחנו מדברים על מאות יחידות דיור.

משה גפני: אני עומד במסגרת ה-66 שקלים.

עליזה קן: אבל לגבי הבתים החדשים היום, אנחנו מדברים על מאות יחידות דיור ויש לי כאן תסריט, אם אדוני רוצה לראות.

משה גפני: אני מדבר על הבתים הרגילים.

משה גפני: אני מכוון למה שאמר חבר הכנסת אורבך.

משה גפני: אני מתכוון לאוכלוסייה הקשישה, לאוכלוסייה כזאת שלא יכולה להגיע למקוון.

משה גפני: האוכלוסייה הזאת על פי רוב גרה בבתים לא גדולים.

עליזה קן: הם גרים ברכבות והרבה פעמים הרכבות, כפי שהן נקראות, נרשמו כבית משותף אחד.

עליזה קן: לבתים האלה יש תיקים גדולים מאוד.

משה גפני: אני משלם או 66 שקלים או 132 שקלים.

עליזה קן: ואם זה יותר מארבעים דפים, אתה משלם עוד.

משה גפני: זה כמעט לא קורה.

עליזה קן: זה קורה.

עליזה קן: בהחלט זה קורה.

משה גפני: אם אני רוצה לצלם, מתלווה אלי פקיד.

עליזה קן: אם אדוני מבקש לצלם מסמכים של A-4, אנחנו מספקים את השירות בלשכה.

משה גפני: באותה מסגרת מחיר.

עליזה קן: אם לעומת זאת אדוני מבקש לצלם את התסריט, אנחנו יכולים לומר לך לחכות וכאשר נוכל, אנחנו נעשה לך את ה-A-4 שחור-לבן מודבק בצורה לא מדויקת ותקבל את כל הדבר הזה.

עליזה קן: אם אתה רוצה העתקת צבע, או לחילופין צילום ארוך, אנחנו נתלווה אליך אל מחוץ ללשכה והאגרות קובעות שצריך לשלם אגרה נוספת של 229 שקלים.

עליזה קן: אנחנו מבקשים לאפשר לתת את התקליטור תמורת שלושים שקלים.

עליזה קן: התקליטור יכלול את העותק המקוון של כל המסמכים של הבית המשותף, תקנון וצו, וכל מסמך כזה חתום בחתימה אלקטרונית מאושרת.

עליזה קן: זה אומר שמבחינה מקוונת יש בידי האיש מספר בלתי סופי של מסמכי מקור והוא יכול לשלוח לכל הרשויות שהוא רוצה.

עליזה קן: לפני שהנהגנו את השירות, בדקנו עם משרד הפנים שהוא הצרכן העיקרי של המסמכים האלה ומשרד הפנים אמר שהוא מוכן לקבל את העותקים המקוונים, כך שמבחינת האזרח הוא לא יצטרך עבור משרד הפנים להנפיק ניירות – ואת זה אנחנו בדקנו.

עליזה קן: לגבי בתי המשפט, היום הולכים לעידן מקוון ומעבר לכך גם היום בית המשפט לא עומד על חותמת מתאים למקור.

עליזה קן: מבחינת הרשויות אנחנו ניסינו לטפל בזה.

עליזה קן: אם האיש בכל אופן רוצה לצרכיו הוא לראות את הנייר, הוא יכול להנפיק את זה בכל מקום, בוודאי עם העתקה, והוא משלם את מה שהוא משלם היום בלי הפקיד שמתלווה אליו.

עליזה קן: זה לגבי נייר שטוב לצרכיו הוא.

עליזה קן: הוא יכול לעשות את זה שוב ושוב.

אורי אורבך: השאלה האם לאוכלוסיות מסוימות שיש להם תעודת קשיש או תעודה המעידה על כך שהם נזקקים סוציאלית, האם אפשר בתקנות לכתוב שהם יהיו פטורים מהאגרה הגבוהה הזאת, שתהיה איזו דרגת ביניים.

עליזה קן: תקנות המקרקעין (אגרות) מאפשרות פטורים לסוגים השונים של אוכלוסיות.

עליזה קן: גם אני חשבתי כמו אדוני שהשימוש במחשב בקרב אוכלוסיות מסוימות לא כל כך מפותח.

עליזה קן: הרבה פעמים בתפקידי הנוכחי אני עונה לשיחות טלפון והרבה פעמים שואלים אותי איך מוציאים נסח ואני אומרת שיבואו ללשכה.

עליזה קן: הרבה מאוד פעמים – הרבה יותר מאלה שאני יכולתי לצפות לפני – השאלה היא אם אין לנו את זה במחשב.

עליזה קן: הרבה פעמים אני נותנת הדרכות במחשב.

אורי אורבך: אנחנו לא דנים באלה שעובדים דרך המחשב.

אורי אורבך: אנחנו דנים באלה שלא יכולים לעשות זאת.

עליזה קן: הם יכולים לגשת לכל אותם מקומות שמנפיקים מסמכים.

עליזה קן: עבור תמורה – לא בדקתי, אבל התמורה היא לא תמורה גבוהה - אפשר לקבל את הצילום והצילום הזה אפשר שוב ושוב לצלם אותו.

ענת מימון: אולי אפשר להציע, שכמו שהיום אתם מספקים שירותי צילום לתיקים, אתם תוכלו לתת למי שמגיע עם התקליטור אפשרות להדפיס את הדפים.

עליזה קן: לא, לא נוכל.

עליזה קן: אנחנו מנפיקים את התקליטור.

ענת מימון: נכון, אבל שיהיה לו מקום להכניס את התקליטור ולהדפיס את הדפים ולקבל העתק פיזי.

עליזה קן: אז אנחנו נצטרך את התיק הפיזי על מנת להטביע חותמת.

עליזה קן: על מנת להטביע חותמת מתאים למקור, אנחנו נצטרך להזמין את התיק הפיזי.

עליזה קן: על מנת להטביע את החותמת נצטרך בכל מקרה להזמין את התיק הפיזי.

עליזה קן: לכן אנחנו נתנו את האפשרות המקוונת הזאת עם היכולת להדפיס.

עליזה קן: מי שרוצה להדפיס לעצמו, יכול להדפיס לעצמו.

עליזה קן: בפועל לגבי המסמכים הגדולים, בוודאי זה יוצא יותר זול כי פקיד לא צריך להתלוות.

עליזה קן: אנחנו לא יכולים להתחיל לתחקר למי יש מחשב בבית ולמי אין.

עליזה קן: זה לא מדד שלפיו נוכל להתנהל.

עליזה קן: שתי התועלות האחרות.

עליזה קן: האחת, השמירה על המקור הפיזי כאשר לא נצטרך יותר להתנייד.

עליזה קן: השנייה, החסכון בהוצאות ההובלה של כל התיקים האלה והאפשרות לאחסן אותם בעתיד.

אורי אורבך: ככל שעוברות השנים, יותר אנשים משתמשים בטכנולוגיה המקוונת.

עליזה קן: נכון.

עליזה קן: אמרתי גם שלגבי הבתים הגדולים ההבדל הוא לא בין 66 שקלים ל-200 שקלים אלא בין 132 שקלים לפחות ל-200 שקלים וזה יכול להיות יותר.

טמיר כהן: אמרתם שעדיין לא השלמתם את תהליך הסריקה.

עליזה קן: השלמנו.

עליזה קן: אנחנו סורקים רק שוטף.

טמיר כהן: כי אמרתם שיש מקומות שלא השלמתם את הסריקה.

טמיר כהן: אז הדיפולט יישאר בהסדר הקודם.

עליזה קן: פרוייקט הסריקה הושלם.

עליזה קן: אנחנו עוברים לשוטף אבל אנחנו לא רוצים ליצור מצב שבגלל טעות שלנו, שמסמך לא נסרק, הוא לא נסרק בצורה שלמה, אנחנו מחייבים ב-200 שקלים וזה בגלל משהו שאנחנו עשינו כאשר היינו צריכים לבדוק אותו.

עליזה קן: לכן בכל אותם מקרים בהם יצא שהתקנון חסר עמוד אפילו, נניח הכל נמצא אבל חסר עמוד בתקנון, צריך להזמין את התיק הפיזי.

עליזה קן: במקרה כזה מה שישולם יהיה הסכום של 66 שקלים.

עליזה קן: כמובן שבאותם מקרים אנחנו נשלח את התיק לסריקה חוזרת, נעשה את כל הדברים על מנת לתקן אצלנו, אבל מאחר שאנחנו לא בדקנו, לא יכולנו לבדוק את המסמכים אחד לאחד, אנחנו השארנו את האופציה של תשלום סכום של 66 שקלים אם יש טעות וזה לא משתנה.

משה גפני: מקוון, אתם אומרים שמי שעובר למקוון, זה גם קביל במשרד הפנים, הוא משלם שלושים שקלים.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: אני לא מבין במקוון, אני אדם מבוגר, אני גר בבית משותף ואני רוצה להמשיך את המצב הקיים.

משה גפני: אני יכול להמשיך?

משה גפני: למה אני צריך לשלם יותר?

משה גפני: זה קנס?

עליזה קן: לא.

משה גפני: זה שכולם יעברו למקוון, זה ברור.

משה גפני: בגלל שהמחיר הוא יותר זול, הטרחה יורדת, את מקבלת את התקליטור, את יכולה ללכת עם זה למשרד הפנים ולכל מקום אחר וזה בסדר.

משה גפני: אתם מעודדים את זה ואין ספק שהתהליך ילך בכיוון הזה.

משה גפני: כל אדם סביר שיכול ומבין בעניין הזה הבנה מינימלית, ילך לכיוון הזה.

משה גפני: אבל למה אתם מעלים למי שעדיין נשאר בשיטה הקודמת?

עליזה קן: השאלה מהי השיטה הקודמת.

משה גפני: מה שתיארת קודם.

עליזה קן: יש שתי שיטות קודמות.

עליזה קן: האחת, אני רוצה לראות את התיק הפיזי.

עליזה קן: לא מעניין אותי שום דבר, אני לא סומך על הסריקות שלכם ואני רוצה לראות את התיק הפיזי.

עליזה קן: הדבר הזה כרוך מבחינתנו בהוצאות, בהובלות, בזמן המתנה.

עליזה קן: אגב, בעתיד ככל שאנחנו נעביר בעקבות הסריקה את הארכיון למקום יותר מרוחק ויותר זול, ההובלה תעלה יותר.

משה גפני: מה זה אומר?

עליזה קן: המקום יהיה מרוחק יותר מהמקום בו זה נמצא היום, כך שעלות ההובלה תהיה גבוהה יותר.

עליזה קן: זאת שיטה אחת.

עליזה קן: על אלה אנחנו חשבנו שבהינתן סריקה שהיא נאמנה, היא ברורה, היא קריאה הרבה יותר והיא שומרת על המקור הרבה יותר, יש מקום להעלאת האגרה.

עליזה קן: אם האיש אומר שהוא קיבל את התקליטור אבל הוא רוצה נייר, הוא רוצה לחוש את הנייר, לאלה אנחנו אומרים: בבקשה, גש, אתה יכול לקבל נייר שהוא הרבה יותר טוב מהנייר שאתה מקבל היום, ואתה יכול להמשיך ולהנפיק אותו כמה פעמים שאתה רוצה, גש למקום בו יש מדפסת, ינפיקו לך על גבי המדפסת, את התסריט תוכל לקבל עם יופי של העתקת צבע ותוכל להשתמש לשימושים שלך.

עליזה קן: רוצה לראות נייר, בבקשה.

עליזה קן: התקליטור הזה מאפשר לך לקבל נייר.

משה גפני: איפה אני עושה את זה?

עליזה קן: יש מקומות שמתמחים בהעתקת צבע.

עליזה קן: את ההדפסות הרגילות אפשר לעשות בכל מקום.

משה גפני: אני מדבר על האיש הרגיל שהוא לא יודע מה לעשות עם התקליטור.

משה גפני: הוא רוצה לפרק זמן מסוים – אני מעריך שבסופו של דבר, ככל שיתפתח התהליך הזה, אנשים יעברו לתקליטור – להמשיך לעשות גם מחר את מה שהוא עשה אתמול.

עליזה קן: אדוני יוכל לעשות את זה בתמורה לאגרה.

משה גפני: גם היום אני משלם תמורה.

משה גפני: אני משלם 66 שקלים עבור עשרים עמודים ואני משלם עוד 66 שקלים עבור עוד עשרים עמודים.

משה גפני: תני לי להמשיך בזה.

עליזה קן: אדוני משכנע אותי מדוע היינו אולי צריכים לקבוע אגרה לתקליטור בסכום של שישים שקלים.

משה גפני: לא.

משה גפני: להפך.

עליזה קן: לא עשינו את זה.

משה גפני: אני חושב שעשיתם נכון.

עליזה קן: אנחנו רצינו לעודד את השימוש בתקליטור.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה בסדר גמור.

עליזה קן: השימוש בתקליטור מאפשר את הנפקת המסמכים בנייר אבל השאלה מדוע בהינתן הסריקה, בהינתן המסמכים הסרוקים שהם יפים וקריאים – ואם רוצים לראות, אני יכולה להראות לכם – מדוע בהינתן האופציה הזאת, שהיא אופציה הרבה יותר טובה מאשר הקיימת, לא נעשה זאת.

עליזה קן: הנה, זה צו רישום בית משותף.

עליזה קן: תראו כמה יחידות דיור.

עליזה קן: זה רק הצו.

עליזה קן: התקנון הוא הרבה יותר גדול והתסריט הרבה יותר גדול.

עליזה קן: אגב, מי שיש לו בעיות – ויש גם כבדי ראייה בינינו – אפשר להגדיל ואלה דברים שאי אפשר לעשות עם המקור.

עליזה קן: יש הרבה מאוד אנשים שמשתמשים במחשב ולא משתמשים בנייר וזה בדיוק בגלל היכולות האלה.

עליזה קן: אפשר לקרוא את זה בצורה נוחה.

משה גפני: חבר הכנסת פיניאן, מה אתה אומר?

ציון פיניאן: אני אישית מתנגד לזה.

משה גפני: מתנגד?

ציון פיניאן: כן.

משה גפני: למה?

ציון פיניאן: לא צריך להכביד יותר על התושבים.

ציון פיניאן: מידיעה אישית, ביקרתי כמה פעמים בטאבו בנצרת, אני מעדיף ללכת לקופת חולים מאשר לשם.

עליזה קן: אדוני, אם יורשה לי.

עליזה קן: קודם כל, השירות הזה כפי שהסברתי בהתחלה הוא לא מכביד על התושבים אלא להפך, הוא מקל עליהם.

עליזה קן: אם היום הם צריכים להגיע אלינו לפחות פעמיים, מחר הם יצטרכו לבוא רק פעם אחת.

עליזה קן: אם היום הם צריכים לבוא פעמיים לכל עיון, מחר הם לא יצטרכו לחזור אלינו כי יהיה להם תקליטור והתקליטור יהיה טוב לתמיד.

עליזה קן: התקליטור הוא הסריקה של אותו תיק.

עליזה קן: לכן אני באמת לא רואה מדוע אדוני רואה בכך הכבדה על האזרח.

עליזה קן: להפך.

עליזה קן: זה שירות שניתן באופן מיידי לעומת המתנה שבנצרת מגיעה גם לשבוע.

עליזה קן: חבל.

ציון פיניאן: אני מזמין אותך לביקור בנצרת יחד אתי.

עליזה קן: אני אשמח.

עליזה קן: אני הייתי מספר פעמים ואני אשמח מאוד לבקר שוב.

עליזה קן: אגב, אנחנו מתחילים עוד מעט שיפוצים בלשכת נצרת ואנחנו גם קולטים עובדים חדשים.

עליזה קן: אני אשמח מאוד לבקר במקום עם אדוני.

משה גפני: לגבי הנושא של ה-200 שקלים, אתם יכולים להוריד את הסכום?

עליזה קן: הסברתי אדוני שה-200 שקלים הם לא במקום 66 שקלים אלא הם אם מדובר בצילום ללא הגבלה.

משה גפני: אם אני בא רגיל, כמו שבאתי אתמול, אני לא רוצה שום דבר אלא אני מבקש את התיק, אני רוצה את הצילום A-4.

עליזה קן: עד עשרים דפים התשלום הוא 66 שקלים.

עליזה קן: אם זה יותר מעשרים דפים, צריך לשלם עוד 66 שקלים.

עליזה קן: האגרה בסכום של 200 שקלים , האגרה החדשה שאנחנו מבקשים מאדוני לאשר אותה, במידה שאנחנו ננהיג במקביל לשירות, האגרה בסכום של 200 שקלים תחול על כל אותם תיקים שנסרקו אבל עדיין רוצים לראות את התיק הפיזי.

עליזה קן: האגרה הזאת תכסה גם את הזמנת התיק וגם את הצילום, לא מוגבל במספר דפים.

עליזה קן: אם צריך להבהיר את זה בטקסט, נבהיר.

משה גפני: תבהירו את זה בטקסט.

עליזה קן: בסדר.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה תקנות המקרקעין (אגרות) (תיקון), התש"ע-2010 – אושרו פה אחד

ציון פיניאן: רביזיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש רביזיה.

משה גפני: זה עדיין לא מאושר עד שחבר הכנסת ציון פיניאן לא יסיר את הרביזיה.

משה גפני: תודה רבה.